Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

18.08.2008 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права власності. (а.с. 5-6) Позивач у позовній заяві та представники позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 05.11.1988 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у них є донька [PERSON], [INFO] У червні 1995 року позивач поїхав до США заробляти для родини грошові кошти, де перебував, не виїжджаючи, протягом 9 років, тобто до серпня 2004 року. У першому півріччі 2002 року відповідач повідомила, що бажає придбати для родини квартиру, у звязку з чим 13.08.2002 року позивачем на її імя були переведені грошові кошти в розмірі 20\~000 доларів США, за які 31.10.2002 року відповідач придбала квартиру [ADDRESS] та 07.11.2002 року зареєструвалася в даній квартирі. Однак, відповідач приховала від позивача той факт, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року шлюб, між ними було розірвано, про що 26.10.2004 року позивачем та відповідачем у відділі РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська були отримані свідоцтва про розірвання шлюбу. Посилаючись на поважність причин пропущення строку позовної давності та на факт придбання квартири у шлюбі, позивач просив суд визнати поважними причини пропуску ним строків позовної давності та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 5-6) У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що спірна квартира не була придбана у період перебування позивача та відповідача у шлюбі, та причини пропуску позивачем строків позовної давності не є поважними. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 102). Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 05.11.1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року, яке набрало законної сили 20.05.2002 року, що підтверджується копією зазначеного рішення. (а.с. 11, 122) Зазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яке позивачем не оскаржувалося, було встановлено, що з 1995 року позивач та відповідач спільне господарство не вели, спільно не проживали та шлюбні відносини між ними припинено, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 122) Судом також встановлено, що факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська 26.10.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено запис за № 495, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 7, 10, 114) У судовому засіданні також було встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 9) Судом також було встановлено, що у червні 1995 року позивач виїхав до США на заробітки, де перебував до серпня 2004 року, ці обставини не заперечувалися представниками сторін у судовому засіданні. Судом також було встановлено, що позивач час від часу, перебуваючи за межами країни, здійснював переказ відповідачу грошових коштів на утримання їх спільної дитини, а 13.08.2002 року позивачем було переказано на імя відповідача грошові кошти в розмірі 20\~000 доларів США, що підтверджується копією зазначеного переказу та поясненнями сторін у судовому засіданні. (а.с. 48-49) У судовому засіданні встановлено, що 31.10.2002 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4-4548, придбала у власність за 15\~663 гривні квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 12-13) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969р.), Цивільного кодексу України (2003 року). Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969р.) суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходить з того, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року, яке позивачем не було оскаржене, було встановлено фактичне припинення шлюбу між сторонами у 1995 році. Окрім того, позивачем та його представниками не було надано суду доказів, що підтверджують факт направлення грошових коштів у розмірі 20\~000 доларів США саме на придбання відповідачем спірної квартири, договір купівлі-продажу спірної квартири позивачем не оскаржується, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про визнання права власності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] щодо того, що позивач не знав про наявність судового рішення про розлучення, з огляду на те, що зазначене рішення не оскаржувалося позивачам, а також враховуючи те, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт проявів цікавості позивача щодо спірної квартири з моменту придбання її відповідачем до моменту звернення з даним позовом, а саме до 18.08.2008 року, приймаючи до уваги, що 21.07.2008 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ майна та усунення перешкод у користуванні власністю. (а.с. 111-112) Суд також критично оцінює посилання представників позивача на поважність причин пропуску позивачем строків позовної давності, з огляду на те, що відсутність позивача на час розгляду даної справи на території України не стала перешкодою для захисту порушених, на його думку прав та інтересів в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed