Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську Ради в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи: прокурор Ленінської району м. Дніпропетровська, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що дитина проживає разом з бабусею - [PERSON], 1931 року народження, та з дідусем - [PERSON], 1928 року народження, які займаються її вихованням та утриманням. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO]. Мати дитини - [PERSON], 1975 року народження, довгий час з донькою не проживає, не піклується про стан здоров'я, не цікавиться навчанням, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує. На даний час місце її проживання не відоме. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], 1975 року народження у відношенні її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У зв'язку із зміною прізвища, ухвалою суду замінено неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON]. Представник позивача за дорученням - [PERSON] у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги. У подальші судові засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила. Допитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що із народження проживає в родині свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Із їхніх слів відомо, що мати залишила її ще у малолітстві, ніколи матір не бачила, не спілкувалася із нею, тому підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Третя особа [PERSON] підтримала позицію органу опіки та піклування. просила суд позов задовольнити. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутністю не надходило. Третя особа - прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська в особі свого представника у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутністю не надходило. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю у судовому засіданні представника позивача, третьої особи та відповідачки. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З'ясувавши обставини по справі, вислухавши третю особу, неповнолітню та представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг. В ході судового засідання встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 448 від 03 травня 1994 року. Батьками дитини зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 30). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 09 червня 2000 року на підставі актового запису про встановлення батьківства № 64, внесені зміни у відомостях про дитину та батька дитини, а саме: у відомостях про дитину змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON], у відомостях про батька змінено прізвище [PERSON] на [PERSON], вказано дату народження, громадянство та місце проживання (а.с.31-32), в зв'язку з чим видано свідоцтво серії [NUMBER] від 09 червня 2000 року в якому в графі батьки зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей 26 січня 2008 року зроблено актовий запис за № 853 (а.с. 5). 29 серпня 1998 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 588 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (матір'ю неповнолітньої) (а.с. 34,35-36). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлення опіки та піклування - форма влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів. Мати неповнолітньої - [PERSON], [INFO] надала [PERSON] та [PERSON] заяву, в якій зазначила, що не в змозі забезпечувати матеріально та виховувати дитину, яка з вересня 1997 року знаходилася на повному забезпечення та вихованні батька [PERSON] (а.с. 13). Останнім місцем проживання [PERSON], відповідно до відповіді обласного адресного бюро м. Дніпропетровська від 23 лютого 2010 року, значиться [ADDRESS]. Також зазначено, що 12 червня 2003 року [PERSON] вибула в м. Дніпропетровськ та зареєстрованою в м. Дніпропетровську не значиться (а.с. 11, 28). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно висновку Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне в інтересах неповнолітньої позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.4). За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, відповідно до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином, суд, аналізуючи докази у справі, приходить до висновку, що є всі підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], оскільки дійсно встановлено, що вона ухиляється від виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини. У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідачки у судовому порядку на користь органу опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи із часу ухвалення рішення, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідачка зобов'язана утримувати свою дитину. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в 120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved