Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

До Іртиського міського суду Київської області звернулось Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» із зазначеним вище позовом, який позивач мотивував тим, що 28.01.2008 р. із відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 125/10. Згідно пунктів 1.1 - 1.4 Кредитного договору відповідачу було надано кредит на споживчі потреби в розмірі 15 000,00 грн., за плату в розмірі 24,00 % річних, терміном до 28.01.2011 р. Відповідно до умов п. 2.4.1 Кредитного договору та Графіку погашення заборгованості по Кредиту і процентів, наведеному в додатку № 1 до Кредитного договору, відповідач зобовязувався щомісячно в дату^ зазначену у Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів, а також плати за обслуговування Кредиту. Проте, Відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування Кредиту, які передбачені п. 3.3.3. Кредитного договору. Вказував, що згідно пунктів 2.6.1, 3.2.6 Кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх боргових та інших зобов'язань за Кредитним договором [PERSON] має право вимагати виконання боргових зобов'язань в цілому: погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування, плати за обслуговування кредиту, сплати відповідних штрафних санкцій. Просив суд стягнути із [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 24 491,39 грн. та судові витрати в загальній сумі 364,91 грн. В судове засідання представник позивача не зявилась, надіслала заяву, в якій просила позов задовольнити, справу слухати за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином поро час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 28.01.2008 р. між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 125/10. (а с. 5-10). Відповідно до умов кредитного договору та додатків до даного договору (а.с. 11-14), позивач зобовязався надати відповідачу кредит на споживчі потреби в розмірі 15 000,00 грн. з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 24 % річних терміном до 28.01.2011 р., а відповідач зобовязався щомісячно до 28 числа поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, а також плати за обслуговування кредиту. V/ Згідно заявки на отримання кредиту (а.с. 16-18) та розрахунку заборгованості за користування кредитним договором (а.с. 15) [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн., однак не дотримувалася умов кредитного договору, після 29.04.2008 р. не проводила передбачені договором платежі, і тому станом на 22.02.2010 р. має заборгованість перед банком в сумі 14 767,43 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 8 179,73 грн. і відсотками за його користування - 6 338,08 грн. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.п. 2.6.1., 3.2.6. кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобовязань в цілому: погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування, плати за обслуговування кредиту, сплати відповідних штрафних санкцій. Оскільки судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не повертав їх та не сплачував відсотки за користування ними, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 14 767,43 грн. та дострокового стягнення кредитних коштів в розмірі 6 238,51 грн. Суд відмовляє у стягненні із відповідача плату за пропуск платежів в розмірі 3 485,45 грн., оскільки ні законом, ні кредитним договором такий платіж не передбачено В звязку із частковим задоволенням позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам в загальній сумі 312,98 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed