Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

08.09.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок по[ADDRESS]. В 1992 році в її житловому будинку була зареєстрована [PERSON], котра на той час приходилась дружиною її сина - [PERSON]. Однак через декілька місяців шлюб між [PERSON]та [PERSON] розпався, та вже понад 10 років [PERSON] не мешкає у вказаному будинку. Відповідачка відмовляється добровільно вирішити даний спір. Тому, [PERSON] просить суд визнати [PERSON]такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить суд визнати [PERSON]особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання нею судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачки, яка була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого розгляду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, вислухавши пояснення позивачки та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24 травня 1976 року посвідченого виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області,[PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5). 05.05.1992 року [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] що засвідчено в домовій книзі для прописки громадян, котрі мешкають в вказаному домоволодінні.(а.с. 6,7). Згідно довідки № 1668а від 01.08.2008 року, виданої виконкомом Савицької селищної ради Балаклійського району Харківської області гр. [PERSON] 1971 року народження - зареєстрована, але дійсно понад 10 років не проживає в [ADDRESS](а.с. 11) Свідки [PERSON]та [PERSON]підтвердили той факт, що [PERSON] вже понад 10 років не мешкає в будинку [ADDRESS]та добровільно знятися з реєстрації не бажає. Відповідно до ст. 107 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] більше ніж 10 років не проживає в приміщенні будинку [ADDRESS].

Outcome: approved