Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

26.01.2010р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON] - з одного боку та [PERSON] - з іншого, посвідченого 06.03.2007року [PERSON], приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстр № 1288, - недійсним. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що 06.03.2007р. між ними та відповідачкою був укладений вищевказаний договір, укладання якого було викликано тим, що вони непрацездатні, пенсіонери за віком. Пенсія у них невелика, значна її частина йшла на оплату комунальних послуг з утримання зазначеної квартири. В цей час вони вирішили, що вказана квартира, яка є трикімнатною, є для них завеликою, в звязку з чим вони вирішили продати її та купити одно- або двокімнатну квартиру. Проте, відповідачка, яка являється їхньою дочкою, просила не продавати квартиру, а переоформити на неї, за що остання обіцяла платити комунальні послуги з утримання квартири, а також забезпечувати їх (позивачів) продуктами харчування, одягом та грошима, з правом проживання їх в квартирі, оскільки іншого житла в них немає. За цих умов вони (позивачі) погодилися підписати договір, тексту якого не читали, вважаючи, що в договорі передбачені права та обовязки сторін, про які вони домовилися з відповідачкою. У разі виконання цих зобовязань відповідачка за їх життя набувала права користуватися та володіти квартирою, а після їх смерті розпорядитися нею на свій розсуд. Після оформлення договору, відповідачка виконувала згоду, але з вересня 2009р. вона ігнорує зазначену домовленість, не забезпечує їх (позивачів) продуктами харчування, грішми, не оплачує комунальні послуги, посилаючись на те, що вона не працює. На пропозицію продати квартиру та купити для них меншу за площею квартиру відповідачка не погоджується. Коли вони (позивачі) вирішили розірвати договір, вони звернулися до Первомайського МБТІ, де отримали відповідну довідку, згідно якої їм стало відомо, що зазначена квартира належить відповідачці на підставі договору дарування, тобто між ними був укладений договір дарування квартири, а не договір довічного утримання, і що договір дарування не передбачає ніяких зобовязань утримувати їх та позбавляє права на квартиру. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] та позивачка [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити його. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін, роз?яснивши наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачів необхідно задовольнити, оскільки відповідачка визнала позов позивачів, і визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, в силу ст. 229 ЦК України, суд находить, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved