Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до суду із згаданою позовною заявою, в якій просить визнати за відповідачем [PERSON] права власності на автомобіль «[PERSON] А5», державний номер - ВІ 8212 ВА, та стягнути з останнього на її користь компенсацію за половину вартості автомобіля в розмірі 55000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згаданий автомобіль придбано в період шлюбу за 110 тис. грн. і він є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував того, що спірний автомобіль придбано подружжям в період шлюбу і є їх спільною сумісною власністю, але не погодився із визначеною позивачкою вартістю автомобіля. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 жовтня 2008 року (а.с.6 ). Проводячи поділ майна подружжя, в межах заявлених вимог, суд, визначаючи обсяг спільно нажитого майна та джерело і час його придбання, виходить з того, що сторони не заперечують тієї обставини, що в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2007року (а.с.28) за рахунок спільних коштів вони придбали у власність автомобіль «[PERSON] А5», державний номер - ВІ 8212 ВА, тому відповідно до ч,1 ст. 61 ЦПК зазначена обставина не підлягала доказуванню. Відповідно до положень ст.ст.60 та 63 СК автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, по відношенню до якого сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання ним. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Враховуючи, що спірний автомобіль є неподільною річчю та наявність згоди позивачки на отримання грошової компенсації, позов [PERSON] підлягає задоволенню. За змістом ст.ст.Ю, 60 ЦПК України, правосудця у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON], в яких він заперечує, що вартість автомобіля становить 110 тис. грн., так як відповідач [PERSON] ухилився від проведення призначеної у справі автотоварознавчої експертизи і на спростування визначеної позивачкою вартості автомобіля належних та допустимих доказів суду не надав. Крім того, визначена позивачкою вартість автомобіля підтверджується відповідним договором купівлі-продажу (а.с.28). Судові витрати по справі відповідно до вимог ст.88 ЦПК покладаються судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved