Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить відновити право її та її неповнолітніх дітей на користування житловим приміщенням та вселити їх в будинок № 23 по вул. Миру в с. Кругляківка, Куп"янського району Харківської області, посилаючись на наступні обставини. Позивачка разом з дітьми зареєстрована за вказаною вище адресою. Проживати в цьому будинку вони не можуть через відповідачів, співвласників будинку, які є дідусем та бабусею дітей позивачки, а саме: вони не впускають їх до будинку, змінили замки від вхідної двері, і заявили, що вони втратили право на проживання в будинку на тій підставі, що вони власники, а позивачка та її діти вже не є членами їхньої сім"ї, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON], сином відповідачів, розірваний 25 березня 2003 року. Позивачка зазначає, що вони не можуть проживати в спірному будинку по вині відповідачів, які їх не впускають, тобто з поважної причини. Як вказано в позові, іншого приміщення вони не мають і фактично позивачка з дітьми залишилася на вулиці. Позивачка посилається на те, що за ч. 4 ст. 156 ЖК України за ними зберігається право користування житловим приміщенням, хоча вони припинили сімейні стосунки з власниками будинку. В судовому засідання позивачка доводи позовної заяви підтримала, відповідачі в судове засідання не заявилися. Не заявлялися вони і в судове засідання, яке було призначене на 2.03.2010 р. на 9.00 год. Про день і час судового розгляду справ вони були належним чином повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили. Суд приймає до уваги, що 09.12.2009 р. в судовому засіданні було об"явлено перерву до 23.12.2009 р. для підготовки до судових дебатів за клопотанням представника позивачки. Однак у зв"язку з неявкою сторін перерву було двічі продовжено, до 15.01.2010р. і до 10.02.2010р. Потім 10.02.2010 р. було продовжено перерву до 2.03.2010 р. і до 22.03. 2010 р. у зв"язку з неявкою відповідачів. Оскільки сторони надали суду свої пояснення по суті позовних вимог, всі письмові докази були досліджені, суд важає, що необхідно постановити рішення на загальних підставах. Раніш в судових засіданнях відповідачі позов не визнавати, поясняючи, що в будинку зараз зареєстрована нова невістка сина, і це пререшкоджає проживанню позивачки. Третя особа- сектор опіки та піклування в судове засідання ні з"явився, просив справу розглядати у відсутність свого представника, раніш заявляв і про те, що позов підтримує, оскільки справа торкається інтересів неповнолітніх дітей. Вислухав доводи сторін, допитав свідка, дослідив матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.08.1992 року, а 25.03.2003 р. було зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу (а.с.51). [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], є дітьми [PERSON] та [PERSON] ( а.с. а.с. 52, 53). [PERSON] зареєстрована з 10.04.2002 р. за адресою : с. Кругляківка вул. Миру, 23, Куп"янського району Харківської області (а.с. а.с. 54). [PERSON] зареєстрований з 30.08.2000 р. за адресою: с. Кругляківка, вул. Миру, 23, Куп"янського району Харківської області [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідачка [PERSON] в. судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком у цьому будинку не проживають. [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.16). Оскільки об"єктом власності в даній справі є жиле приміщення, суд вважає ,що режим проживання в ньому повинен регулюватися нормами Житлового Кодексу України. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Як вказано в ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім"ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних, відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У відповідності до ч. 2 ст. 64 вказаної норми житлового законодавства до членів сім"!' наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Як вказано в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, єдиног наданому відповідачем правовстановлюючому документі на будинок, житловий будинок № 23, розташований по вул Миру в с. Кругляківка, дійсно належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] (а.с. 13). На час виникнення правовідносин позивачки та відповідачів існував інститут „прописки". Позивачка прописалася з дітьми за вищезазначеною адресою у період знаходження у зареєстрованому шлюбі з сином відповідача [PERSON], 10.04.2002 р., тобто до набрання чинності Цивільного Кодексу України. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] з дітьми прописалася у будинку № 23 по вул. Миру в с. Кругляківка. як член сім"ї [PERSON] Таким чином, у відповідності до вимог ч.4 ст. 156 ЖК України [PERSON] і після припинення шлюбних відносин з [PERSON], в теперішній час не позбавлена права користування спірним приміщенням . Як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідачі в теперішній час проживають за адресою: с Кругляківка. пров. Вишневий. 6 (а.с.5, а.с.16). Як пояснили в судовому засіданні відповідачі та свідок [PERSON], 5 спірному будинку зараз зареєстровані та проживають: [PERSON] з другою дружиною та дитиною. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона не проти проживання в спірному будинку онуків, але проти того, щоб там проживала позивачка, посилаючись на те, що там живе нова дружина сина і [PERSON] там не нужна. Крім того, вказала, що бажає всіх виписати з будинку та продати його. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він разом із дружиною -[PERSON] проживав у [INFO] з 1992 року, у 2002 році. [PERSON] зареєструвалася у вказаному будинку, а у 2003 р. подала на розлучення, і він її відвіз на квартиру. Після цього їй були надані гроші на покупку житла, але вона його не купувала. Свідок також пояснив, що збоку [PERSON] неодноразово були спроби вселення у будинок, одного разу вона приїзджала разом з дільничим, але її не пустили, ключі до дверей поміняли. В судовому засіданні відповідачі вказували на те, що [PERSON] після розлучення виїхала з будинку і більш не поверталася. Крім того, вказали, що у позивачки є власне житло. Проте твердження відповідачів про те, що у [PERSON] є квартира для проживання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Доказів наявності у [PERSON] іншого житла відповідачами не надано. Позивачка пояснила, що вона була вимушена проживати деякий час на зйомній квартирі, оскільки їй та її дітям був ограничений доступ до будинку шляхом відібрання ключів. В теперішеній час вона вимушена проживати у своїх бітьків. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону. У відповідності до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе, своєї сім"ї, що включає також, і житло. В судовому засіданні відповідачі не заперечувати проти того, що вони не бажають, щоб [PERSON] з дітьми проживала у спірному будинку, оскільки там проживає нова дружина сина і це буде заважати їх проживанню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні відповідачами не доведена наявність у [PERSON] іншого житла. Суд вважає, що позивачка разом з дітьми була вимушена деякий після розлучення з чоловіком час проживати в іншому місці, але це не позбавляє її право на проживання за місцем реєстрації. Крім того, суд надходить до висновку, що проживання за місцем реєстрації позивачки та її неповнолітніх дітей не будуть чинити перешкод відповідачам, оскільки вони фактично проживають в іншому будинку. Підстави, яки відповідачі вказують в обґрунтування своїх заперечень, законодавством не передбачені. При таких обставинах суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved