Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив суд визнати недійсним договір дарування квартири № 57 в будинку № 82, що знаходиться по вул. Леніна в м. Балаклія Харківської області, укладений 24 грудня 2004 року між ним та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилався на те, що на підставі договору дарування від 14.10.00р. він від своєї тітки [PERSON] отримав у дар квартиру [ADDRESS]. Тітка, яка одна проживала у зазначеній квартирі, хворіла та потребувала стороннього догляду. Позивач у 2004 році виїхав на тривалий час в Донецьку область. Син позивача - відповідач по справі, який на той момент разом з сім*єю мешкав у Херсонській області, запропонував позивачу доглянути тітку, в обмін на це попросив відписати йому спірну квартиру. Позивач погодився і уклав договір, посвідчений приватним нотаріусом, текст якого не читав, вважаючи, що в ньому передбачені всі права та обов*язки, про які вони з сином домовилися. Після смерті тітки позивач повернувся на постійне місце проживання до м. Балаклія, став мешкати та був зареєстрований у [INFO]. Вони з сином добровільно визначили порядок користування та поділили особисті рахунки. Позивач є інвалідом II групи, потребує сторонньої допомоги, а відповідач не піклується та не доглядає його, що є підставою для розірвання договору. Іншого житла позивач не має. Вважає, що договір дарування, укладений з метою приховати дійсний правочин про довічне утримання, є удаваним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнений позов в повному обсязі. Позивач зазначив, що був переконаний про укладення з відповідачем договору довічного утримання. Відповідач же не сумлінно виконував домовленість по догляду тітки, а тепер не турбується і про нього. Представник позивача, як на підставу визнання договору недійсним послався на ст. 235 ЦК України, зазначивши, що договір дарування є удаваним. Відповідач в особі свого представника проти позову заперечував. Відповідач пояснив, що сам батько запропонував йому переїхати до м. Балаклія доглянути тітку, а також подарував квартиру. Відповідач з дружиною доглядали [PERSON], оскільки та хворіла. На момент повернення позивача на постійне місце проживання до м. Балаклія тітка ще була жива. [PERSON] ніхто не перешкоджав там мешкати, у нього є окрема кімната, відповідач надав згоду на реєстрацією батька за своєю адресою. Позивач сам запропонував вести окреме господарство та поділити рахунки, на що сім*я відповідача погодилась. Будь-яких претензій 06 травня 2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Холодної В.С., при секретарі - Задорожній Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ВСТАНОВИВ: [PERSON] звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] . Як підставу заявлених вимог зазначила, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, його стан здоров»я задовільний, інших стягнень за виконавчими листами не має, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved