Jurisdiction: civil
Date: 2009-04-12 00:00:00

12.11.2008 року позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина земельної ділянки площею 0,938 га, що розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області. Для оформлення спадщини він в установлений законодавством термін звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки в нього були відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. По справі існують інші спадкоємці брат позивача [PERSON] . У зв`язку з тим, що спадкодавиця за життя не встигла оформити на себе державний акт на земельну ділянку, а реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право власності на неї В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, обставини вказані в позовній заяві підтвердив. Відповідач Гірська сільська рада в судове засідання не з`явилася, проте в судове засідання надала заяву в якій позов визнала, просила розгляд справи провести у відсутності її представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Відповідачі Бориспільська районна державна адміністрація Київської області та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про день час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заява про перенос розгляду справи до суду не надходила. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча про день час та місце слухання справи повідомлена належним чином, заява про перенос розгляду справи до суду не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 19.11.2008 року виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №56 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла Ѕ частина земельної ділянки, площею 0,938 га, що розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка належала її чоловіку [PERSON] (державний акт про право власності на земельну ділянку Серії КВ №016631 від 14.04.2004 року (а.с.65)) і яку вона прийняла на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.67). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.66) до земельної ділянки відноситься 0,938 га сільськогосподарських угідь ріллі; оцінених згідно вищезгаданої довідки на суму 5995,35 грн. (а.с.12, 16). 12.10.2005 року спадкодавиця склала заповіт, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно своїй онуці [PERSON] . Відповідно до засвідчувального напису на заповіті, він на день смерті [PERSON] не змінено та не скасовано. Проте в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що його донька частину спадщини вже прийняла, а тому не проти, щоб земельну ділянку успадкував позивач. Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , третя особа заяви про прийняття спадщини не подала, що свідчить про неприйняття останньої, зважаючи на вимоги ч.1 ст. 1272 ЦК України. Родинні стосунки між [PERSON] та позивачем підтверджуються свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 16.09.1959 року (а.с.21) де спадкодавиця записана матір`ю [PERSON] . По справі існують інші спадкоємці син померлої [PERSON] , але він вчасно до нотаріальної контори не звернувся, в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом поміщення повідомлення у газеті. Позивач в установлений законодавством термін звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки спадкодавиця за життя не встигла переоформити на себе державний акт на земельну ділянку, а тому в нього були відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. Відсутність правовстановчих документів не дає йому можливості прийняти спадщину й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі пояснень позивача та належних в справі документів, а саме: копій свідоцтв про смерть, копії державного акту про право власності на земельну ділянку, копій свідоцтв про право на спадщину за законом, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, копій спадкових справ, копії заповіту, копії свідоцтва про народження. Судом також враховано, що державний акт про право власності на земельну ділянку Серії КВ №016631 від 14.04.2004 року виданий на ім`я [PERSON] , спадщину за яким прийняли в рівних частинах спадкодавиця та позивач, в тому числі і вищезгадану земельну ділянку. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спадщини, в даному випадку земельна ділянка, підлягає державній реєстрації, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є об`єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляє спадкоємця здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з тим, що його права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому зв`язку судом встановлено, що спадкодавець намагався належним чином оформити документи на земельну ділянку до своєї смерті, про що свідчать додаткова заява на отримання спадщини (а.с.64) та свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім`я, але через замалий проміжок часу з моменту оформлення свідоцтва на спадщину після смерті чоловіка до її смерті завадили їй отримати державний акт на земельну ділянку. Оскільки спадкодавець за життя вчинив усі можливі дії для належного оформлення вищезазначеної земельної ділянки і лише смерть завадила йому отримати право власності на неї, суд вважає за можливе встановити факт належності даної ділянки на праві власності [PERSON] . Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON] , а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,938 га сільськогосподарських угідь ріллі (кадастровий номер 3220883200:02:001:0406), оцінену згідно вищезгаданої довідки на суму 2997,68 грн., оскільки останній їх прийняв відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved