Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

14.03.2010 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Ржищівської міської ради, треті особи: Ржищівська міська державна нотаріальна контора, Ржищівське міське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на спадкове майно в якій вказано, що 15 травня 1996 року померла бабуся позивача [PERSON]. До своєї смерті вона проживала в 1/4 частині будинку, що розташований в м. Ржищів по вул. Петровського, 15, Київської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ржищівської селищної Ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області [PERSON] від 05.08.1982 року,[PERSON] заповіла все своє майно, з чого б воно не складалося і все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право позивачу, який є єдиним спадкоємцем по заповіту. З дня смерті [PERSON] минуло близько одинадцяти років і за цей час спадкова справа після померлої не заводилась. Позивач протягом цього часу не звертався до Ржищівської державної нотаріальної контори але фактично позивач прийняв спадщину, так як взяв будинок під охорону, тобто фактично вступив в управління спадковим будинком. При зверненні до Ржищівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини виявилось, що бабусею [PERSON] не було оформлено первинну реєстрацію права власності на майно, про що було надано відповідь, згідно якої, відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється також у момент смерті. В позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на ј частину житлового будинку який розташований в м. Ржищів вул. Петровського, 15, Київської області та який належав [PERSON]. Ухвалою Ржищівського міського суду від 31.03.2008 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено [PERSON]. Ухвалою Ржищівського міського суду від 25.04.2008 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено [PERSON], [PERSON]. 17.07.2008 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Ржищівської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в якій вказано, що в 1965 році [PERSON] /дошлюбне прізвище Беляева/ та [PERSON] згідно розпорядження Ржищівської селищної ради отримали дозвіл на проживання в спірному будинку. [PERSON] було виділено 3/4 частини будинку, а [PERSON] - 1/4 частину будинку. До будинку прилягала присадибна ділянка в розмірі 0,035 га. В березні 1966 року [PERSON] звернулася до виконкому Ржищівської селищної ради з проханням розділити земельну ділянку відповідно до частин в житловому будинку. Згідно протоколу № 8 засідання виконкому Ржищівської селищної ради депутатів трудящих від 12 березня 1966 року земельна ділянка була розділена: 3/4 закріплено за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON] 12.01.67 року згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори, 3/4 частини будинку [PERSON] придбала в Ржищівської селищної ради, що стверджується довідкою Ржищівського БТІ на підставі архіви ж даних. Згідно договору дарування, посвідченого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою, 27 травня 1967 року за реєстром 870, 3/4 спірного будинку [PERSON] подарувала своїй матері - [PERSON], яка померла 28 листопада 2000 року. 27 серпня 2002 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала 3/4 частини спірного будинку. [PERSON], яка користувалась 1/4 частиною будинку, правом на приватизацію своєї частини не скористалась. 15 травня 1996 року [PERSON] померла. Після її смерті 1/4 частина будинку продовжувала належати Ржищівській міській раді, що підтверджується довідкою Ржищівського БТІ від 04.03.08 р. № 34. [PERSON] після смерті бабусі 1/4 частиною будинку не користувався, питання проживання в даній частині будинку перед Ржищівського міською радою не ставив, в права спадщини не вступав, в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не ставив. В 1999 році позивачі за зустрічним позовом неодноразово зверталися в виконком з проханням привести до ладу 1/4 частини будинку, оскільки дана частина осіла, тягнула за собою частину будинку, яка належала на праві приватності [PERSON]. В зв'язку з цим 16.05.1999 року був складений акт про аварійність будинку. З усного дозволу міської ради позивачі користувалися 1/4 частиною будинку, оскільки спірний будинок псувався, деформувався, знаходився в занепаді, вони відремонтували будинок підсипали фундамент, укріпили стіни, поремонтували дах, поміняли вікна, балки, відремонтували поли, зробили нову штукатурку зовні і в середині, зробили покраску, побілили стіни, тобто фактично протягом 12 років користувалися даною частиною будинку. Позивачі, жили однією сім'єю, об'єднали кімнати і стали користуватися всім будинком разом. Крім того, ми обробляли земельну ділянку /0,027 га/, що належала раніше [PERSON] укріпили схили, оскільки вони руйнувалися і існувала загроза зсуву ґрунту. Оскільки позивачі з 1998 року стали проживати разом, в тому числі і в 1/4 частин будинку, то позивачі вважають, що вони набули право на проживання в даній частині будинку, і також право на приватизацію 1/4 частини будинку. На час заселення в спірний будинок позивачі потребували поліпшення житлових умов, мали право на одержання у користування жилого приміщення, яке звільнилося. Згідно ст. 50 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам має бути благоустроєним, відповідати санітарним і технічним нормам, оскільки на період вселення в ј частину будинку, він не відповідав вимогам даної статті, позивачі були змушені самі провести там значний ремонт. З цих причин власник 1/4 частини будинку не стягував з них квартирну плату. Позивачі за зустрічним позовом просять суд визнати за ними право власності на частину будинку № 15 по вул. Петровського м. Ржищів Київської області. Суд, заслухавши позивачів, відповідачів, третю особу, представників третіх осіб та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, щодо задоволення в повному обсязі позовних вимог [PERSON] до Ржищівської міської ради, треті особі: Ржищівська міська державна нотаріальна контора, Ржищівське міське бюро технічне інвентаризації, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Миколаївна, про визнання права власності на спадкове майно та відмови в задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON] [PERSON] до [PERSON], Ржищівської міської ради про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, в повному обсязі, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеними доказами. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 01.01.2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. [PERSON] померла 15 травня 1996 року, що підтверджується письмовим доказом по справі записом про смерть № 68 від 16.05.1996 року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] по заповіту є [PERSON], що підтверджується письмовим доказом по справі: заповітом, посвідченим секретарем виконкому Ржищівської селищної Ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області [PERSON] 05.08.1982 року. Tой факт, що після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців по закону не прийняли спадщину підтверджується листом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області від 07.03.2008 року та листом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області від 24.02.2009 року. Судом було встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується письмовим доказом по справі: витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 18715627 від 24.02.2009 року. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є смерть власника . Факт належності 1/4 частини житлового будинку [PERSON] підтверджується письмовими доказами по справі: виписка з рішення засідання виконкому Ржищівської селищної ради від 16.03.1966 року; протокол № 8 засідання виконкому Ржищівської селищної ради від 12. 03.1966 року; будинкова книга для прописки громадян, що проживають в [INFO]. В разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на майно якого не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Отже, враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно підлягають до задоволення в повному обсязі Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Згідно з ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення; ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ржищівською міською радою не приймалось рішення про надання позивачам за зустрічним позовом 1/4 частини житлового будинку по вул. Петровського, 15 в м. Ржищів Київської області, що належала [PERSON], та відповідно не видавався ордер. Таким чином, позивачі за зустрічним позовом самовільно зайняли дану частину житлового будинку, а згідно з ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли житлове приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Що стосується набуття права на дану частину житлового будинку за набувальною давністю, то такі вимоги позивачів також не підлягають до задоволення згідно нижчезазначеного. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи вимоги законодавства, позивачі користуються спірною частиною житлового будинку менше десяти років, таким чином, не можуть набути на неї право власності за набувальною давністю. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved