Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Чернігівського слідчого ізолятора Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом (а.с.2-5), мотивуючи свої вимоги наступним. 26.08.2005 р. водій - співробітник Чернігівського СІЗО № 31 [PERSON], керуючи службовим автомобілем під час виконання службових обов'язків, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої позивач була тяжко травмована. В даній дорожній обстановці [PERSON] проявив грубу необережність здійснив на позивача наїзд, як на пішохода, що перетинав проїжджу частину пр-ту Перемоги в м. Чернігові в межах пішохідного переходу. З 26.08.2005 року по 09.09.05 року позивач знаходилася на лікуванні в МЛ № 2, де їй була зроблена спленктомія - видалення селезінки. На підставі КТ головного мозку від 31.08.05 року - заключний діагноз: ЗЧМТ, перелом склепіння черепу, геморрагічний забій правої лобної долі з утворенням внутрішньо мозкової гематоми, перелом потиличної кістки зліва, гіполемичний шок 11-111 ст. Після консультації з нейрохірургом, 09.09.05 року позивач була переведена для подальшого лікування в нейрохірургічне відділення ЧОЛ. 22.09.2005 року виписана додому під нагляд невропатолога за місцем проживання. Згідно висновку судової комплексної медико-автотехнічної експертизи від 07.11.05 року у позивача виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом черепа та забоєм речовини головного мозку, закритими травмами живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вина [PERSON] повністю доведена, вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2006 року його визнано винним по ст. 286 ч. 2 КК України. На день скоєння ДТП позивач здала вступні екзамени до вищого учбового закладу, але приступити до навчання не змогла, так як проходила довгий курс лікування з наступною медичною реабілітацією, була змушена взяти академвідпустку. Весь цей час позивач продовжувала лікуватися, але її стан здоров'я погіршувався: довготривалі головні болі з 2-х - 3-х разовими кризами на місяць, гематологічні зміни в показниках крові - гіпохромна анемія і, як наслідок цього - інвалідність. 15.05.2007 року позивачу видали посвідчення інваліда з дитинства другої групи. По результатам обстеження головного мозку - КТ МГ від 03.02.09 року у позивача була виявлена кіста правої лобної долі. В зв'язку з подальшим погіршенням здоров'я, позивач з 02.02.09 року по 13.02.09 року знаходилася на лікуванні в неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 2 з діагнозом: наслідки важкої ЗЧМТ, перелому склепіння черепа забою головного мозку (2005 р.] у вигляді лікворно-гіпертинзивного синдрому, післятравматичної кісти правої лобної долі та стійкого церебрастенічного та цефалічного синдрому. Завдання шкоди здоров'ю фізичній особи породжує відповідний обов'язок відшкодувати завдану шкоду. Ступінь втрати працездатності є наслідком діяння, вчиненого суб'єктом злочину - [PERSON] Для особи, якій злочином заподіяна шкода, втрата працездатності означає не лише фізичну, а й матеріальну та моральну шкоду, матеріальна шкода проявляється, зокрема в тому, що особа, втрачаючи працездатність, втрачає повністю чи частково, постійно чи тимчасово можливість реалізувати свою здатність до праці, здатність заробляти на прожиття для себе, своєї родини, своїх близьких. На момент скоєння злочину [PERSON] позивачу не виповнилося 18 років. Рішенням Новозаводського районного суду від 06.06.2008 року були частково задоволені позовні вимоги позивача, а саме: відшкодування 920,10 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. На даний час від відповідача а ні в примусовому порядку вказані кошти на користь позивача не надходили, позивач вважає що дії [PERSON] також направлені тільки на те, щоб уникнути відповідальності від сплати за спричинену шкоду. Після досягнення позивачем повноліття, особа, що завдала їй шкоди, зобов'язана відшкодувати також шкоду, пов'язану з втратою або із зменшенням її професійної працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. З початку трудової діяльності позивача відповідно до одержаної кваліфікації, вона буде мати право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням її професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, виходячи з заробітної плати працівників її кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Ступінь втрати професійної працездатності визначають МСЕК - якщо шкода була заподіяна в зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків: судово-медичною експертизою - в решті випадків. Якщо шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки з вини особи, яка при цьому виконувала трудові обов'язки, відповідно трудових відносин із володільцем даного джерела, відповідальність за цю шкоду на підставі ст. 1172, ст. 1187 ЦК України несе останній в повному обсязі. Позивач просить зобов'язати відповідача відшкодувати їй шкоду, пов'язану із втратою або зменшенням її працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. 25.12.2009 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, в якій просить зобов'язати відповідача відшкодувати їй втрату професійної працездатності в 75 відсотків виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. 04.01.2010 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню шкоди, пов'язану із втратою працездатності з моменту втрати працездатності 21.03.2007 року і по 31.12.2009 року в розмірі 12850 грн. та починаючи з 01.01.2010 року щомісячно по 501,75 грн. виходячи, що станом на грудень 2009 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» мінімальна заробітна плата становить 669 грн., щомісячні виплати здійснювати з 1 січня 2010 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню шкоди, пов'язану із втратою працездатності з моменту втрати працездатності 21.03.2007 року і по 31.12.2009 року в розмірі 12850 грн. та починаючи з 01.01.2010 року щомісячно по 501,75 грн., виходячи, що станом на грудень 2009 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» мінімальна заробітна плата становить 669 грн., щомісячні виплати здійснювати з 1 січня 2010 року. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки суду не повідомлені. В судових засіданнях 24.07.2009 року, 23 вересня 2009 року, 13 січня 2010 року представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд ухвалив справу розглянути у відсутність представника відповідача та третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, медичні картки стаціонарного хворого [PERSON] №№ 14137, 2861, 1431, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2006 року [PERSON] визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Застосовано ст.ст. 75, 76 КК України та звільнено [PERSON] від відбування покарання, встановлено випробування, строком на три роки, з обов'язковою явкою в органи кримінально-виконавчої системи. Покарання не виконувати, якщо засуджений протягом іспитового строку не вчинить новий злочин і зразковою поведінкою доведе своє виправлення (а.с.6-8). Свою вину [PERSON] не визнав. Цим судовим рішенням встановлено, що [PERSON] працюючи водієм -співробітником Чернігівського СІЗО 31 УДД України з ПВП в Чернігівській області, 26.08.2005 року біля 10 год. керував службовим автомобілем УАЗ-3301-01 д.н.з. 70-43 ЧНН, рухався зі швидкістю біля 35 км/год по пр-ту Перемоги в напрямку вул. Щорса м. Чернігова. При наближенні до пішохідного переходу, що напроти буд. 41 по пр-ту Перемоги м. Чернігова, в порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 ПДР України, незважаючи на те, що на крайній правій смузі, перед пішохідним переходом, зупинився автобус «ЛАЗ» д.н.з. [NUMBER], який перешкоджав огляду пішохідного переходу, не зупинивши транспортний засіб, яким керував та не переконавшись, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, яким може бути створена перешкода або небезпека, продовжив рух через пішохідний перехід. В результаті чого Здійснив наїзд на пішохода [PERSON]С, яка перетинала проїжджу частину пр-ту Перемоги м. Чернігова в межах пішохідного переходу, з права наліво відносно руху автомобіля. При цьому [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ з переломом черепа та забоєм речовини головного мозку, закритої травми живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2008 року позовні вимоги [PERSON] до Чернігівського СІЗО № 31 Управління Державного Департаменту України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Чернігівського СІЗО № 31 УДДУ на користь [PERSON] 920 грн. 10 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 1236 грн. витрат на правову допомогу. Згідно копії посвідчення серії ААБ № 173585 та копії довідки сер. МСЕ-ЧНВ № 458095 (а.с.14) [PERSON] є інвалідом II групи з дитинства. Згідно виписки - епікризу № 1431 з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.15) [PERSON] знаходилася на лікуванні в неврологічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 2 з 02.02.09 р. по 13.02.09 року і їй встановлено діагноз: наслідки важкої ЗЧМТ перелому склепіння черепа з переходом на основу черепа , забою головного мозку (2005 р.) у вигляді лікворно-гіпертинзивного синдрому, після травматичної кісти правої лобної області та' стійкого церебрастенічного та цефалічного синдромів. Хронічний гастрит, ст. ремісії. Гормональна ерозія шийки матки. Гострий фарингіт. Фіброаденома лівої молочної залози Стан після спленектомії з приводу закритої травми живота. Згідно висновку судової експертизи № 213 від 20.11.2009 року (а.с.60-65) у [PERSON] на даний час наявні наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа, важкого забою головного мозку у вигляді сформованого кістозно-злукового арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним, церебрастенічним, цефалічним синдромами; стан після спленектомії. Дані патологічні стани являються наслідками травми 26.08.2005 року і спричинили стійку втрату професійної працездатності в 75 відсотків, згідно ст.ст. № 1 б та № 45 Наказу МОЗ України № 238 від 05.08.1998 року «Про встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності». Згідно висновку додаткової судової експертизи № 34 від 19.02.2010 року (а.с.105-110) у [PERSON] на даний час наявні наслідки перенесеної закритої черепно-мозковоїтравми з переломами кісток основи та склепіння черепа,, важкого забою головного мозку у вигляді сформованого кістозно-злукового арахноїдиту з вираженим лікворно-гіпертензивним, церебрастенічним , цефалічним синдромом; стан після спленектомії. Дані патологічні стани являються наслідками травми 26.08.2005 року і спричинили стійку втрату загальної працездатності в 65 відсотків, згідно ст. ст. № 1а, 16 та № 47 Таблиці визначення відсотків втрати загальної працездатності Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.95 року як станом на 21.03.07 року так і станом на день проведення експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових обов'язків). Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ст. 1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем - вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов'язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Якщо на момент ушкодження здоров'я неповнолітня особа мала заробіток, шкода має бути відшкодована їй виходячи з розміру її заробітку, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов'язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, завданого йому „до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивачем отримано каліцтво внаслідок неправомірних дій [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем і виконував службові обов'язки, позивач на день дорожньо-транспортної пригоди не працювала і не мала доходу, тому в порядку ч.2 ст. 1199 ЦК України відповідач повинен відшкодувати шкоду, пов'язану із зменшенням працездатності - загальної працездатності 65 відсотків, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Судом враховується висновок додаткової судової - медичної експертизи ( а. с 105-110), яким визначено, що станом на 21 березня 2007 року і на день проведення експертизи наслідки травми після дорожньо-транспортної пригоди 26 серпня 2005 року спричини стійку втрату загальної працездатності в 65 відсотків, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди підлягають задоволенню, але розрахунок здійснений позивачем не відповідає вимогам закону, а саме розміру мінімальної заробітної плати, тому суд вважає необхідним задовольнити цю частину позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом - 14195 грн. 78 коп.. Розрахунок суми проводився за період з 21 березня 2007 року і по день винесення судового рішення 05 травня 2010 року, включно. За період з 21.03.2007року по 31.03.2007 року - 86 грн. 67 коп. ( 400*0,65=260); з 01.04.2007 р. по 30.06.2007р. ( 420*0,65=273 грн.*3 міс.=819 грн.)" з 01.07.2007р. по 30.09.2007р. - 858 грн. ( 440*0,65=286 грн.*3 міс.=858 грн.); з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року - 897 грн. ( 460 *0,65=299 грн.*3 міс.=897 грн.); з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року - 1004 грн. 25 коп. ( 515*0,65=334,75 грн.*3 міс.=1004 грн. 25 коп.); з 01.04.2008 року по 30.09.2008 року - 2047 грн. 50 коп. (525*0,65=341,25 грн.*6 міс. = 2047,50 грн.); з 01.10.2008 року по 30.11.2008 року - 708 грн. 50 коп. (545*0,65=354,25 грн.*2 міс.=708,5грн.); з 01.12.2008 року по 31.03.2009 року - 1573 грн. ( 605*0,65=393,25 грн.*4 міс.=1573 грн.); з 01.04.2009 року по 30.06.2009 року - 1218 грн. 75 коп. ( 625*0,65=406,25 грн.*3 міс.=1218,75 грн.); з 01.07.2009 року по 30.09.2009 року - 1228 грн. 50 коп. ( 630*0,65=409,5 грн.*3 міс. = 1228,5 грн.); з 01.10.2009 рокупо 31.10.2009 року - 422 грн. 50 коп. ( 650*0,65=422,5 грн.); з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року - 967 грн. 20 коп. (744*0,65=483,6 грн.*2 міс.=967,2 грн.); з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року- 1694 грн. 55 коп. ( 869*0,65=564,85 грн.*3 міс.=1694, 55 грн.); з 01.04.2010 року по 05.05.2010 року - 670 грн. 36 коп. ( 884*0,65=574,6 грн.*1 міс.5 днів = 670,36 грн.). Також підлягають задоволенню вимоги про здійснення щомісячних виплат, шляхом зобов'язання Чернігівського слідчого ізолятора Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області щомісячно в рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом відшкодовувати [PERSON] 65% мінімальної заробітної плати встановленої Законом з 06 травня 2010 року і до настання певних змін. Згідно ст. 88 ЦПК України з Чернігівського слідчого ізолятора Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 141 грн. 95 коп. та на користь Головного управління державного казначейства України у Чернігівській області - 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Outcome: partial