overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

02.10.2009року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради встановлення факту реєстрації шлюбу, родинних відносин, факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом. У заяві вони вказали, що мають намір оформити належним чином спадкові права та змушені звертатися до суду з даним позовом, оскільки відсутні документи, що підтверджують їх родинні відносини з померлими. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], [PERSON] з*явилися, вимоги підтримали. Представник відповідача - Миколаївської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Постанови Миколаївського міськвиконкому від 17.08.1950 року №10 «Про реєстрацію будівель» на ім*я [PERSON] та [PERSON] був виданий Висновок про реєстрацію права приватної власності на домоволодіння №29 за адресою м.Миколаїв, вул.8 Березня. Згідно вказаного зйсновку право власності на домоволодіння №29 було визнане за [PERSON] та [PERSON] в різних частках. 22.04.1946 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на Ч частину домоволодіння по вул.8 Березню, 29 в м.Миколаєві. Після смерті [PERSON] в житловому будинку залишилися проживати та фактично прийняли спадок, дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть, 23.06.1974 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ч частини домоволодіння по вул.8 Березня,29 в м.Миколаєві. Спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.І ст.54 9 УК УРСР (в редакції 1963 року) прийняла її донька [PERSON] ( до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], яка постійно проживала однією сім*єю та за однією адресою із померлою [PERSON] 27.03.2000 року померла мати позивачів, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти, [PERSON] та [PERSON], які до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, але фактично прийняли спадщину після смерті своєї матері. На теперішній час позивачі повністю користуються домоволодінням по вул.8 Березня,29 в м.Миколаєві,слідкують за його технічним станом, ремонтують, сплачують комунальні та інші платежі, але оформити належним чином свої спадкові права не мають можливості, оскільки відсутні документи, що підтверджують їх родинні відносини з померлими. Таким чином, враховуючи , вищевикладене та на підставі ст.549ЦК УРСР (в редакції 1963р.), п.п.1,4 ч.І ст.273ЦПК УРСР, суд вважає вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом, вказує, що перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 18 лютого 1994 року Відділом ЗАГС м. Рівне, актовий запис № 155. Від шлюбу дітей не мають. Пояснила, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, у результаті чого вони припинили подружні стосунки, шлюб між ними існує формально. Подальше збереження сімї неможливе. Просить шлюб між ними розірвати. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 1994 року Відділом ЗАГС м. Рівне, актовий запис № 155, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ГЮ №250160 від 18 лютого 1994 року. Життя подружжя не склалося, сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюб між ними існує формально. При зясуванні фактичних взаємин подружжя, вбачається, що подальше спільне життя подружжя неможливе, їхня сімя розпалася остаточно. На підставі ст.112 СК України, ст.ст. 169 ч.4, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №66131-CRED від 21 травня 2007 року у сумі 3257,75 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого їй було надано кредит в сумі 4500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20 листопада 2008 року. Відповідач зобовязання за договором не виконав, у результаті чого станом на 16 липня 2009 року його заборгованість за договором становить 3257,75 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 21 травня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №66131-CRED, згідно якого йому було надано кредит в сумі 4500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20 листопада 2008 року. Банк належним чином виконав зобовязання щодо видачі кредиту, а відповідач порушив умови кредитного договору. Як убачається зі змісту ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернув. Таким чином, станом на 24 серпня 2009 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 294,69 доларів США, заборгованості щодо сплати процентів за користування кредитом у сумі 113,09 доларів США., що разом становить 407,78 доларів США, що за курсом НБУ відповідно до розпорядження НБУ№417/326 від 27 серпня 2009 року складає 3257,75 грн. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути 3257,75 грн. заборгованості за кредитним договором , а також понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її матері [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не зявилася, представила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, представив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Ухйайою суду справу розглянуто за відсутності заявника та представника зацікавленої особи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи заяви, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні.ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є дочкою [PERSON] Василівни, яка є інвалідом 1 групи по загальному захворюванню довічно та має потребу в постійному сторонньому догляді (а.с.10). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 901 від 08.12.2009 року, [PERSON] страждає стійким психічним розладом у формі судинної деменції внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи вищевикладене, у відповідності зі ст.ст. 39, 40 ЦК України, суд дійшов висновку, що [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з чим її слід визнати недієздатной). Таким чином, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені заявником при подачі зайви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №104595-CRED від 05 грудня 2007 року у сумі 8797,75 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого їй було надано кредит в сумі 4000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 25 березня 2009 року. Відповідач зобовязання за договором не виконав, у результаті чого станом на 16 липня 2009 року його заборгованість за договором становить 8797,75 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 21 травня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №104595-CRED, згідно якого йому було надано кредит в сумі 4000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 25 березня 2009 року. Банк належним чином виконав зобовязання щодо видачі кредиту, а відповідач порушив умови кредитного договору. Як убачається зі змісту ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернув. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). На підставі п.п.5.1, 5.2, 5,3 кредитного договору, відповідачу були нараховані штрафні санкції. Таким чином, станом на 16 липня 2009 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 869,14 доларів США, заборгованість щодо сплати процентів за користування кредитом у сумі 156,14 доларів США., а також 31,49 долар США (фіксована частина) та 51,26 долар США (процентна складова) штрафу, що разом становить 1108,03 доларів США, що за курсом НБУ відповідно до розпорядження НБУ№417/320 від 21 серпня 2009 року складає 8797,75 грн. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути 8797,75 грн. заборгованості за кредитним договором , а також понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до зазначеного відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на будинок № 5, що по провулку Миру у селі Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що 21.01.2009 року померла [PERSON], яка 24.10.1995 року склала заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла йому та відповідачці. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок. Відповідно до довідки Успенської сільської ради зазначений будинок належить на праві приватної власності матері. Він звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, але йому відмовили через відсутність правовстановлювальних документів. У судове засідання позивач не зявився. Від нього надійшла заява про підтримання позову в повному обсязі, розгляд справи за його відсутність та відмову від відшкодування понесених судових витрат. Відповідачка у судове засідання не з'явився. Від неї надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутність. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до п.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. На підставі ст.1216,1233,1268 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Заявник просить суд встановити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме: в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, мотивуючи тим, що даний факт йому потрібний для отримання громадянства України та одержання паспорта громадянина України. Документом, що посвідчує його особу, є тимчасова посвідка на постійне проживання в Україні, свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження. Він звернувся у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області із заявою про встановлення громадянства України, однак через відсутність доказів його постійного проживання на Україні в 1991 році, це питання вирішити неможливо, а тому змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник заявника пояснила, що [PERSON] народився 20 листопада 1973 року в с. Стояновка Леовського району, республіки Молдова. З березня 1991 року по листопад 1992 року постійно проживав в Україні, а саме: в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області в господарстві [PERSON]. З листопада 1992 року до грудня 1994 року проходив строкову військову службу в Росії. Після закінчення строкової військової служби заявник знову повернувся в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, де проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] до 1998 року. Навесні 1998 року вони повернулися в Республіку Молдову, де 14 квітня 1998 року зареєстрували шлюб. В шлюбі мають двох малолітніх дітей. До лютого 2005 року заявник з сімєю проживали в Молдові. В лютому 2005 року знову повернулися в Україну в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, де він по даний час проживає на підставі тимчасової посвідки на постійне проживання виданої 01.09.2005 року ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області. Представник заінтересованої особи - Бучацького СГІРФО в Тернопільській області, заяву визнав. Заслухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив слідуючі обставини: З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 20 листопада 1973 року в с. Стояновка Леовського. району, Молдавської РСР. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] зареєстрував шлюб з громадянкою України [PERSON] 14 квітня 1998 року в органах РАЦСу в м. Кантемир республіки Молдова. Представник заявника в судовому засіданні дала пояснення, що з березня 1991 року по листопад 1992 року [PERSON] постійно проживав в Україні, а саме: в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області. На даний час [PERSON] проживає в [INFO] на підставі тимчасової посвідки на проживання. Проаналізувавши всі докази, зібрані в справі, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року дійсно проживав на території України, де проживає на сьогоднішній день, а саме: в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, без реєстрації. Оскільки встановлення даного факту тягне за собою юридичні наслідки, а в адміністративному порядку даний факт встановити неможливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, тому його слід встановити в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживала однією сімєю з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею, його вихованням і утриманням займається вона. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не виплачує. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечував обставини на які посилалась позивач в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 3). Дитина в даний час проживає разом з позивачем, вона займається його вихованням та утриманням. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги позивачу не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, і інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те. шо 03.10.2006 року відповідач звернувся до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з заявою про надання кредиту в сумі 5600,00грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.10.2006року між сторонами по справі Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 5600.00грн. ,зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення ,що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов укладеного договору. Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, з звЯзку з чим, станом на 28.10.2008 року виникла заборгованість у розмірі 8624.83грн..яка складається з суми заборгованості за кредитом -6841,67грн., та сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 1783.16грн. В судове засідання з'явився представник позивача, який підтримав свої позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] В . у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони по справі, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03.10.2006 року , [PERSON] звернувся до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з заявою про надання кредиту в сумі 5600.00грн.. 03.10.2006 року між сторонами по справі Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якому відповідачу були надані грошові кошти в сумі5600,00грн. , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом кінцевим терміном повернення .що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобовязань відповідач не виконує, в звЯзку з чим, станом на 28.10.2008 року виникла заборгованість у розмірі 8624,83грн.: сума заборгованості за кредитом -6841,67грн.; сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 1783,16грн. ВСТАНОВИВ: Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» складає 8624,83грн. Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, повинні бути стягнені понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого держмита у сумі 86,25 гри., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до КП «Центральна районна аптека № 82» про стягнення заробітної плати, вказуючи, що з 2008 року вона працює у відповідача на посаді бухгалтера, але протягом шести місяців 2009 року їй не виплачується заробітна плата, внаслідок чого на 01.12.2009 року виникла заборгованість у розмірі 9212,80 грн.,яку просила стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач вимоги уточнила, зазначивши, що станом на 01.01.2010 року заборгованість по заробітній платі становить 10231,60 грн. і просила її стягнути з відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Із копії договору про працевлаштування безробітного з наданням дотації № 9/08 від 26.02.2008 року видно, що відповідач працевлаштував [PERSON] на постійну роботу за направленням Бердянського районного центру зайнятості (а. с. 3-5). За довідкою КП «Центральна районна аптека № 82» від 16.12.2009 року (а.с.2) заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 01.12.2009 року складає 9212,80 грн., а згідно довідки від 20.01.2010 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 01.01.2010 року становить 10231,60 грн.(а. с. 22) У судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] у розмірі 10231 грн. 60 коп., тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved