Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на частину квартири та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.1995 року [PERSON] (батько) та [PERSON] (бабуся) приватизували квартиру [ADDRESS] в рівних долях. 01.04.1997 року [PERSON] подарувала їй 1\\2 частину вказаної квартири. 04.04.1997 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. Оскільки на той час вона була неповнолітньою і фактично вступила в спадкування, так як їй на той час вже належала 1\\2 частина квартири і вона проживала в квартирі, то в нотаріальну контору для оформлення спадщини вона не зверталась. Але нещодавно їй стало відомо, що її брат [PERSON] став власником 1\\2 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріальною конторою. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить визнати за нею право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02.09.2009 року, видане П"ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім"я [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, визнати за позивачкою право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02.09.2009 року, видане на ім"я [PERSON] Позивачка [PERSON] на початку судового розгляду повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, визнати за нею право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02.09.2009 року, видане на ім"я [PERSON] В подальшому позивачка в судове засідання не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у її відсутність, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивачка в спірній квартирі не проживала, спадщину після смерті батька фактично не прийняла, а тому для визнання за нею права власності та визнання частково недійсним свідоцтва на його ім"я підстав немає, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, повністю підтримав пояснення відповідача. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.1995 року [PERSON] (батько сторін по справі) та [PERSON] (бабуся) приватизували квартиру [ADDRESS] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.9). 01.04.1997 року [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] 1\\2 частину квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування (а.с.7). В 2009 році [PERSON] померла. 04.04.1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. 02.09.2009 року відповідачу [PERSON] П"ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.50). В своїх позовних вимогах [PERSON] зазначає про те, що вона не зверталась після смерті батька до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на той час була неповнолітньою, фактично прийняла спадщину, оскільки була власником 1\\2 частини вказаної квартири та проживала в квартирі. Оскільки вона має право, як спадкоємиця 1 черги, на частину майна після померлого батька нарівні із своїм братом [PERSON], просить визнати за нею право власності на 1\\4 частину квартири та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спдащини з умовою чи із застереженням. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно із ст. 1301 ЦК України, визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як встановлено судом, на день смерті [PERSON] (батька сторін) позивачка [PERSON] була неповнолітньою (12 років), а тому не мала можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В подальшому, коли позивачка стала повнолітньою, через деякий час після смерті батька вона проживала в [INFO] і вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті батька. Тим більше, що вона також є власником 1\\2 частини вказаної квартири. Оскільки і позивачка [PERSON], і відповідач [PERSON], є дітьми померлого [PERSON], мають рівні права у спадкуванні, є спадкоємцями І черги, інших спадкоємців не встановлено, суд вважає, що за позивачкою [PERSON] повинно бути визнано право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька. Оскільки судом визнається право власності за позивачкою на 1\\4 частину вказаної вище квартири, тому свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.09.2009 року, видане на ім"я [PERSON], повинно бути визнано частково недійсним, в частині 1\\4 частини квартири [ADDRESS]. Посилання відповідача на те, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини за законом, судом до уваги не приймаються з вищенаведених підстав. Також слід зазначити, що сам [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька лише в 2009 році. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті державного мита в сумі 1.000 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved