Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що 27.04.2007 року в 14.00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21011, держномер 68351 ХО під керуванням за довіреністю [PERSON] та автомобілем Фольксваген, яким керував працівник Херсонського обласного кардіологічного диспансеру (далі ХОКД) [PERSON] За даним випадком були складені адміністративні матеріали та постановою Суворовського районного суду м. Херсона [PERSON] було визнано винним в ДТП та притягнуто до адмінвідповідальності. В результаті ДТП автомобіль позивача було пошкоджено, а самому [PERSON] завдано матеріальну шкоду. Для визначення розміру матеріальної шкоди завданої позивачу, тричі проводилося автотоварознавче дослідження. Згідно висновку спеціаліста Давиденко від 10.05.2007 року, розмір матеріального збитку завданого позивачу становить 4177,86 грн., вартість проведення дослідження 250 грн. Згідно висновку експерта Херсонської торгівельно-промислової палати від 21.05.2007 року цей розмір становить 2307,87 грн.. За висновком експерта [PERSON] від 11.02.2008 року, сума матеріального збитку становить 3681,93 грн. Вартість проведення дослідження склала 385 грн. Крім того, під час ДТП було пошкоджене причіпне обладнання (фаркоп), який позивачу довелося замінити, його вартість становить 350 грн. Також позивач вважає, в результаті неправомірних дій з боку [PERSON], йому було завдано моральні страждання, розмір яких він оцінює в 3000 грн. Також він зазначив, що на час ДТП автомобіль ХОКД було застраховано в АТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі АТ «УПСК»). Тому просив стягнути на свою користь з ХОКД та АТ «УПСК» 7778,93 грн. з яких: 3681,93 грн. матеріальна шкода, 3000 грн. моральна шкода, 250грн. та 385 грн. витрати на проведення досліджень, 350 грн. вартість причіпного обладнання, 82 грн. судовий збір та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги та просив стягнути всі вищезазначені суми лише з ХОКД, оскільки підтвердження того, що відповідальність повинна нести страхова компанія у нього не має. Страхову компанію визначив, як третю особу, оскільки її інтереси можуть бути затронуті при вирішені даного спору. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили вимоги задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник ХОКД в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що їхня цивільна-правова відповідальність застрахована в АТ «УПСК» тому всі вимоги повинні бути спрямовані до страхової компанії. В останнє судове засідання представник не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність ХОКД застрахована в АТ «УПСК», та зазначаючи, що на підтвердження даного факту буде надано договір страхування або страховий поліс, представник відповідача не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх пояснень. Представник АТ «УПСК» в судовому засіданні вважав позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, оскільки висновки оцінювачів є неточними, доказів на підтвердження необхідності заміни причіпного обладнання та наявності моральної шкоди позивачем не надано. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В останнє судове засідання не зявився. Від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, але суд не визнав зазначені в клопотанні підстави поважними, оскільки вони не підтверджуються доказами. Заслухавши, осіб, які беруть участь у розгляді справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так судом встановлено, що 27.04.2007 року об 11.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем в м. Херсоні по вул.. Горького не обрав безпечну швидкість руху та дистанцію до інших транспортних засобів, у звязку з чим його автомобіль зіткнувся з іншим автомобілем, що призвело до їх пошкодження. Зазначене підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2007 року. В судовому засіданні [PERSON] та представник ХОКД не заперечували, що їхній автомобіль зіткнувся з автомобілем позивача ВАЗ 21011 і що дійсно автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Для визначення вартості матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля ВАЗ 21011, позивач звернувся до оцінювача Давиденко. Згідно висновку якого за № 30 від 10.05.2007 року розмір шкоди становить 4177,86 грн. Вартість даного дослідження становила 250 грн. Згідно висновку експерта Херсонської торгівельно-промислової палати за № [PERSON] 299 від 21.05.2007 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21011 становить 2307,87 грн. Замовником даного дослідження виступало АТ «УПСК». Не погоджуючись з цим висновком позивач звернувся до експерта товарознавця [PERSON], який склав висновок за № 10 від 11.02.2008 року та визначив суму матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля ВАЗ 21011, в розмірі 3681,93 грн. [PERSON] з цим висновком погоджується позивач та просить стягнути суму матеріальної шкоди відповідно до цього висновку. Вартість проведення дослідження становить 385 грн. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та повноту висновку експерта [PERSON], його було складено з використанням відповідної довідково-нормативної літератури та з урахуванням висновків оцінювача Давиденко та експерта Херсонської торгівельно-промислової палати. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, про що зазначено в ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що з винної особи на користь позивача підлягають стягненню 3681,93 грн. матеріальної шкоди та 385 грн. витрат за проведення експертизи. Відповідно до ст.. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Оскільки на час ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ХОКД, про що ніхто з учасників процесу не заперечував, то відповідальність за шкоду завдану позивачу несе ХОКД. Суд вважає, що в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так позивач просить стягнути 250 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження оцінювачем Давиденко, але суд вважає, що відповідач не повинен відшкодовувати вартість дослідження, яке не було прийнято до уваги та немає ніякого доказового значення при вирішені даного спору. На цей висновок жоден з учасників процесу не посилався в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Також позивач просить стягнути 350 грн. витрат за придбання причіпного обладнання (фаркоп), але суду не було надано доказів того, що в результаті ДТП було пошкоджене причепне обладнання та те, що воно потребувало заміни. У висновку експерта [PERSON], на який посилається позивач, відсутня інформація про наявність такого обладнання та його пошкодження. Єдине посилання на пошкодження причіпного обладнання міститься у висновку експерта Херсонської торгівельно-промислової палати. Але і у цьому висновку дані про наявність та пошкодження фаркопу викреслені самим експертом. До того ж з цим висновком позивач не згідний. Той факт, що позивач придбав причіпне обладнання (фаркоп), про що свідчить касовий чек, не являється підтвердженням того, що він був пошкоджений при вказаному ДТП та потребував заміни. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки суду не було надано доказів в обгрунтування доводів про наявність у позивача чи його сімї моральних страждань на підтвердження підстав для відшкодування моральної шкоди, та приймаючи до уваги співрозмірність завданої матеріальної шкоди (3681,98 грн) з вимогами щодо відшкодування моральної шкоди (3000 грн.), суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно статей 79 та 88 ЦПК України, з врахуванням того, що позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial