Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-05 00:00:00

25.03.2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом через свого представника, який обґрунтовували тим, що 04.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб в відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві та видано свідоцтво про одруження, а в подальшому 29.10.2008 року шлюб між ними розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва. В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа про поділ спільного майна подружжя, яким є домоволодіння №34 та земельна ділянка площею 0,5 га розташовані по вул. Чапаєва в с. Вороньків Бориспільського району Київської області. Зазначене нерухоме майно придбано [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 02.09.2005 року, укладених з [PERSON] та [PERSON] Таке нерухоме майно придбане за рахунок коштів отриманих в кредит на підставі кредитного договору від 01.09.2005 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ПриватБанк" в особі філії Розрахункового центру в м. Києві (сума кредиту 234020 грн. 29 коп.). На виконання умов кредитного договору в забезпечення виконання договірних зобовязань були укладені договори поручительства від 01.09.2005 року між ЗАТ "ПриватБанк" та [PERSON], [PERSON] Крім того, між [PERSON] та ЗАТ "ПриватБанк" було укладено договір іпотеки від 02.09.2005 року згідно умов якого з метою забезпечення договірних зобовязань за кредитним договором передано в іпотеку зазначені вище домоволодіння та земельна ділянка. Однак, під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя в Дніпровському районному суді м. Києва позивачам стало відомо, що [PERSON] не являється громадянином України, а виданий на його ім?я паспорт громадянина України є недійсним та підлягав вилученню зважаючи на висновок Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві від 10.02.2009 року. Зважаючи на цей факт, позивачі вважали, що [PERSON] ввів в оману сторін укладених ним договорів, а також сторін договорів поручительства, шляхом повідомлення при їх укладенні даних та відомостей, що не відповідають дійсності про належність його до громадянства України, наявності у нього паспорту громадянина України, замовчування обставин, які мають істотне значення для угоди. Оскільки такий обман, на думку позивачів, був навмисним, то на підставі ст. 230 ЦПК України останні просили визнати наведені вище правочини договору кредиту, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, договір іпотеки, а також договори поручительства недійсними з моменту їх укладення та відновити становище, яке існувало до укладення оспорюваних договорів. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили в повному обсязі, подали письмові пояснення, зазначили, що питання про недійсність укладених договорів постало лише після розірвання шлюбу з [PERSON] Пояснили, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2009 року, що набрало законної сили, встановлено факт постійного та безперервного проживання на законних підставах [PERSON] з 1987 року по 2002 рік в м. Сміла, що є підставою для отримання громадянства України. З урахуванням встановлених судом фактів, відповідачу видано новий паспорт громадянина України. Зважаючи на вказане представник відповідача стверджував про те, що на момент укладення оспорюваних договорів [PERSON] був громадянином України, а позивачі не навели істотних підстав для визнання укладених ним правочинів недійсними, зважаючи на наявність їхнього волевиявлення при укладенні останніх. До участі у справі судом під час її розгляду 06.05.2009 року в якості співвідповідача залучено ЗАТ "ПриватБанк", повноважний представник якого надав свої пояснення на позов, які зводились до заперечення позовних вимог. КП "Бориспільське бюро технічної інвентаризації", відділ ГІРФО Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, як треті особи, просили проводити розгляд у їхню відсутність, покладались на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши всі наявні матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані положеннями ЦК України щодо укладення та дійсності правочинів (глава 16). На момент укладення оспорюваних договорів діяв ЦК України 2001 року. Судом встановлено, що 04.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб в відділі РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві та видано відповідне свідоцтво про одруження, шлюб зареєстровано за актовим записом №2038. В подальшому 29.10.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва. 01.09.2005 року [PERSON] уклав з ЗАТ "ПриватБанк" в особі філії Розрахункового центру в м. Києві кредитний договір №К2К4GК00260007 на суму 234020 грн. 29 коп. Цього ж дня між ЗАТ"ПриватБанк" в особі філії Розрахункового центру в м. Києві та дружиною [PERSON] [PERSON], а також з [PERSON] були укладені договори поручительства (б/н) у зв'язку з наданням поруки за виконання відповідачем умов кредитного договору. За отримані в кредит кошти [PERSON] придбав домоволодіння №34 та земельну ділянку площею 0,5 га, що розташовані по вул. Чапаєва в с. Вороньків Бориспільського району Київської області. Зазначене нерухоме майно придбано [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 02.09.2005 року, укладених: з [PERSON] та [PERSON] щодо продажу домоволодіння, власниками якого були вказані позивачі в рівних частинах, договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] за №4727, ціна договору становить 80000 грн., які сплачені при оформленні договору; з [PERSON] щодо продажу земельної ділянки площею 0,5 га, що належала на праві власності [PERSON], договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] за №4724 та зареєстровано 21.09.2005 року в Вороньківській сільській раді за №30, ціна договору 132841 грн., які сплачені при оформленні договору. Факт отримання коштів за договором сторонами, в тому числі [PERSON], не заперечувався. 02.09.2005 року між [PERSON] та ЗАТ "ПриватБанк" в особі в особі філії Розрахункового центру в м. Києві було укладено договір іпотеки згідно умов якого з метою забезпечення договірних зобовязань за кредитним договором передано в іпотеку зазначені вище домоволодіння та земельна ділянка. Вказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] за №4730 із встановленням заборони на відчуження переданого в іпотеку нерухомого майна (а.с. 94-96). При укладенні договорів [PERSON] зазначав відомості з паспорту громадянина України, який на момент укладення оспорюваних договорів був чинним, а саме: [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Дніпровським РУГУ МВС України в м. Києві 24.02.2004 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], місце проживання: [INFO]. Судом встановлено, що ПІБ та дата народження відповідача є дійсними, що підтверджується надісланими на адресу суду відповідями консульства [PERSON] в Україні та повідомленням органів внутрішніх справ. На підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2009 року, що набрало законної сили, встановлено факт постійного та безперервного проживання на законних підставах [PERSON] з 1987 року по 2002 рік в м. Сміла, що є підставою для отримання громадянства України. На підставі вказаного рішення суду відповідачу видано новий паспорт замість визнаних недійсними. Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність у відповідача громадянства України на момент укладення оспорюваних договорів. В той же час, позивачі не довели шляхом надання належних та допустимих доказів того факту, що [PERSON] ввів в оману позивачів, і вони свідомо надали своє волевиявлення щодо укладення договорів тільки з тих підстав, що він мав паспорт громадянина України. При цьому суду не доведено також і того, що при визнанні паспорту громадянина України недійсним у відповідача, волевиявлення позивачів зміниться. Юридичні наслідки договорів є реальними і не спрямовані на приховування якихось інших угод чи дій, договори щодо надання кредиту та придбання нерухомого майна були грошові, про що свідчили й самі сторони в справі. Правочини за своїм змістом вчинені їхніми сторонами та є такими, що укладені. З урахуванням викладеного недійсність паспорту громадянина України може мати наслідком лише внесення відповідних змін до текстів договорів, зважаючи на те, що [PERSON], як встановлено судом, на момент укладення оспорюваних позивачами договорів, являвся громадянином України. Факт обману та введення позивачів в оману також не доведений під час розгляду справи по суті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", Верховний Суд України зазначив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Згідно п. 20 вказаної постанови Пленуму, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. З цього приводу позивачами не доведено наявність умислу в діях [PERSON] при вчиненні оспорюваних правочинів. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. З цього приводу, суд приходить до висновку про дотримання зазначених вимог при укладенні оспорюваних правочинів. Наявність у [PERSON] іншого паспорту громадянина [PERSON] на момент вчинення правочинів не спростовує висновків суду в цій частині, оскільки зазначена обставина не стосується цивільних правовідносин, які виникли між сторонами. Зважаючи на викладене у суду відсутність підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за їхньою недоведеністю. Судові витрати в справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивачів, які оплатили їх при поданні цивільного позову. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 216, 230 ЦК України, та

Outcome: dismissed