Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору дарування № 3-250 від 30.04.2009 року недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.12.2007 року [PERSON] уклав з позивачем договір позики у вигляді письмової розписки, взявши у борг 6000 доларів США, як пояснив останній для купівлі машини, але одразу ж після укладення даного договору позивач зрозуміла, ню [PERSON] її обдурив, оскільки зустрічатися з нею перестав та сказав, що грош; повертати не буде та не збирався. Позивач намагалася повернути свої кошти не звертаючись до правоохоронних органів та суду, сподівалася, що [PERSON] поверне їй грошові кошти, але він гроші не повернув. 03 квітня 2009 року позивач звернулася до Новозаводського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми коштів, згідно договору позики. Одночасно з подачею позовної заяви позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно [PERSON], а саме: 1/7 частка квартири 4 по вул. Бєлінського, З, оскільки [PERSON] винен їй велику суму коштів, ніде не працює, та у позивача були всі підстави вважати, що [PERSON]А буде ухилятися від виплати боргу та намагається знову обманути позивача, а нерухоме майно яке має, може відчужити, щоб уникнути арешту даного майна. Заяву про забезпечення позову було розглянуто та 08 квітня 2009 року суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Гордійко Ю.Г. в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив та арешт на нерухоме майно не наклав. Даною відмовою в забезпеченні позову скористувався [PERSON] та відчужив майно, яке мав, на користь своєї матері, уклавши 30 квітня 2009 року договір дарування № 3-250 від 30.04.2009 року. 27 травня 2009 року суд задовольнив позовні вимоги позивача та стягнув з [PERSON] на її користь 50465 грн. про що зазначив в своєму рішенні, яке на теперішній час набрало законної сили, але виконали рішення суду на теперішній час неможливо, оскільки власного майна [PERSON] фактично не має та офіційно ніде не працює. Даний договір дарування позивач вважає таким, що укладений фіктивно та таким, що підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Хоча [PERSON] і подарував частку свого майна своїй матері, але фактично продовжує володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном, проживає та прописаний за адресою [ADDRESS]. Згідно пояснень, наданих [PERSON] начальнику Новозаводського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 10.08.2009 року останній на теперішній час проживає за адресою [INFO]. кв. 4, майна не має та відшкодувати суму боргу не може, тобто фактично продовжує володіти та користуватися майном, яке подарував своїй матері. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити в повному обсязі, визнати договір дарування № 3-250 від 30.04.2009 року недійсним. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, послались на письмові заперечення в матеріалах справи (а.с.20-22). Тpeтi особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, державний нотаріус Другої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2009 року позов лободи Г.П. задоволено, стягнуто з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 50465 грн. та судові витрати в розмірі 534 грн. 65 коп. Відповідно до копії договору дарування частини кварти від 30 квітня 2009 року (а.с.25-26) [PERSON] передав 1/7 частину квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] безоплатно, даний договір дарування посвідчений державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] за № 3-250. Згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином. Відповідно до позиції Постанови Пленуму Верховного суду України висловленої Б П. 24 «Про практику розгляд)' судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року. Верховний Суд України наголошує, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Враховуючи, що судом встановлено, що [PERSON] висловив свою волю і подарував 1/7 частину квартири [ADDRESS] Н.В., а остання прийняла дар відповідно до частини 4 статті 722 ЦК України, тобто сторонами вчинений правочин з наміром створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином, тому відсутні підстави зазначені в позовній заяві для визнання договору дарування, посвідченого ЗО квітня 2009 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3-250, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в дар 1/7 частину квартир № 4 по вулиці Бєлінського, 3 в м. Чернігові, недійсним.

Outcome: dismissed