Jurisdiction: civil
Date: 2009-03-03 00:00:00

У квітні 2009 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просив суд: - визнати неправомірними дії відповідача щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № 10.04.06 № DNR0GK00000253 до ставки 27,26 % річних; - зобов'язати відповідача здійснити коригуючу операцію щодо зниження відсотків за користування кредитом згідно погоджених сторонами 16,08 % річних починаючи з 01.02.2009 року за кредитним договором 10.04.06 06 № DNR0GK00000253, шляхом направлення на його адресу відповідного письмового повідомлення про зменшення відсотків; - визнати недійсними пункт 2.3.1. та абзац другий пункту 2.3.3. кредитного договору від 10.04.06 р. № 06 № DNR0GK00000253, як такі що не відповідають вимогам чинного законодавства. За таких обставин, просив суд винести рішення про залишення договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 р. без змін із установленою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16,08% річних та компенсувати спричинену моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, у зв'язку з чим просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: Відповідно до кредитного договору № DNR0GK00000253 від 10.04.2006 року позивач отримав у відповідача кредит на купівлю житла у сумі 106 050, 00 гривень та 19089 грн. на сплату страхових платежів з обов'язком виплати 12 % річних. За час існування кредитної заборгованості мною жодного разу не були допущені затримки погашення відсотків, комісії чи основної суми боргу або інші порушення умов договору, в тому числі щодо страхування майна. Відповідно до п.п.2.3.1 п. 2.3 укладеного з позивачем договору №DNR0GK00000253 від 10.04.2006 року банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом у випадку: при зміні конюнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). 29 вересня 2009 року позивачем отримав письмове повідомлення від відповідача з якого він дізнався, що Приватбанк вимагає змінити умови Кредитного договору №DNR0GK00000253 від 10.04.2006 року. А саме змінити відсоткову ставку за кредитним договором з 12 % річних на 16,08 % річних. 25 грудня 2009 року позивачем отримав письмове повідомлення від відповідача з якого він дізнався, що Приватбанк вимагає знову змінити умови Кредитного договору №DNR0GK00000253 від 10.04.2006 року. А саме змінити відсоткову ставку за кредитним договором з 16,08 % річних на 27,26 % річних. Позивач категорично був не згідний із вказаними змінами кредитного договору вважаючи їх необґрунтованими. Тому позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому обґрунтоване письмове роз'яснення з посиланням на відповідні норми законодавства, згідно яких Приватбанк має право вимагати змінити умови кредитного договору №DNR0GK00000253 від 10.04.2006 року, а не лише на посилання на зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів, а також надати письмове роз'яснення, чому процентну ставку намагаються збільшити на 4,08 % та яким розрахунком керується Банк при збільшені процентів. Але відповідач розрахунок підвищення відсоткової ставки по кредитному договору і відповідність її підвищення діючому законодавству України так позивачу і не надав. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що нібито на час зміни в односторонньому порядку умов договору банк керувався положеннями ст.651 ЦК України, яка надавала право банку змінювати умови договору, оскільки по-перше позивач дізнався про такі зміни лише 11 січня 2009 року, по-друге сама зміна умов договору повинна була відбутися лише з 01 лютого 2009 року, по-третє, з 09 січня 2009 року набрали чинності положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України був доповнений ст.1056-1 ЦК України. В своїй діяльності «Приватбанк» керується зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" доповнено частиною четвертою такого змісту банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Виходячи зі змісту даної статті дана заборона застосовується і до раніше укладених договорів так як будь яке застереження про те, що дія Закону застосовується на договори після набрання його чинності - відсутнє. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх плати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Установлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 5 Цивільного кодексу України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно коментарів до ч.3 ст.5 ЦК України до цивільних відносин, які виникли раніше, новий акт цивільного законодавства застосовується стосовно прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Таким чином з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року правових підстав щодо збільшення розміру процентів в односторонньому порядку у банка не було. За таких обставин, суд вважає можливим визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № 10.04.06 №DNR0GK00000253 до ставки 27,26 % річних та зобов'язати відповідача здійснити коригуючу операцію щодо зниження відсотків за користування кредитом згідно погоджених сторонами 16,08 % річних починаючи з 01.02.2009 року за кредитним договором 10.04.06 06 №DNR0GK00000253, шляхом направлення на його адресу відповідного письмового повідомлення про зменшення відсотків, а у решті позову твідмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial