Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO], які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2009 року було вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. 01 березня 2010 року відділом ДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції на підставі її заяви була винесена постанова про повернення виконавчого документа , оскільки між ними з відповідачем була домовленість про відмову від частки спільного майна в обмін на відмову від стягнення аліментів на дітей, такий договір вони домовилися нотаріально оформити. Однак, після того, як вона подала заяву про повернення виконавчого листа до ВДВС відповідач від реалізації домовленостей відмовився. Таким чином, постанова відділу ДВС Бердичівського міськрайонного управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві стала результатом недобросовісних дій відповідача, тому просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісячно та на сина [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісячно. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач пред»явлені до нього позовні вимоги визнав повністю, з мотивами , наведеними позивачкою в позовній заяві погодився, не заперечив проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факт та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2009 ( а.с. 5-6 ). Від шлюбу мають двох дітей - синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], батьком яких згідно свідоцтв про народження є відповідач по справі ( а.с. 3,4). Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2009 року судом вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь позивачки в розмірі 250 гривень щомісячно на сина [PERSON] , 29.04.2001 рок народження, на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 200 гривень щомісячно ( а.с.5-6). Згідно постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий лист № 2-2323 виданий 24.12.2009 року про стягнення аліментів було повернуто стягувачеві згідно п.1 ст. 40 ЗУ « Про виконавче провадження» ( а.с.7). На даний час, всупереч положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України [PERSON], як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим грубо порушує права останніх. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дітей, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на утримання дітей , суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка і який визнав відповідач, тобто по 250 гривень щомісячно на тримання сина [PERSON] та по 200 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] Олекандра, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати згідно ст.ст. 79,81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: approved