Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

09.07.8 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні майном, а саме приміщенням, що знаходиться за адресою м. Львів вул. Хімічна, 9 „а загальною площею 71,4 кв.м., шляхом зобовязання відповідача знести самовільну добудову до квартири № 4 вказаного будинку. До участі в справі в якості співвідповідачів було залучено [PERSON], [PERSON] Заяву мотивує тим, що 03.02.03 р. між ним та управлінням ресурсів Львівської міської ради було укладено договір оренди не житлових приміщень площею 71,4 кв.м. по вул. Хімічні, 9 „а у м. Львові. 13.03.08 р. департаментом економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради видано наказ „ Про переукладення договору оренди від 03.02.03 р. Пунктом 3 Наказу передбачено, що він повинен в 20-денний термін звернутись до управління комунальної власності з заявою про проведення оцінки майна. [PERSON] експерт не може провести оцінку майна, оскільки не житлові приміщення закриті мешканцями квартири № 4 вказаного будинку , які крім того здійснили самочинну добудову до своєї квартири. В подальшому вимоги були уточнені : позивач покликався на ту обставину, що в звязку з самочинним будівництвом погіршився стан орендованих ним приміщень, яке на даний час позбавлене природного освітлення, відтак не може використовуватись за призначенням під творчу майстерню. Тому позивач позбавлений можливості користуватись спірним не житловим приміщенням та використовувати його згідно умов договору. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Крім того пояснив, що з моменту укладення договору оренди не міг за призначенням користуватись спірним нежитловим приміщенням, оскільки воно було в жахливому стані, непридатному для використання під творчу майстерню. Він звертався до орендодавця з питання отримання дозволу на проведення ремонту приміщень, проте згоди не отримав. У 2005 році він вивіз сміття з підвального приміщення, проте не проводив там жодних ремонтних робіт. Коли у 2008 році він навідався за спірною адресою, то виявив, що нежитлові приміщення закриті відповідачем [PERSON] Крім того мешканцями квартири № 4 здійснена добудова до їх квартири, яка фактично перешкоджає доступу денного світла до орендованих ним приміщень. На даний час , як встановлено працівниками ЛІСП , спірні приміщення відкриті. Вважає, що його право порушене, тому просить задовольнити позов. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що [PERSON] є неналежним позивачем , оскільки жодного відношення на даний час не має до нежитлових приміщень по вул. Хімічній, 9 „а. Термін дії договору оренди , на який покликається позивач, закінчився. Лише власник майна може ставити будь-які вимоги до його довірителя. Крім того, з моменту укладення договору оренди позивач не користувався та не цікавився спірними приміщеннями, які знаходяться в занедбаному стані. Його довіритель не закривав підвальні приміщення, можливо із-за численних звернень мешканців в ЛКП саме працівники комунального підприємства закрили підвал, в якому ночували невідомі особи без визначеного місця проживання та роду занять. Крім того, на даний час його довіритель звернувся до Львівської міської ради з питання узаконення самочинної добудови, проте розгляд питання відкладено в звязку із створенням ОСІБ в даному будинку. Просив відмовити в задоволенні позову. За повідомленням Представника [PERSON] інші співвідповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи. Просив розглядати справу в їх відсутності. Від представника Львівської міської ради та Управління комунальної власності в адресу суду поступили заяви-клопотання про розгляд справи в їх відсутності. В судовому засіданні представники Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради, Інспекції держархбудконтролю та ЛКП Варшавське- 407 проти позову заперечили та пояснили, що з підстав ст. 376 ЦК України лише орган державної влади або орган місцевого самоврядування може ставити питання про знесення самочинної добудови. Крім того, на даний момент жодні права позивача не порушені, оскільки договір оренди, на який він покликається, втратив чинність. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.03 року за № Ш-1397 між [PERSON] А.В. та Управлінням ресурсів Львівської міської ради було укладено договір оренди на не житлові приміщення площею 71, 4 кв.м. по вул. Хімічній, 9 „а у м. Львові. Дані приміщення були передані для використання під творчу майстерню, термін дії договору - до 03.02.06 року. Як ствердив судовому засіданні позивач, він не мав змоги використовувати дані приміщення за призначенням, оскільки вони перебували в антисанітарному стані. На підставі звернення [PERSON] 13.03.08 р. Управлінням комунальної власності було видано Наказ за № 226-0 „ Про переукладення договору оренди від 03.02.03 року № Ш-1397. Згідно п. З Наказу заявника зобовязано у 20-ти денний термін з дати отримання письмового повідомлення звернутись до управління комунальної власності із заявою про проведення оцінки майна. Як зазначає позивач у заяві, у квітні 2008 року він виявив , що спірні приміщення закриті та мешканцями квартири № 4 вказаного будинку проведена самочинна добудова балкону. Відтак, 07.04.08 р. позивачем було скеровано лист Управлінню комунальної власності щодо неможливості забезпечення доступу працівника ОКП ЛОРБТІ та ЕО для проведення оцінки вартості майна. З листа Управління комунальної власності від 19.05.08 р. в адресу позивача влачається, що працівниками управління спільно з представниками ЛІСП Замарстинів-400 проведено обстеження нерухомого майна за адресою м. Львів вул. Хімічна, 9 „а, в результаті якого виявлено , що спірні приміщення орендарем тривалий час не використовуються, прилегла територія в неналежному санітарному стані. Як вбачається з акту ЛКП Варшавське-407 від 30.11.09 р. спірні не житлові приміщення на даний час відкриті. Відповідно до вимог ст. 18 Закону України „ Про оренду державного та комунального майна „ орендар зобовязаний використовувати та зберігати орендовано майно відповідно до умов договору, запобігаючи його пошкодженню , псуванню. Як зазначив сам позивач в судовому засіданні, за призначенням, з моменту укладення договору, він спірні приміщення не використовував. Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що термін дії договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором має переважне право на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. В звязку з прийняттям Наказу № 226-0 від 13.03.08 р. Управління комунальної власності „ Про переукладення договору оренди від 03.02.03 та невиконанням обовязків , покладеним на позивача вказаним Наказом, суд виходить з того, що на даний час договір оренди від 03.02.03 р. втратив свою чинність. В квартирі [ADDRESS] „а у м. Львові проживають та зареєстровані співвласники житла - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, та цієї обставини не заперечує представник позивача [PERSON], відповідачами проведена добудова до квартири [ADDRESS] „а у м. Львові , як на даний час не узаконена. Статтею З ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України. Позивач просить суд постановити рішення про знесення самочинної добудови , проведеної відповідачами по справі. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову . Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. В даному випадку позивач не мА права вимоги про знесення самочинного будівництва, оскільки таке право законодавець надає органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed