Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач 29.07.2009 року звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначила, що знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. У шлюбі у них з відповідачем, 06.12.2008 року народилася дочка [PERSON]. Їх дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає від них окремо. Посилаючись на те, що вона не працює, доглядає малолітню дитину, а відповідач добровільно не надає їй матеріальну допомогу, хоча працює, має можливість надавати таку матеріальну допомогу і за законом повинен її надавати, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісяця до досягнення їх дитиною віку трьох років. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини, просить суд її позов задовольнити повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, а саме не заперечуючи обставин і підстав цього позову, відповідач не згодний з визначеним позивачем розміром аліментів, а тому визнає і згодний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки своїх доходів. Вислухавши пояснення сторін, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в шлюбних відносинах, але проживають окремо один від одного. У сторін є спільна дитина донька [PERSON], батьком якої являється відповідач по справі. Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Суд зазначає, що згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України обовязок щодо доведеності обставин, на які посилається кожна із сторін, як на підстави позову, так і їх заперечення, покладається на сторони. Суд приймає до уваги факт часткового визнання відповідачем позову, що підтверджує пояснення позивача про відсутність з боку відповідача добровільного надання допомоги своїй дружині, яка доглядала малолітню дитину. Право дружини у разі проживання з нею дитини на одержання матеріального утримання від свого чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років передбачено ст.84 СК України. Така допомога надається за умови, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу дружині. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач працює на посаді системного адміністратора в ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера», одержує середньомісячну заробітну плату в розмірі 3121,91 гривні, а тому суд на підставі цього приходить до висновку, що він має можливість надавати дружині матеріальну допомогу, відповідно до ст.84 СК України. Тому, за таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання, щомісяця у частці від його доходу, починаючи від дня подання позову і до досягнення їх дитиною трьохрічного віку, відповідно до ст.ст.77, 79, 80, 84 СК України, підлягають задоволенню. Разом з тим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, якими вона визначила для себе аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, підлягають частковому задоволенню, а саме, на думку суду розмір аліментів повинен складати 1/5 частки заробітку(доходу) відповідача. Так, при визначені саме такого розміру аліментів, суд враховує принципи розумності і справедливості, матеріальне становище обох сторін, той факт, що за рішенням Новоодеського районного суду від 12.10.2009 року з відповідача вже стягуються аліменти на користь позивача, на утримання дитини, в розмірі 1/5 частини його доходу щомісяця, також суд враховує розмір заробітної плати відповідача, з якої будуть відраховуватися аліменти, розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на одну особу, ті обставини, що відповідач несе крім всього витрати на своє утримання, має обох непрацездатних батьків. Суд приймає до уваги також і той факт, що відповідач добровільно надавав грошову допомогу позивачу, шляхом направлення поштових переказів, як до судового розгляду справи, так і в період такого розгляду, а саме: 24.09.2009 року на суму 700 гривень, 27.10.2009 року на суму 700 гривень, 24.12.2009 року на суму 500 гривень. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню клопотання відповідача про зарахування цих грошових сум в рахунок присуджених до стягнення аліментів, як добровільно перерахованих кошти. Посилання відповідача та його представника в цій частині на той факт, що це кошти переказані відповідачем, як добровільне надання допомоги на утримання позивача ними в судовому засіданні не доведені. Так, з досліджених в судовому засіданні вищевказаних квитанцій поштових переказів чітко і однозначно не вбачається призначення цих грошових переказів, а саме той факт, що це грошові кошти були переказані відповідачем позивачу, як аліменти на утримання дружини, а не з будь-яким іншим призначенням. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягає обовязковому негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді 51 гривні державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial