Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 26 травня 2007 року у віці 80 років померла його мати [PERSON], яка весь час до дня своєї смерті проживала у [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на 18/37 частин будинку, який розташований за вищевказаною адресою, вартість якого складає 7100 грн. Вказана частина будинку дісталась матері за ухвалою суду від 13 травня 1981 року. Спадкоємцями є він, її син, та відповідачка у справі. На вказане майно мати залишила заповіт від 21 лютого 2007 року, в якому зробила заповітне розпорядження, де вказала, що будинок та господарські будівлі, земельна ділянка, які знаходяться за адресою: с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5, Києво-Святошинського району заповіла йому, її сину. Відповідачці було заповідано інше майно. Він, як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідачка від вказаного майна відмовляється на його користь. Нотаріальна контора направила до КП „БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області запит про видачу витягу з Реєстру прав власності на жилий будинок, що знаходиться в с. Дмитрівка, вул. Лісна, № 5, 18/37 частин якого належить [PERSON]. 15 січня 2009 року за вихідним № 6 йому було видане рішення реєстратора, в якому вказується, що первинна реєстрація права власності на жилий будинок не була проведена, питання визначення належності цього нерухомого майна йому та наступному власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватись у судовому порядку. На підставі рішення реєстратора нотаріус виніс постанову про відмову йому у вчиненні нотаріальної дії, тому що він не надав правовстановлюючий документ на вказану частину жилого будинку. Про те, що 18/37 частин жилого будинку належали його померлій матері, підтверджується ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 13 травня 1981 року. Згідно цієї ухвали його матері було виділено в приватну власність на поповерховому плані вхідний тамбур №1 площею 6 кв.м., коридор під № 1-1 площею 7,7 кв.м., жила кімната під № 1-2 площею 8,5 кв.м., жила кімната під № 1-7 площею 10.3 кв.м. та інші господарські приміщення. Це також підтверджується технічним паспортом, в якому вказано, що на половину будинку, яка належала померлій матері, є самовільно переобладнане приміщення під № 1-6 площею 1.7 кв.м. На вказане приміщення за ним не потрібно визнавати право власності. Враховуючи викладене, [PERSON] просив визнати за ним право власності на 18/37 частин будинку, в які входять кімната жила під № 1-10 площею 8,2 кв.м., коридор під № 1-9 площею 7,4 кв.м., кухня під № 1-8 площею 8,8 кв.м., кімната жила під № 1-4 площею 10,2 кв.м., комора під № 1-5 площею 6,7 кв.м., коридор під № 1-7 площею 2,9 кв.м., що розташований в с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5 в порядку спадкування за заповітом після смерті 26 травня 2007 року його матері [PERSON]. Ухвалою суду від 21 січня 2010 року судом притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON]. У січні 2010 року [PERSON] подав суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив встановити факт належності 18/37 частин будинку його матері [PERSON], який розташований в с. Дмитрівка, вул. Лісна, буд. 5, Києво-Святошинського району, визнати за ним право власності на 18/37 частин будинку, розташованого в с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5 в порядку спадкування за заповітом після смерті 26 травня 2007 року його матері [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача та адвокат позивача позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 26 травня 2007 року померла [PERSON], яка доводилася матірю позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] Згідно заповіту від 21 лютого 2007 року [PERSON] на випадок смерті зробила заповітне розпорядження, а саме будинок та господарські будівлі, земельну ділянку, які знаходяться за адресою: с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5, Києво-Святошинського району заповіла своєму сину [PERSON], а земельну ділянку (пай), яка знаходиться за адресою: с. Козарівка, Барського району, Вінницької області та земельну ділянку розміром 0,15 га, яка надана їй для ведення особистого селянського господарства в с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району, заповіла своїй дочці [PERSON]. 21 січня 2009 року [PERSON] звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 20 Першої Київської обласної державної нотаріальної контори до майна померлої 26 травня 2007 року [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 4 березня 2009 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на 18/37 частин жилого будинку № 5 по вул. Лісній в с. Дмитрівка, Києво-Святошинстького району, оскільки не проведена первинна реєстрація на вказану частину жилого будинку. З наявної в матеріалах справи ухвали народного суду Києво-Святошинського району від 13 травня 1981 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ будинку, грошових вкладів та іншого спільного майна затверджено мирову угоду між сторонами, згідно якої за [PERSON] виділено в особисту власність 18/37 частин жилого будинку, розташованого в с. Дмитрівка, вул. Лісна. 5, Києво-Святошинського району з виділом конкретних приміщень у натурі, за відповідачем [PERSON] визнано на праві особистої власності 19/37 частин жилого будинку, розташованого в с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5. Києво-Святошинського району і виділено конкретні приміщення в натурі. Згідно договору дарування від 10 березня 1998 року [PERSON] подарував, а [PERSON] (відповідач у справі) прийняв у дар 19/37 частин жилого будинку в № 5 по вул. Лісній в с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району. На даний жилий будинок № 5 по вул. Лісна в с. Дмитрівка, Києво-Святошинського району складено 18 грудня 2008 року технічний паспорт, де зазначено, що 19/37 частин жилого будинку належить [PERSON] та 18/37 частин будинку належить [PERSON] Згідно довідки КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області від 6 травня 2009 року № 1090/09 за даними реєстру прав власності нерухомого майна станом на 5 травня 2009 року за адресою с. Дмитрівка, вул. Лісна, 5 зареєстровано право власності на 19/37 частин будинку за [PERSON] на підставі договору дарування від 10 березня 1998 року. Право власності на 18/37 частин будинку за [PERSON] в БТІ не зареєстровано. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на 18/37 частин жилого будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].

Outcome: approved