Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми, та у їх вихованні, визначити способи його участі у вихованні дітей, місце та час їх спілкування. В обгрунтування позову вказує, що з липня 1999р. перебував у шлюбі з відповідачкою. 1.11.2004р. шлюб рішенням суду був розірваний. До травня 2006р. він продовжував підтримувати зі своїми дітьми нормальні відносини. Однак з травня 2006р. відповідачка почала чинити перешкоди, обмежувати його зустрічі з дітьми, уникати цих зустрічей, не відпускала дітей на прогулянки з ним без її присутності. В липні 2008р. з цього приводу з відповідачкою відбулася сварка, після чого вона взагалі не допускає його зустрічей з дітьми, забороняє дітям розмовляти з ним п телефону. Він звертався в орган опіки та піклування з питання відвідування дітей. Рішенням від 30.10.2006р. йому встановлено дні побачень з дітьми 4 рази на місяць. Однак відповідачкою це рішення не виконується. Відповідачка свідомо чинить йому перешкоди, що негативно позначається на його відносинах з дітьми. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, наведені у позові. Просить суд визначити йому дні та години для зустрічей з дітьми та зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми у визначений судом час. Відповідачка в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що після рішення опікунської ради в 2006р. позивач не звертався до неї щодо зустрічей з дітьми. В 2006р. судом було постановлено рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. Після цього позивач став уникати її та дітей, аліментів на дітей не сплачує. У зв'язку із ухиленням від справи аліментів він оголошувався в розшук, відносно нього порушена кримінальна справа. Позивач не цікавився здоровям, розвитком дітей. В результаті негативного ставлення позивача до дітей діти його боялися та бояться на даний час. Відповідачка вважає, що агресивність, жорстокість позивача, в разі його спілкування з дітьми, перешкоджатиме нормальному розвитку дітей. Просить у позові відмовити. Представник органу опіку та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив, надав висновок від 21.01.2010р., за яким орган опіки та піклування вважає за недоцільне призначення порядку зустрічей позивача з малолітніми дітьми [PERSON], 2000р.н.. [PERSON]. 2001р.н. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обстави справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Сторони [PERSON] Ораджі огли та [PERSON] є батьками [PERSON], 02.03.2000р.н., та [PERSON], 21.09.2001р.н. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного су м.Львова від 01.11,2004р., яке вони не оскаржували. Діти зареєстровані та проживають з відповідачкою, знаходяться на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова позивач зобов'язаний д сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 600грн. на місяць. Однак станом н 01.07.2009р. розмір його заборгованості по аліментах становив 17968,00грн.. щ стверджується довідкою ВДВС Пустомитівського РУЮ. Даних про те, що заборгованіс і повністю або частково погашена позивач не надав. Судом встановлено, що позивач звертався в опікунську ради про встановлення йому днів побачень з дітьми. Рішенням опікунської ради при Шевченківській районні» адміністрації від 26.10.2006р. позивачу встановлено побачення з дітьми в присутності, матері один раз на тиждень 1 і 3 суботи місяця та 2 і 4 неділя місяця. При розгляді даного питання позивач стверджував, що відповідачкою йому чинять ся перешкоди у зустрічах з дітьми. Відповідачка пояснювала, що позивач у присутності дітей ображає її, намагається силою забрати дітей від неї. Такі зустрічі негативно впливають на психічний стан дітей. Тому заперечувала проти зустрічей батька з дітьми. Суду надана психологічна характеристика на дітей [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2009р. практикуючого психолога СШ №54 [PERSON], яка є членом комісії питань захисту прав дитини у Шевченківській районній адміністрації, яка виявила негативний вплив батька на дітей, наявність у дітей психологічної травми, підвищеної тривожності, страху зустрічей з батьком. Відповідно до цієї характеристики психолог рекомендує в подальшому позбутися негативного впливу батька на дітей та членів їх сімї. В судовому засіданні [PERSON] була допитана в якості спеціаліста і повністю підтвердила наведені у психологічних характеристиках обставини. Зазначила, що особисте спілкування та зустрічі дітей з батьком на даний час матимуть негативний вплив на розвиток дітей, шкодитимуть їх здоровю. Судом були допитані в якості свідків діти [PERSON] та [PERSON]. які пояснили суду, шо батько погано ставився до них та матері, вони бояться батька. Близько трьох років вони не бачили батька, він до них не приходив. Мати не забороняла їм спілкуватися з батьком, вони самі не хочуть з ним спілкуватися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що позивач погано ставився до дружити на дітей, вона неодноразово просила його припинити таку поведінку, на що той висловлювався в її сторону негативно. Діти самі бояться батька та не хочуть зустрічатися з ним. Наведені обставини свідчать про те, що відповідачкою не чиняться позивач) перешкоди у спілкуванні з дітьми. Небажання дітей спілкуватися з батьком є їх особистою волею. З приводу негативного ставлення позивача до неї та дітей відповідачка неодноразово зверталася із заявами в Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Позивачу виносилися офіційні застереження, що підтверджується матеріалами про відмов) в порушенні кримінальних справ 3343-1763 від 16-18.06.2006р. №343-454 від 17- 23.02.2006р. №343-1965 від 03.07.2006р. На таку поведінку позивача було звернуто в окремій ухвалі Шевченківського районного суду м.Львова від 01.11,2004р. при розгляді справи про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст.152 СК України дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обовязків щодо неї. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства стаття 7 СК України. Виходячи з наведених правових норм суд вважає, що у даній ситуації, враховуючи всі встановлені судом обставини, особисте спілкування позивача з дітьми матиме негативний вплив на їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Спілкування з батьком це право, а не обов'язок дитини. Примушування дітей, всупереч їх волі, до особистих зустрічей з батьком та спілкування з ним лише поглиблюватиме їх негативне ставлення до батька, не сприятиме налагодженню нормальних стосунків між ними. Крім того, участь батька у вихованні дітей це не тільки зустрічі з дітьми. Існують інші способи участі у вихованні дітей, серед яких є листування, телефонні розмови та інше. Поступове налагодження стосунків позивача з дітьми надасть йому можливість сподіватися на те, що діти в майбутньому хотітимуть зустрічей з батьком та безпосереднього з ним спілкування. Тому суд вважає обгрунтованим висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.12.2009р. яким той вважає за недоцільне призначення порядку зустрічей позивача з дітьми [PERSON],2000р.н., та [PERSON]. [INFO] Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed