Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкоджу у користуванні квартирою № 58 у будинку № 14 по вул. Бережанській в м. Києві. У 2004 році в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], однак в квартиру не вселявся, оскільки постійно проживав в іншому місці. Шлюб між ними було розірвано у 2009 році, відповідач квартирою не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, добровільно знятись з реєстрації не бажає, в зв'язку з чим позивачка просить зняти його з реєстрації у спірній квартирі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, при цьому зазначила, що не має можливості сплачувати комунальні послуги за відповідача, який в квартирі не проживає, з 2008 року. Шлюб між ними було розірвано у 2009 році. Ніяких перешкод у користуванні квартирою вона відповідачу не чинила. Проти постановления заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і дату судового засідання повідомлений належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив. С вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідачів, тому вваж можливим розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224. 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її мати, позивачка [PERSON] одружилась з відповідачем у 1996 році. Через деякий час вся сімя переїхала проживати в дачний будинок, а спірну квартиру здавали в оренду. Однак, згодом між сторонами почата виникати сварки, що призвели до неможливості спільного проживання і вона разом з позивачкою влітку 2008 року переїхала проживати в спірну квартиру, а відповідач залишився проживати в дачному будинку. З того часу квартирою відповідач не цікавиться, витрат по її утриманню не несе. Представник третьої особи - відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи подав заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки, відповідача не бачила більше року, наскільки їй відомо, він квартирою не цікавиться, витрати по квартирній платі та комунальним послугам не несе. Жодних перешкод у користуванні квартирою позивачка йому не чинила, замки на вхідних дверях не міняла. Суд, заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1998 року, виданого ДК УЖГМінського району м. Києва квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно даних довідки Форми № 3 від 02.09.2009 року № 2018, виданої КП «Житлосервіс "Куренівка" у Оболонському районі м. Києва у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів перевірки Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, [PERSON] з заявами стосовно перешкод реалізації його права на проживання у квартирні №58 будинку № 14 по вул.Бережанській в м.Києві не звертався (а.с.22). Крім того, факт не проживання відповідача у спірній підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач порушує право власності позивачки, позбавляє можливості розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, тобто позивачка обмежена у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачці матеріальної шкоди. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача єобгрунтованими і вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст. ст. 71. 72 ЖК України,

Outcome: approved