Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом до ВАТ Полтавський тепловозоремонтний завод про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги. У позові вказував, що 18 травня 2009 звільнений з посади тесляра ВАТ «Полтавський тепловозоремонтний завод» за наказом № 874 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення розрахунок з ним відповідач не зробив, пояснивши це відсутністю коштів. Такі дії відповідача є незаконними, оскільки порушують вимоги ст. 116 КЗпП України. Тому просив суд стягнути на його користь з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6 195 грн.88 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 9 246 грн. 9 коп., а всього 15 441 грн. 88 коп. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми середнього заробітку за період затримки розрахунку та просив стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у сумі 11 557 грн. 90 коп. та заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 195 грн. 88 коп. а всього 17 753 грн. 38. Представник відповідача змінені позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, тому суд на підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення по справі у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] прийнятий на роботу до ВАТ «Полтавський тепловозоремонтний завод» на посаду столяра згідно наказу № 317 від 13 серпня 1992 року ( а.с. 3). 18 травня 2009 року [PERSON] звільнений із займаної посади ВАТ «Полтавський тепловозоремонтний завод» на підставі наказу № 874 за ст. 38 ч. 3 КЗпП України (а.с. 4). Розрахунок на день звільнення з позивачем відповідач по справі не зробив. Згідно довідки від 11 вересня 2009 року за № 70-15/2853 (а.с. 6) заборгованість з виплати заробітної плати складає 6 195 грн. 88 коп., в тому числі вихідної допомоги в сумі 1 618 грн. 05 коп. Таким чином, суд вважає неправомірними дії відповідача по невиплаті позивачу розрахунку на день звільнення в сумі 6 195 грн. 88 коп., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 цього ж Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду не відразу після звільнення з роботи, а лише через 9 місяці, а також те, що заборгованість відповідача по нарахованій та невиплаченій заробітній платі становить 1 173 грн. 98 коп., тому суд вважає, з урахуванням співмірності заборгованості по виплаті заробітної плати та розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3 521 грн. 94 коп., яку і просив стягнути позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved