Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача орендної плати та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги мотивував тим, що 01 січня 2003 року нею був укладений договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності, з відповідачем. Відповідно до цього договору відповідач орендну плату за 2008 рік не сплатив, не зважаючи на те, що продовжував користуватись землею. На цій підставі просила стягнути з відповідача орендну плату за 2008 рік. Крім того, п.2.2. договору передбачено строк закінчення дії договору 31.12.2007р., з цих підстав просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та повернути їй земельну ділянку. Також вказувала на те, що в березні 2008 року на належній Ії земельній ділянці були встановлені межові знаки, які відповідач знищив. Вимагала зобов'язати відповідача відновити знищені межові знаки. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON]. позовні вимоги змінили, відмовившись від вимог щодо стягнення орендної плати. При цьому вимоги щодо усунення перешкод в користуванні землею та відновлення межових знаків підтримали повністю, просили суд задовольнити позов. Суду позивачка пояснила, що відповідач, незважаючи на те, що дія договору скінчилась продовжував використовувати належну їй земельну ділянку та знищив межові знаки. Представник відповідача Вєтров О.М. в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивував тим, що відповідач, згідно чинного законодавства уклав договір оренди з власником землі на п'ять років. Враховуючи, що відповідачем не отримувалась заява позивачки про припинення договору оренди підприємство продовжувало використовувати землю в 2008 році, взявши на себе зобов'язання по сплаті орендної плати, податкових платежів та вчинення інших дій. Коли підприємству стало відомо про те, що позивачка бажає розірвати договір, після подання нею позову до суду підприємство з вересня 2008 року не використовує землю позивача і жодним чином не створює їй перешкоди в користуванні землею. Щодо знищення межових знаків пояснив, що представники підприємства не були запрошені позивачем під час встановлення межових знаків, про їх існування не знали і відповідно їх не знищували. В судовому засіданні встановлено, що 01.01.2003р. між сторонами укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку, що належить позивачеві. Відповідно до п.2.2. вказаного договору термін дії договору п'ять років, до 31.12.2007р. Встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору 16.08.2008р. При цьому на копії заяви є штамп підприємства з датою 17.08.2008р. але немає підпису працівників відповідача про отримання цієї заяви. Представник відповідача цей факт не визнав, пояснив, що керівництву підприємства не було відомо про намір позивача розірвати договір. Враховуючи, що підприємством були понесені витрати по підготовці землі до сільськогосподарських робіт 2008 року земля позивача була в квітні 2008 року засіяна соняшником. Після збирання врожаю в вересні 2008 року земля позивача підприємством не використовується і відповідно до ухвали суду від 26.09.2008р. відповідачем жодним чином не створюються перешкоди для позивача в користуванні землею. Суд враховує, що в матеріалах справи є акти встановлення межових знаків від 12.03.2008р. на землі позивача з підписами посадових осіб органів, що встановлювали ці знаки та власників суміжних ділянок. Підпис представника відповідача на цьому акті відсутній. Також є акт від 11.04.2008р. складений комісією в складі головного держземінспектора, землевпорядника сільської ради та власника землі позивача про знищення межових знаків. Доказів того, коли саме знищено межові знаки, що саме відповідачем знищено межові знаки в матеріалах справи немає. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Тому суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове з. За таких обставин суд вважає, що факт пошкодження межових знаків на земельній ділянці позивача саме відповідачем в судовому засіданні не доведений належними об'єктивними, достовірними та безспірними доказами. Таким чином, суд вважає, позовна заява позивача підлягає частковому задоволенню. Вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивача відповідачем мають бути задоволені через те, що вже після закінчення договору оренди землі і до подачі позивачем заяви до суду відповідач використовував землю позивача, а вимоги щодо відновлення межових знаків мають бути відхилені через те, що позивачем їх не доведено. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають частковому задоволенню вимоги позивач про стягнення судових витрат. Суд вважає, що судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи мають бути покладені на відповідача, а витрати на правову допомогу, відповідно до ст.84 ЦПК України на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial