Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

31.03.2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 10 вересня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], в якому у них народилась дитина: донька [PERSON] (03.02.2009 р.н.). Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу оскільки працює вантажником у ДП „Міжнародний аеропорт „Бориспіль. Він також має інших дітей на утримання яких сплачує аліменти. Позивачка отримує незначну соціальну допомогу по догляду за дитиною, ніде не працює. У зв'язку з цим [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судовому засіданні позивачка обставини справи підтвердила, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, обставини справи підтвердив. Зазначив про необхідність врахування раніше призначених розмірів аліментів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітньої дитини. Заслухавши сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дружини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Шлюб між сторонами на час розгляду справи в суді розірвано. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання має один з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати таку матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірванні шлюбу. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 10.09.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.09.2008 року [PERSON] 1-ОК №.069546 (а.с.3). Під час сумісного проживання у сторін народилась дитина донька [PERSON] (03.02.2009 р.н.), про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 20.02.2009 року серії І-ОК №119277 (а.с.4). Судом також враховано, що на момент ухвалення рішення дитина не досягла трирічного віку, позивачка не працює, й не може самостійно забезпечити своє та дитини проживання, оскільки є необхідність у додаткових витратах, окремого харчування, придбання одягу, лікування. Крім того, встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини належним чином не надає. Судом встановлено, що позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою наданою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області (а.с.5). Жодного доходу для утримання себе у мінімально визначеному законодавством розмірі немає. Отримує незначну соціальну допомогу, а саме в розмірі 130 грн./міс. Проживає з дитиною у квартирі батьків. Разом із нею також прописані її мати [PERSON] [INFO], вітчим [PERSON] (03.01.1959 р.н.) та брат [PERSON] (31.07.1988 р.н.), які хоч і на дають їй матеріальну допомогу але її не вистачає на утримання позивачки та її доньки. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачка самостійно не в змозі забезпечити належне утримання себе та дитини, а тому вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. В той же час відповідач працює вантажником-ВЗПМ в ДМ „Міжнародний аеропорт „Бориспіль та отримав заробітну плату за період з січня 2009 року по січень 2010 року на загальну суму 19760,17 грн., що підтверджується довідкою вищевказаного підприємства №14-5-187 від 10.02.2010 року (а.с.7) і тому має змогу надавати дружині грошове утримання, починаючи з 31.03.2010 року та до досягнення доньки [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач дану обставину не заперечував. Однак відповідно до рішень Бориспільського міськрайонного суду з позивача вже стягуються аліменти на утримання дітей, а саме в розмірі 1/6; ? та ?, що свідчить про необхідність зменшення позовних вимог заявлених позивачкою. Так, згідно виконавчого листа від 22.12.2009 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з відповідача здійснюється утримання аліментів на сина [PERSON], [INFO], починаючи з 25.09.2009 року до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/6 частини його доходу. Згідно виконавчого листа від 17.07.2006 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Крім того, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.04.2010 року, з відповідача ухваленно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від доходу [PERSON] Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дружини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання позивачки, як дружини є 1/10 частина від його доходу, щомісячно, з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки саме на такий розмір має можливість здійснювати виплати відповідач з урахуванням раніше призначених розмірів аліментів. До такого висновку, суд приходить і з того, що максимальний розмір аліментів, який може бути призначений для стягнення з відповідача не може перевищувати половини заробітної плати доходу останнього. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 51 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 та ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, а суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відповідно до Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст. 79 СК України, згідно якої аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial