overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її (заявниці) мамою. Після смерті [PERSON] . залишилось спадкове майно квартира [ADDRESS] . Вона (заявниця) є спадкоємцем по закону після смерті матері, проживає у квартирі. При оформленні спадщини у нотаріальній конторі було встановлено, що у свідоцтві про її (заявнийці) народження мати записана як [PERSON] . Заявниця просила встановити факт, що померла [PERSON]. була її рідною мамою. Заявниця пояснила, що різне написання її та маминого прізвищ сталось через те, що по різному були зроблені переклади з російської мови їх прізвища. Представник Носівської міської ради не з'явився до суду, направив заяву, з якої видно, що заяву визнають, просять справу розглянути без участі їх представника. Суд розглядає справу в відсутності представника заінтересованої особи, оскільки нема потреби заслуховувати його особисті пояснення. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню. Згідно з актовим записом про смерть [PERSON] померла [INFO]. Свідки [PERSON] ., та [PERSON] . в судовому засіданні пояснили, що вони знали сім`ю заявниці. Мамою заявниці була померла [PERSON]. Показання свідків суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки вони добуті відповідності до чинного законодавства, узгоджується з іншими доказами, підтверджують обставини, на які посилалася заявник. Добуті по справі докази підтверджують те, що померла [PERSON] . була рідною мамою [PERSON]. Встановлення даного факту має для [PERSON] . юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

позивач звернулася до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, які її представник підтримав в судовому засіданні, позивач посилається на те, що в грудні 2007 року вони з відповідачем припинили подружні відносини і спільне проживання, оскільки останній не відчував обов'язку перед сім'єю, жив своїм життям, не розумів і не поважав її. З того часу вони проживають окремо. Від шлюбу в них є малолітня донька [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з нею. Після розірвання шлюбу дочка проживатиме з нею. Відповідач, якого про час і місце судового засідання було повідомлено належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, в суд не з'явився, про причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, миритися і жити разом не бажають, з грудня 2007 року проживають окремо, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Майнових претензій сторони не мають. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами не має, вона залишиться проживати з позивачкою. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог, які позивач підтримав в судовому засіданні, він посилається на те, що в 2005 року вони з відповідачем припинили подружні відносини і спільне проживання, оскільки в них різні характери і погляди на життя, відповідач створив іншу сім'ю. Від шлюбу в них є двоє малолітніх дітей, які після припинення шлюбу проживатимуть з нею і на утримання яких відповідач платитиме аліменти. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують з 2005 року, миритися і жити разом не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Відповідач проживає в іншій сім'ї. Спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній. За згодою сторін діти проживатимуть з позивачкою, а відповідач на їх утримання сплачуватиме аліменти. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Сторони уклали шлюб 16 вересня 2000 року . Від спільного проживання мають доньку [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO]. Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи це тим, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей. Просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду показав, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] їх батьком є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що діти відповідача є неповнолітніми, а він добровільно допомоги на їх утримання не надає, то суд вважає що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Комунальне підприємство «Сватове-благоустрій” звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON]. 128.82 грн. оплати виконаної роботи за договором вивезення та утилізації твердих побутових відходів. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача 128,82 грн. оплати виконаної роботи за договором вивезення та утилізації твердих побутових відходів. Відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі, підтвердила обставини укладення договору про вивезення та утилізації твердих побутових відходів. Суд, вислухавши сторони, прийнявши усну заяву відповідача про визнання позову, встановивши, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне задовольнити позов комунального підприємства „Сватове-благоустрій”, оскільки він визнаний відповідачем. Ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.1 ст. 11 ЦК України констатує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання, відповідно яких позивач вправі вимагати від відповідача оплати виконаної роботи за договором вивезення та утилізації твердих побутових відходів, а відповідач зобов'язаний оплатити виконану роботу. Відповідно до ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України судові витрати належить стягнути з відповідача на користь держави: державне мито у розмірі 51 грн. та 30 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивачі звернулися до відповідача з позовом про визнання права власності на самочинну забудову в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] в [ADDRESS] помер чоловік та батько позивачів, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинок в [ADDRESS]. За життя чоловік та батько позивачів заповіту не вчиняв. Позивачі всі троє, спадкоємці першої черги за законом, оформили право на спадщину на вказане майно в нотаріальному порядку. При реєстрації будинку в бюро технічної інвентаризації виявилось, що біля будинку самочинно споруджені сарай, позначений в технічному паспорті БТІ літерою «Б» та літня кухня «Г», а тому їм відмовили в реєстрації Районна архітектура не заперечує проти визнання за позивачами права власності на самочинну забудову, що і змусило позивачів звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмову заяву згідно якої підтримують позовні вимоги та просять суд розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 376, 1261, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, [INFO]. в [ADDRESS], помер чоловік та батько позивачів, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинок в [ADDRESS]. За життя чоловік та батько позивачів заповіту не вчиняв. Позивачі всі троє, спадкоємці першої черги за законом, оформили право на спадщину на вказане майно в нотаріальному порядку. При реєстрації будинку в бюро технічної інвентаризації виявилось, що біля будинку самочинно споруджені сарай, позначений в технічному паспорті БТІ літерою «Б» та літня кухня «Г», а тому їм відмовили в реєстрації, крім того районна архітектура не заперечує проти визнання за позивачами права власності на самочинні забудови, а тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] . являється власником земельної ділянки площею 2.8033 га, яка розташована на території Кубанської сільської ради [ADDRESS] , цільове призначення якої – ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН № 020748, виданим 18 лютого 2004 року, Немирівською районною державною адміністрацією. 11 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі за № 259. Зазначений договір 24 квітня 2007 року був зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК». Згідно п. 20 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий термін після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Проте, після державної реєстрації договору оренди землі, орендар приступив до використання землі позивача, не склавши при цьому акт приймання-передачі. Виконання п. 20 зазначеного договору для позивача є суттєвою умовою, оскільки в акті приймання-передачі мав би вказуватися якісний стан об’єкта оренди, тобто земельної ділянки, що само по собі зобов’язувало б орендаря раціонально використовувати земельну ділянку, не погіршуючи її стану, не знижуючи родючості грунтів, дотримуючись екологічної безпеки землекористування. Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» невідємною частиною договору оренди землі є акт приймання-передачі об’єкта оренди, а ст.. 17 цього ж Закону передбачено, що передача об’єкта оренди орендарю здійснюється орендарем у строки та на умовах, що визначені в договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Статтею 15 ч. 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що порушення вимог ст.. 17 цього Закону є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Крім того, відповідач жодного разу за два роки використання землі не переглядав розмір орендної плати в сторону її збільшення, чим порушив п. 13 договору оренди, згідно з яким це необхідно робити в разі підвищення цін, тарифів в тому числі внаслідок інфляції. Позивач вважає, що за таких обставин його право приватної власності на землю було грубо порушено, а тому договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем має бути визнаний недійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просить його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд вислухавши доводи позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме визнання договору оренди землі від 11 березня 2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS] недійсним, оскільки згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2817 від 28 жовтня 2008 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] ., що розташований в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 259 від 11 березня 2006 року, виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від [INFO] року в сумі 3689,27 грн. В ході судового розгляду позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 2540,30 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2010 року. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку – щомісяця в період сплати, за який приймається період з „10” по „16” число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти в сумі 272,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом з відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно умов. Однак відповідачка зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв’язку з цим станом на 14.11.2008 року має заборгованість – 2540,30 грн. Відповідачка позов визнала. Судом встановлено слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2010 року. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця платежами по 272,04 грн. Однак відповідачка зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв’язку з чим станом на 14.11.2008 року має заборгованість – 2540,30 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Cтаном на 14.11.2008 року [PERSON] має заборгованість – 2540,30 грн., яка складається з наступного: 2533,54 грн. – заборгованість за кредитом; 6,76 грн. - заборгованість по відсоткам. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] року народження, [PERSON] , [INFO] року народження в розмірі по ј частині від усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги та просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до їх повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого має двох дітей: [PERSON] , [INFO] року народження, [PERSON] , [INFO] року народження. На теперішній час діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач участі в їх утриманні не приймає і не надає ніякої матеріальної допомоги, в зв’язку з чим вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти сплати аліментів в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Згідно наданих суду довідок діти знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює приватним підприємцем, тому враховуючи всі обставини справи, майновий стан [PERSON] , положення ст. 184 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] року народження в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до її повноліття. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до її повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких має одну доньку [PERSON] , [INFO] року народження. На теперішній час дитина знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач участі в її утриманні не приймає і не надає ніякої матеріальної допомоги, в зв’язку з чим вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дитину. Згідно наданих суду довідок дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач приватний викладач англійської мови, тому враховуючи всі обставини справи, майновий стан [PERSON] , положення ст. 184 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 500 грн. щомісяця на період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що її батько [PERSON] на підставі рішення суду до її повноліття сплачував аліменти. 25.08.2008 року вона досягла повноліття і виконавчий лист повернуто до суду. На даний час вона навчається на 2 курсі Херсонського базового медичного коледжу на денному відділенні, отримує мізерну стипендію, проживає у гуртожитку, коштів не вистачає, в зв’язку з чим змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що у нього є ще неповнолітня дитина, на утримання якої він сплачує аліменти, крім того він сплачує кредит, хворіє. Згоден сплачувати аліменти на повнолітню доньку на період навчання в розмірі 240 грн. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка досягла повноліття на даний час навчається в Херсонському базовому медичному коледжі на денному відділенні, отримує мізерну стипендію, проживає у гуртожитку. Просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на період свого навчання. Згідно довідки за [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] дійсно є студенткою Херсонського базового медичного коледжу 2 курсу денного відділення. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Згідно за ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням норм цього Кодексу. Відповідач працює у ВАТ «Херсонгаз» слюсарем, тому враховуючи всі обставини справи, майновий стан [PERSON] , те що він має на утриманні неповнолітню дитину, положення ст. 200 СК України щодо розміру аліментів, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на користь повнолітньої [PERSON] в розмірі 240 грн., щомісяця на період навчання в Херсонському базовому медичному коледжі, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн на утримання їх дитини яка навчається. В судовому засіданні зменшила розмір аліментів до 100 грн. Відповідач позов визнав повністю. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] , [INFO] року народження, навчається у Кіровоградському професійному ліцеї на денній формі навчання. Термін навчання до 30.06.2009 року. Відповідач є батьком [PERSON] ,що підтверджено документально. Згідно ст. 199 СК України,якщо повнолітня донька чи син продовжує навчання і звязку з цим потребуює матеріальної допомоги,батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач, який є працездатним, має постійний заробіток, спроможний надати позивачу матеріальну допомогу, якої він потребує. Витрати в справі суд покладає на відповідача.

Outcome: approved