Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 27 травня 1973 року перебувала в зареєстрованому шлюбу з гр. [PERSON], який помер 8 червня 2009 року. Під час шлюбу позивачка та її чоловік отримали кооперативну квартиру [ADDRESS], вартість якої воші вдтскювд».^ ^шжз власниками. Оскільки право власності на зазначену квартири позивачка та її чоловік не зареєстрували, [PERSON] позбавлена можливості оформити спадщину після смерті чоловіка. У зв'язку з цим вона просить суд встановити належність [PERSON] частини вказаної квартири її чоловіку та визнати за нею право власності на цю квартиру. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в удовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 27 травня 1973 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з гр. [PERSON]. Чоловік позивачки отримав кооперативну квартиру [ADDRESS] та став членом ЖБК «Космос». Разом з ним у квартирі були зареєстровані як члени його сім'ї позивачка та їх син [PERSON]. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою ЖБК «Космос» 9 грудня 2009 року за №1347. Згідно довідки ЖБК «Космос» від 27 січня 2010 року за №59, вартість зазначеної квартири була сплачена позивачкою та її чоловіком у повному обсязі, однак, право власності на квартиру [ADDRESS] у Житомирському міжміському бюро технічної інвентаризації не зареєстроване. Відповідно до ч. З ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово- будівельного кооперативу стає її власником. Разом з тим, ч. 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власноті позивачці та її чоловікові. Зі змісту свідоцтва про смерть І-ТП № 123144 вбачається, що чоловік позивачки помер 8 червня 2009 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить належна померлому частина квартири [ADDRESS]. Частина 1 статті 70 СК України зазначає, що частки спільного сумісного майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що частки позивачки та її чоловіка у зазначеній квартирі є рівними та становлять [PERSON] частину житла. Отже, позивачці на праві приватної власності належить [PERSON] частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю сплатив пайовий внесок, до складу спадщини включається відповідно квартира, дача та інші споруди. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], відмовились від належних їм часток у спадщині. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем і у встановлений законом строк не заявила про відмову від неї. Здійснюючи право на спадкування, позивачка позбавлена можливості належним чином оформити право власності на [PERSON] частину квартири [ADDRESS], оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що зазначена вище квартира на момент смерті гр. [PERSON] перебувала у його з позивачкою спільній сумісній власності, а після його смерті [PERSON] частина цієї квартири належить позивачці як спадкоємцю за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved