Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

28.01.2010 року до суду звернулося Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що 26.12.2007 року позивачем було укладено трьохсторонній договір № 654 з Вінницьким вищим професійним училищем про підготовку кандидата в органи внутрішніх справ відповідача з наданням професії 5169 «Охоронник», відповідно до наказу ДДСО МВС України від 29.08.2008 року за № 182 УДСО приУМВС України в Запорізькій області було перейменовано в УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до п.п.1.2,1.3 договору позивач перерахував кошти за навчання кандидата та забезпечував його майном, відповідно до п.2.4 договору відповідач зобов`язався компенсувати всі витрати, які здійснив позивач в зв`язку з його навчанням у випадку його звільнення за власним бажанням, наказом УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області №42 о/с від 10.03.2009року відповідач звільнений за власним бажанням, не відпрацювавши 653 дні, таким чином сума утримання склала 2326,56 грн., прохали стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості 2326,56 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що не заперечує проти погашення заборгованості частинами, так як не має змоги погасити всю суму заборгованості. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та беспосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 26.12.2007 року між сторонами у справі та Вінницьким вищим професійним училищем було укладено трьохсторонній договір № 654 про підготовку кандидата в органи внутрішніх справ відповідача з наданням професії 5169 «Охоронник», що підтверджується копією цього договору (13-14). Відповідно до п.п.1.2,1.3 договору позивач перерахував кошти за навчання відповідача в сумі 5936,45 грн. та забезпечував його майном. Відповідно до п.2.4 договору відповідач зобов`язався після закінченння навчального закладу на роботу в підрозділ 24.12.2007 року і відпрацювати три роки з моменту укладення трудового договору. Відповідно до п.2.5 договору відповідач зобов`язався компенсувати позивачу всі витрати, які здійснив позивач в зв`язку з його навчанням у випадку його звільнення за власним бажанням. Наказом № 182 ДДСО МВС України від 29.08.2008 року УДСО при УМВС України в Запорізькій області було перейменовано в УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.9). Наказом № 42 о/с від 10.03.2008 року УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області відповідач був звільнений за ст.63 п ж). за власним бажанням з 09.03.2009 року. Відповідачем не відпрацьовано 653 дні, відповідно сума невідпрацьованої компенсації становить 2326,56 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.16). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачем відповідно до п.п.1.2,1.3 договору №654 від 26.12.2007 року про підготовку кандидата в органи внутрішніх справ з наданням професії 5169 «Охоронник» витрачені кошти на навчання відповідача в Вінницькому вищому професійному училищі в сумі 5936,45 грн., відповідач відповідно до п.2.4 договору зобов`язався відпрацювати три роки за спеціальністю або компенсувати позивачу витрати, які здійснив позивач в зв`язку з його навчанням, у випадку його звільнення за власним бажанням, відповідач звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши 653 дні, відповідно сума невідпрацьованої компенсації становить 2326,56 грн., яка не відшкодована відповідачем, а тому підлягає стягненню відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України. Позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і перевірений наданими доказами.

Outcome: approved