Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом 04.11.2008 року до відповідачів, відповідно до якого просив суд зобовязати відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків встановити сплачену ним трубу до омофону, відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 259 грн.00коп. та стягнути з обох відповідачів на свою користь у відшкодування моральної шкоди 1600 грн. а.с.5-8 Ухвалою суду від 25.03.2009 р. вказана позовна заява була залишена без руху. а.с.46 Після усунення недоліків, позивач подав уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд зобовязати відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків встановити сплаченою ним трубу до домофону, відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 60 грн. в звязку з змушеною купівлею 4-х ключів до системи МД та відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 58 грн. за незаконне використання його грошей, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 800 грн., а з відповідача [PERSON] стягнути моральну шкоду в розмірі 800 грн. Свої вимоги до відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків мотивував тим, що даним відповідачем при установці системи обмеження доступу в підїзд де він та його родина проживає, були порушені його права як мешканця багатоквартирного будинку, оскільки вказаний відповідач самовільно встановив на його підїзд систему обмеженого доступу «Багатоквартирний омофон». Доказам чого є те, що збори мешканців підїзду не проводилися, рішення про необхідність встановлення даної системи не приймалося, не було прийнято рішення відносно мешканців які не були згодні на встановлення системи і не могли сплатити вказану послугу, а також хто і як голосував; протокол зборів мешканців підїзду відповідач йому не надав і взагалі не перевіряв повноваження [PERSON] і наявність такого рішення. Договір доручення № 1607 на імя [PERSON] від мешканців підїзду на встановлення системи обмеженого доступу, який йому надали у фірмі відповідача складений с порушеннями, оскільки в ньому є помарки , виправлення в додатку № 1 до договору не вказаний номер будинку та підїзду і датований 13.05.2007 р. Вважає, що вказаний договір не є підставою для встановлення системи обмеженого доступу. В звязку з викладеним, він був змушений купити магнітні ключі та сплатити встановлення квартирного домофону. І змушений був нести матеріальні затрати на користь відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків в розмірі 259 грн. з яких установка квартирної труби з одним ключем склала 199 грн. а 4 окремо ключа склала 60 грн. Цими діями відповідач ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків наніс йому моральну шкоду, оскільки він змушений був їхати на фірму відповідача і купувати ключі, укладати договір про встановлення системи. Приїхавши оплативши та уклавши договір № 1036-И про встановлення багатоквартирного домофону ,надалі БД, він вказав в договорі що уклав його вимушено, проте був шокований тим, що змушений також укладати другий договір по обслуговуванню БД, вартість якого становить десь 1600 гри. з підїзду. Надати йому документальне пояснення виконуваних таких робіт та розцінки, представники фірми відмовилися. В звязку з чим від повідомив їх, що ціни завищені і це обслуговування йому не потрібне, а якщо трубка поламається, він викличе їхнього спеціаліста персонально. Представники фірми відповідача після його відмови укласти договір на технічне обслуговування, анулювали договір № 1036-И і в встановлені терміни трубку в його квартиру не підключили і його про це не повідомили. На його усний запит по телефону на фірму відповідача про причини не виконання договору, йому повідомили, що оскільки він відмовився укладати угоду та технічне обслуговування то і перший договір є недійсним, але в самому договорі № 1036-И вказаний випадок відмови від виконання монтажних робіт не передбачений. Також на фірмі відповідача йому вказали на те, що договір є недійсним, оскільки він на договорі написав,що договір підписаний по примушенню вказаної фірми. 25.07.2008 року по пошті йому прийшов лист від відповідача, де вказувалося, що він не підписав договір № 1036-И та № 1607)0286 в звязку з чим монтажники не можуть приступити до роботи, проте договір на монтаж був ним підписаний та-сплачений. В звязку з чим, його права були порушені, з нього вимагають підписання другого договору. Він змушений в звязку з приходом лікаря, друзів, знайомих, спускатися з 9 поверху і відчиняти двері, оскільки ліфт на період з 02.07 по 25.07.2008 року тричі ломався. Вважає, що відповідач в звязку з вище викладеним спричинив йому моральну шкоду в розмірі 800 грн. Крім того, відповідач ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків з метою уникнення відповідальності, 25.03.2009 року вислав йому 199 грн. сплачених ним за трубу до БД та ключ, хоча повинен був зробити це відразу після самовільного розірвання договору. Оскільки відповідач незаконно користувався його грошима в період з 02.07.2008 року по 27.03.2009 рік, тобто 269 днів. Офіційний курс долару та той період змінився з 5 грн. за долар до 7.50 грн., що складає 15% інфляції і складає 30 грн. Депозитні ставки в середньому до місту в грн.. складали 17% річних що склало 13,79% за 269 днів і складає 28 грн. Незаконне використання його грошей відповідачем ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків причинило йому матеріальну шкоду в розмірі 58 грн. Свої вимоги до відповідача [PERSON] мотивував тим, що даним відповідачем в звязку з встановленням системи обмеженого доступу йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 800 грн., оскільки [PERSON], як мешканка підїзду в якому знаходиться його квартира, і яка не є повноважним представником зборів мешканців підїзду, будучі сильно зацікавленою, протягом декілька місяців впливала на мешканців підїзду, питаючись зібрати гроші на систему БД. Він просив [PERSON], яка збирала гроші видати йому квитанцію або розписку про гроші,отриманих від нього за установку труби до системи БД та ключів, на що вона йому відмовила. Тоді він подзвонив на фірму відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків і попросив видати йому квитанцію про сплату, щоб потім зміг звернутися до суду, проте йому відповіли, що поки [PERSON] не розрахується повністю з ними, вони не можуть укладати з ним індивідуальний договір. На той період часу 01.07.08 p., [PERSON] не здавши справи до фірми, включила систему БД і умисно обмежила його та його сімю у можливості проходження до себе до дому. Він був змушений звернутися в міліцію по факту умисного обмеження його прав свобідного переміщення з проханням забезпечити йому і його родині безперешкодне потрапляння до квартири, його родичі також зверталися до міліції, проте міліція нічого не зробила. В звязку з чим, він був змушений купити 1 ключ у сусідки [PERSON] за 12 грн. Вище вказане свідчить, що відповідач [PERSON] спричинила йому моральну шкоду у вигляді обмеження його конституційних прав на свободу пересування. На підставі викладеного, просив вимоги задовольнити. ( а.с.49 - 53 ) 21.05.2009 р. позивач уточнив свої вимоги в частині сум стягнення, про що подав заяву, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків у відшкодування матеріальної шкоди 60 грн. в звязку з змушеною купівлею 4-х ключів до системи БД ,1839 грн. у відшкодування матеріальної шкоди за незаконне використання його грошей, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 800 грн., з відповідача [PERSON] стягнути моральну шкоду в розмірі 800 грн. (а.с. 59) В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та дав пояснення відповідно до викладених у позовній заяві. Крім того додав, що він та його родина знаходилися без ключів 1 день, 01 липня 08р. була включена система обмеження доступу, а 2 липня 08р. він купив ключ у сусідки, а інші 4 ключі купив на фірмі відповідача. Вважає, що йому все має бути безкоштовно, оскільки він заперечував проти встановлення системи обмеження доступу. Представник відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків вимоги позивача не визнав з тих підстав, що вони є незаконними і пояснила, що ствердження позивача про те, що система обмеження доступу в його підїзд була встановлена самовільно та протизаконно не відповідає дійсності, оскільки монтажні роботи ними виконувалися не самовільно, а на підставі договору. 13.05.2008 року мешканці підїзду № 8 будинку № 162 по пр..Тракторобудівників м.Харкова в особі їх представника [PERSON] уклали договір на виконання монтажних робіт по встановленню системи багатоквартирного домофону з Цифрал-сервіс. [PERSON] діяла в інтересах мешканців підїзду на підставі договору доручення № 1607 від 13.05.2008 року, який підписали 31 мешканець підїзду особисто. Монтажні роботи були закінчені і [PERSON] виконаних робіт було підписано сторонами 02.07.2008 року. Оскільки позивач не давав доручення [PERSON] укладати даний договір та не вносив гроші на виконання цього договору, він 02.07.2008 року особисто звернувся до них з проханням укласти з ним індивідуальний договір на виконання монтажних робіт на встановлення домофону в його квартирі. Начальником договірного відділу були підготовлені договори на монтажні роботи та на технічне обслуговування та надані на підпис позивачу. Позивач до підписання договорів добровільно сплатив у касу 60 грн. за 4 ключа від підїзду та 199 грн. по договору на виконання монтажних робіт. Після цього він в договорі на виконання монтажних робіт зробив запис, що договір підписав під примусом фірми, а договір на технічне обслуговування відмовився підписувати. Вважає такий договір не укладеним відповідно до вимог ст..638 ЦК України, в якій вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору і тому позивачу було запропоновано отримати сплачені ним гроші у той же час, але він відмовився, посилаючись на своє право звернутися до суду. 22.07.2008 року позивачу письмово було надіслано листа № 336, в якому пропонувалося або належним чином укласти договір на виконання монтажних робіт та на технічне обслуговування, або отримати сплачені гроші особисто або повідомити реквізити для перерахування грошей, оскільки без належно оформлених договорів немає законних підстав виконувати у квартирі позивача монтажні роботи та підключати домофонну систему. Позивач даний лист залишив без відповіді та за грошима не зявився. Таким чином вважають, що позивач сплатив 199 гри. у касу не з метою укладання договорів та отримання послуги з встановлення домофону. Оскільки позивач більше не звертався до відповідача з пропозицією укладання договорів або за поверненням грошей, а звернувся до суду з позовом, ТОВ Цифрал-сервіс електронним переказом перерахував позивачу 199 грн.,які він отримав 09.04.09 року відповідно до повідомлення. Таким чином на даний час в квартирі позивача домофон не встановлено, оскільки він не уклав відповідні договори належним чином, сплачені гроші на монтажні роботи йому повернуто, крім того він придбав за 60 грн. 4 ключа, які він отримав і його право на безперешкодний доступ не порушено. Вимоги позивача про стягнення неустойки безпідставні, оскільки в даному випадку Закон України «Про захист споживачів» на який посилається позивач, не розповсюджується на сторони, оскільки позивач не є споживачем послуг системи обмеження доступу в підїзд, договірні відносини між сторонами не виникли, оскільки договори, які являються підставою для виникнення прав та обовязків відповідно до вимог ЦК України не були укладені. Вони не здійснювали неправомірних дій відносно позивача, в звязку з чим вимоги позивача що до стягнення моральної шкоди також вважають незаконними, крім того вважають такі вимоги не доведеними. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні вимог позивача. Відповідач [PERSON] та її представник вимоги позивача не визнали як з підстав викладених представником відповідача ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків так і з підстав, викладених відповідачкою в своїх письмових запереченнях. ( а.с.29-31 ) В дане судове засідання відповідачка та її представник не зявилися, подали заяву про закінчення розгляду справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] проживають у 8-му підїзді багатоквартирного будинку № 162 по пр..Тракторобудівників м.Харкова ( а.с. 58 ,65 ) Судом також встановлено, що 13.05.2008 року мешканці підїзду № 8 будинку № 162 по пр..Тракторобудівників м.Харкова в особі їх представника [PERSON] уклали договір на виконання монтажних робіт по встановленню системи багатоквартирного домофону з Цифрал-сервіс. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] діяла в інтересах мешканців підїзду на підставі договору доручення № 1607 від 13.05.2008 року, який підписали 31 мешканець підїзду особисто та протоколу загальних зборів мешканців 8- го підїзду будинку ( а.с.10,11,58,62, 64-65,69). Монтажні роботи були закінчені і [PERSON] виконаних робіт було підписано сторонами 02.07.2008 року. ( а.с.66) Судом також встановлено, а це не оспорювали і сторони, що позивач не давав доручення [PERSON] укладати даний договір і не вносив гроші на виконання цього договору. Позивач 02.07.2008 року особисто звернувся до ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс Харків з проханням укласти з ним індивідуальний договір на виконання монтажних робіт на встановлення домофону в його квартирі. Вказаним відповідачем були підготовлені договори на монтажні роботи та на технічне обслуговування та надані на підпис позивачу. Позивач до підписання договорів добровільно сплатив у касу 60 грн. за 4 ключа від підїзду та 199 грн. по договору на виконання монтажних робіт. ( а.с. 14) і після сплати вказаних витрат, між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1036-И від 02.07.2008 року на виконання монтажних робіт при підписанні якого "позивач зробив запис, що договір підписав під примусом вказаної фірми ( а.с.12), а договір на технічне обслуговування та ремонт системи № 1607)0286 від 02.07.2008 року позивач відмовився підписувати, що підтверджується вказаним договором і не оспорюється сторонами. ( а.с.78-79) Суд вважає вище вказані договори не укладеними відповідно до ст.ст. 627,638 ЦК України, оскільки позивач відмовився від договору № 1036-И від 02.07.2008 року на виконання монтажних робіт , оскільки перед тим як його підписати зробив запис в ньому, що договір підписав під примусом вказаної фірми ( а.с.12), а договір на технічне обслуговування та ремонт системи № 1607)0286 від 02.07.2008 року позивач взагалі не підписав (а.с.78-79) Відповідно до вимог ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом також встановлено, що 22.07.2008 року позивачу відповідачем був надісланий лист № 336, в якому пропонувалося або належним чином укласти договір на виконання монтажних робіт та на технічне обслуговування, або отримати сплачені гроші особисто або повідомити реквізити для перерахування грошей, оскільки без належно оформлених договорів немає законних підстав виконувати у квартирі позивача монтажні роботи та підключати домофонну систему. ( а.с.4) Оскільки позивач більше не звертався до відповідача з пропозицією укладання договорів або за поверненням грошей, а звернувся до суду з позовом, ТОВ Цифрал-сервіс електронним переказом перерахував позивачу 199 грн.,які він отримав 09.04.09 року відповідно до повідомлення, чого не заперечував і сам позивач . ( а.с.67,68) На даний час в квартирі позивача домофон не встановлено, оскільки він не уклав відповідні договори належним чином, сплачені гроші на монтажні роботи йому повернуто, крім того він придбав за 60 грн. 4 ключа, які він отримав 02.07.2008 року і його право на безперешкодний доступ не порушено. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що питання про встановлення системи обмеження доступу було вирішено усіма мешканцями підїзду № 8 в тому числі на загальних зборах, вона особисто та [PERSON] обходила всі квартири і всі мешканці дали на це згоду окрім відповідача та його дружини, дружина позивача їй особисто вказала на те, що вони будуть укладати договір індивідуально і відповідачка [PERSON] діяла в інтересах мешканців підїзду на підставі договору доручення. Перед включенням системи вона попереджала позивача про це і вказувала на те, що двері будуть закритими і пропонувала йому ключ, проте він відмовився питався зламати двері і лише на наступний день після того як включили систему позивач взяв у неї її особистий ключ. На підставі викладеного, суд вважає ствердження позивача про те, що система обмеження доступу в його підїзд була встановлена самовільно та протизаконно в звязку з чим було порушене його право на вільне пересування, не відповідає дійсності, оскільки монтажні роботи ТОВ ТЦД Цифрал-сервіс виконувалися не самовільно, а на підставі договору, а відповідач [PERSON] діяла в інтересах мешканців підїзду на підставі договору доручення № 1607 від 13.05.2008 року, який підписали 31 мешканець підїзду особисто та протоколу загальних зборів мешканців 8-го підїзду будинку. Відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши докази в їх сукупності , суд відмовляє позивачу в задоволенні позову, оскільки він надуманий, недоказаний і спростовується вище наведеними доказами. На підставі викладеного, суд вважає, що підстав для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності не має.

Outcome: dismissed