Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до ВАТ „ Сарненський завод мостових технологічних конструкцій про поновлення на посаді директора з фінансів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працювала у ВАТ «СЗМТК» з 22.12.2003 року, на посаді директора з фінансів - з 1.03.2005 року, 7.07.2008 року була звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, однак рішенням Сарненського районного суду від 25.09.2008 року поновлена на посаді директора з фінансів ВАТ «СЗМТК». [PERSON] вказує, що примусове виконання рішення суду в частині поновлення на роботі було закінчене провадженням 25.05.2009 року і з цієї дати приступила до роботи, проте в порушення вимог трудового законодавства наказом генерального директора ВАТ «СЗМТК» від 24.06.2009 року була незаконно звільнена з роботи за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за відсутність на роботі без поважних причин в період з 30.01. по 12.02.2009 року, так як у даний період не працювала в зв»язку із відмовою відповідача виконати судове рішення про поновлення на роботі і не могла бути присутньою на робочому місці, крім того при звільненні з роботи відповідачем не дотримані строки застосування дисциплінарного стягнення згідно ст.148 КЗпП України, не відбирались пояснення після допуску до роботи 25.05.2009 року, а тому просить поновити на роботі на посаді директора з фінансів ВАТ «СЗМТК», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 35 938 грн. 40 коп., також в доповненні до позовної заяви вказує, що заробітна плата та допомога по листках непрацездатності в 2009 році була виплачена із іншого окладу, ніж передбачений штатним розписом для директора з фінансів, а тому просить стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 1 320 грн. з 25.05. по 24.06.2009 року, 4 345 грн. 44 коп. недоплаченої допомоги по листках непрацездатності з 13.02. по 22.05.2009 року, компенсацію за невикористану відпустку з 26.09.2008 року по 24.06.2009 року в сумі 4 200 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути із ВАТ „ СЗМТК моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., заподіяну внаслідок порушення трудових прав незаконним звільненням з роботи, так як перенесла моральні страждання, докладала зусиль для організації свого життя, погіршився стан здоровя. [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю і дали пояснення згідно заяви. Представник відповідача ВАТ „ Сарненський завод мостових технологічних конструкцій [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] за рішенням суду була поновлена на роботі з 25.09.2008 року, однак з 30.01. по 12.02.2009 року була відсутня по місцю роботи, в зв»язку з чим наказом генерального директора від 24.06.2009 року була звільнена з роботи за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, при цьому трудові права позивача відповідачем не порушувались, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Рішенням Сарненського районного суду від 25.09.2008 року, яке набрало законної сили, [PERSON] поновлена на посаді директора з фінансів ВАТ «СЗМТК». Згідно наказу ВАТ «СЗМТК « № 84-к від 26.09.2008 року [PERSON] поновлена з 25.09.2008 року на посаді директора з фінансів, і з даним наказом позивач була ознайомлена 25.05.2009 року, про що також свідчать: акт від 25.05.2009 року, на підставі якого [PERSON] була допущена до роботи, постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2009 року. Наказом генерального директора ВАТ «СЗМТК» №66-к від 24.06.2009 року [PERSON] звільнена з роботи з посади директора з фінансів з 24.06.2009 року за прогули ( п.4 ст.40 КЗпП України) з підстав відсутності на роботі без поважних причин в період з 30 січня 2009 року по 12 лютого 2009 року, про що свідчать доповідна записка від 19.06.2009 року та акт про витребування пояснень і відмову від них від 28.05.2009 року. Відповідно до розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 6.11.1992 року №9 при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] була допущена до роботи з 25.05.2009 року в зв»язку із закінченням примусового виконання судового рішення про поновлення на роботі на посаді директора з фінансів, з 25.09.2008 року по 25.05.2009 року рішення суду про поновлення на роботі не було виконане з вини адміністрації ВАТ «СЗМТК», що підтверджується актами державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в січні 2009 року, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не вчиняла прогули в період з 30.01. по 12.02.2009 року, так як не працювала у ВАТ «СЗМТК»; крім того, в період з 25.02. 2008 року по 25.05.2009 року не обліковувався робочий час позивача та їй не нараховувалась заробітна плата. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем допущене порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивачки, що призвело до порушення її трудових прав, які підлягають захисту шляхом поновлення на посаді директора з фінансів ВАТ „ СЗМТК. В звязку із незаконним звільненням [PERSON] з роботи підлягає до задоволення вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.06.2009 року по 9.03.2010 року. Наказом по ВАТ «СЗМТК» від 26.09.2008 року №205 в штатний розклад бухгалтерії з 25.09.2008 року введена посада директора з фінансів з посадовим окладом 4 500 грн. Згідно довідки ВАТ „ СЗМТК від 12.08.2009 року заробітна плата позивача становила за червень 2009 року 876,45 грн., за липень 2009 року 2 208,64 грн. Судом із пояснень позивача, представника відповідача встановлено, що заробітна плата [PERSON] нараховувалась із посадового окладу 3 150 грн., а не із встановленого посадового окладу для посади директора з фінансів в розмірі 4 500 грн., при звільненні з роботи не була виплачена компенсація за невикористану відпустку, що є порушенням трудових прав позивача, які зафіксовані територіальною державною інспекцією праці в Рівненській області згідно повідомлення УМВС України в Рівненській області від 30.11.2009 року. Суд на підставі вищевикладеного вважає, що відповідач при нарахуванні заробітної плати в період з травня по червень 2009 року порушив права позивача на отримання заробітної плати із посадового окладу в розмірі 4 500 грн., а тому з урахуванням різниці в окладах, кількості відпрацьованих робочих днів заборгованість по заробітній платі складає 1 320 грн. ( 4 500 грн. 3 150 грн. = 1 350 грн.; 38 робочих днів, відпрацьованих 19 днів 1 350 : 18 х 5 = 375 грн.; 1 350 : 20 х 14 = 945 грн.); крім того, із зазначених підстав відповідачем недонарахована і невиплачена допомога по листках тимчасової втрати працездатності за період з 13.02. по 22.05.2009 року, заборгованість по якій складає 4 345,44 грн. відповідно до розрахунку, наведеного позивачем, що не суперечить положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати від 8.02.1995 року. Суд при розрахунку компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходить із посадового окладу позивача в розмірі 4 500 грн. та з кількості робочих днів за 2009 2010 рік. Час вимушеного прогулу з 24.06.2009 року по 9.03.2010 року становить 181 робочий день, посадовий оклад становить 4 500 грн., середня кількість робочих днів за місяць : 251 : 12 = 20,91, середня заробітна плата в день : 4 500 : 20,91 = 215,20 грн. Тобто, відповідач внаслідок незаконного звільнення зобовязаний сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 39 166 грн. 40 коп. ( 215,20 грн. х 181 ) на користь позивача та нарахувати і сплатити страхові внески на суму зарплати за час вимушеного прогулу. Суд вважає, що до задоволення також підлягає вимога про виплату компенсації невикористаних днів відпустки за період з 26.09.2008 року по 24.06.2009 року в сумі 4 200 грн. згідно наведеного у позовній заяві розрахунку. На підставі наведених доказів суд вважає, що [PERSON] внаслідок порушення трудових прав незаконним звільненням з роботи відповідачем заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях з приводу незаконного звільнення з роботи, у втраті нормальних життєвих стосунків і додаткових зусиль в організації свого життя, яка лише з кінця 2009 року має дохід у виді пенсії, і враховуючи протиправність дій відповідача, яка полягає у порушенні гарантованих Конституцією України трудових прав позивача, тривалість вимушеного прогулу з вини відповідача, суд оцінює моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню ВАТ «СЗМТК», в розмірі 5 000 грн.

Outcome: partial