Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернулась до суду і просить суд визначити місце проживання її сина за її місцем проживання, мотивуючи тим, що 08 листопада 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживав разом з нею. За півроку до розірвання шлюбу, відповідач почав постійно затримуватись після роботи і приходити додому в нетверезому стані, після тог як вона повідомила йому, що буде розлучатися з ним, він її побив і вона змушена була переїхати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Після цього відповідач приїхав до дитячого садочка, який відвідував син [PERSON], забрав його і заборонив їй забрати його додому, вимагаючи від неї взамін відмовитись від її частки у сумісній власності подружжя на приватний будинок по пров. Першотравневому,9 у місті Світловодську. Відповідач постійно настроює сина проти неї, розказуючи йому, що його мама покинула і не хоче з ним жити і що вона не любить його і він їй не потрібен. 13 травня 2009 року вони з відповідачем розлучились. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Світловодського міськвиконкому було призначено порядок спілкування відповідача та її з сином, потижнево. Відповідач не дозволяє їй спілкуватися із сином, він не має постійного місця роботи, відповідач не сплачує кредит за придбаний автомобіль, має заборгованість перед банком. Впевнена, що як мати, вона забезпечить виховання та матеріальне забезпечення сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Зустрічну позовну заяву не визнала. Відповідач по первісному позову, позов не визнав і суду пояснив, що він перебував у шлюбу з позивачкою до квітня 2009 року. Після розірвання шлюбу їх син [PERSON] залишився проживати з ним та повністю перебував на його утриманні. Позивачка до розірвання шлюбу не проживала разом із ними близько півроку і її постійне місце проживання йому не було відомо. На даний час його колишня дружина проживає у своїх батьків, але умови проживання в цій сім'ї для дитини вважає недостатніми для нормального її розвитку та виховання. Відповідачка за весь час окремого проживання лише декілька разів на пару днів забирала дитину до себе, після чого дитина була стурбована, плаксива та не бажала залишатись із матірю. Навіть при наявності рішення про порядок спілкування з дитиною, його колишня дружина вчиняє дії, які йому суперечать, закриває дитину вдома, не випускає її на вулицю, залишає дитину на своїх батьків, не дає йому спілкуватись із сином. Позивач за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав. Третя особа - ІВАНОВА JI.I. суду пояснила, що вона бабуся малолітнього [PERSON] з дня народження вона та її чоловік разом із батьками дитини займались вихованням онука, приділяли йму максимум уваги. Онук любив їх, але після розлучення їхньої доні [PERSON] забрав дитину і не дає можливості ні їм, ні доньці бачитись із онуком настроює онука проти них, негативно впливає на нього. В звязку з тим, що ЛЕНЮК J вживав спиртні напої, принижував доньку, вона вимушена була переїхати проживати них. Вважає, що онук повинен проживати із матерю, оскільки [PERSON] своєю поведінкою негативно впливає на психологічний розвиток дитини. Аналогічні покази надав суду [PERSON] Третя особа - орган опіки та піклування суду пояснила, що вони обстежу] умови проживання і позивача і відповідача, і зробили висновок, що дитина ь проживати як у батька, так і у матері. Вони неодноразово спілкувалися із ЛЕНЮЬ [PERSON], який бажає проживати тільки із батьком. Вважає, що при вирішенні питання щодо місця проживання дитини суд повинен врахувати думку дитини. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків приходить до слідуючого висновку. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони, як сусіди можуть охарактеризувати [PERSON] тільки з позитивної сторони. Син [PERSON] проживав разом із батьком, батько піклується про нього, бачили як приїздила мама [PERSON] автомобілі, хотіла примусово забрати сина, але [PERSON] дуже емоційно не бажав їхати із матірю. Аналогічні пояснення суду дав свідок [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що знають [PERSON] як чуйну і турботливу матір. Після розлучення із [PERSON] у неї почався конфлікт щодо проживання дитини, знають, що [PERSON] ні можливості бачитись із сином. Опитаний в судовому засіданні ЛЕНЮК [PERSON] пояснив, що хоче прожив; батьком, але якби мама дозволяла бачитись йому із батьком то він жив би з мамою. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився 20.02.2003 (а.с.4). Відповідно до рішення Світловодського міськрайонного суду від 27.04.2005 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, (а.с.5). Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради 19.05.2009року призначено порядок спілкування з батьком та матір'ю, дитиною.(а.с.7). Встановлено, що [PERSON] працює бухгалтером в ТОВ «Світ-Ро-К», зам роботи характеризується позитивно, (а.с.21,32). Встановлено, що [PERSON] на даний час не працює, за місцем оси роботи характеризується посередньо, (а.с.44). Відповідно до довідки, наданої практичним психологом [PERSON], ЛЕНЮК [PERSON] переживає глибоку психологічну травму. За словами дитини, б говорить йому що сім'ю зруйнувала мати, що мати образила батька. Ці навік формують у [PERSON] почуття недовіри та ненависті до матері та її батьків. Він користь у даному своєму стані, говорить про те, що йому куплять, промовляє, ще мати не купить потрібну річ, він піде до батька. Для нормального формування п дитини, їй необхідно спілкуватись з обома батьками, але постійне місце проживання повинно бути одне, щоб зберегти та сформувати почуття рідного дому, стабільності захищеності, (а.с.108-109). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Світловодського міськвиконкому від 29.07.2009 року умови проживання для дитини, позитивні, як у так і у батька, тому в частині зупинення рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.05.2009року та відібрання дитини у батька, в позові в даній частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 161 ч.І СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена із матірю лише у виняткових ситуаціях. Кращі матеріально-побутові умови життя не можуть бути самодостатньою підставою для передання дитини одному із батьків. Якщо дитина, ще не досягла десяти років, вона не визнається самостійним, рівноправним учасником приговореного процесу, хоча її думка має бути вислухана. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що забезпечити дитину сімейним вихованням, його духовного та фізичного розвитку, можуть як позивач так і відповідач але враховуючи інтереси дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері.

Outcome: partial