Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

Представник відповідача, АТЗТ «Релукі», у попереднє судове засідання не зявився, надіслав листа, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Позивач, [PERSON], у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи були досліджені наступні докази: договір купівлі-продажу № 989 від 17.04.2003 р.; копія технічного паспорту електронній № 514338, реєстровий № 34-133 складений 18.03.2008 р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 407976 від 21.04.2003 р.; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24831967 від 17.12.2009 р.; довідка АТЗТ «Релукі» про балансову вартість обєкта станом на 01.03.2010 р.; копія уставу АТЗТ «Релукі» від 14.08.1996 р.; протокол № 2 від 30.10.2009 р. зборів акціонерів АТЗТ «Релукі»; договір купівлі - продажу від 02.11.2009 р.; розписка [PERSON] від 02.11.2009 р.; копія паспорту [PERSON] серії КК № 237166 виданий 10.05.1999 р.; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON]; лист № 2362 від 29.03.2010 р. директора АТЗТ «Релукі»; квитанції про сплату державного мита та витрат по ІТЗ розгляду справи. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, керівництва АТЗТ «Релукі», зазначивши, що 02 листопада 2009 року він домовився з відповідачем про купівлю нежитлових будівель № 151 по вул. Комсомольській в м. Рені Одеської області: склад площею 41,0 кв.м.; оранжерея площею 183,60 кв.м.; оранжерея площею 524,10 кв.м.; склад площею 30,70 кв.м.; склад площею 17,90 кв.м.; сарай; сарай; сарай; амін. буд. площею 93,10 кв.м.; незакінч. буд. площею 40,10 кв.м.; вбиральня; огорожа; споруди, що належать йому на праві власності (договір купівлі продажу № 989 від 17.04.2003 р.), за 76\~000 гривень, у звязку з чим між ними був укладений, 02 листопада 2009 року, договір купівлі-продажу, без номера, вказаних будівель. 02 листопада 2009 року позивач передав відповідачу 76 000 гривень, на підтвердження чого директор АТЗТ «Релукі» - [PERSON] написала розписку про отримання зазначеної суми в рахунок оплати за договором купівлі-продажу повної суми вартості будівель. В свою чергу відповідач передав позивачу необхідні документи на нерухоме майно. Вони також домовились, що згодом оформлять договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Таким чином була досягнута домовленість про всі істотні умови договору, крім того, відбулося повне виконання договору. У обумовлений термін, сторони, не оформили договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку, хоча позивач декілька разів звязувався з відповідачем і намагався домовитися про зустріч, проте кожного разу він відмовлявся від зустрічі, тобто ухилялися від нотаріального посвідчення договору з причини відсутності вільного часу та поганого самопочуття. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Між сторонами була досягнута обоюдна домовленість відносно всіх істотних умов договору: покупець передав продавцю обумовлену суму грошей, продавець передали документи і нерухомість в натурі. Після укладення договору купівлі-продажу, позивач фактично вступив у володіння, користування і розпорядження купленим майном. Тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, а позивачу об'єкт нерухомості (нежитлові будівлі), документи, якими він на теперішній час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, позивач не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди підтверджуються: договором купівлі-продажу нежитлових будівель від 02.11.2009 року; передачею грошей у рахунок вартості будівель розпискою відповідача [PERSON] від 02.11.2009 р. про те, що вона отримала від позивача [PERSON] 76\~000 (сімдесят шість тисяч) гривень. Крім того, обставини продажу, передачі грошей відповідач не заперечує. В теперішній час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймається. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із укладених правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана належним чином, нею були припиненні обовязки відповідача щодо будівель та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі-продажу дійсним та право власності на нежитлові будівлі за позивачем.

Outcome: approved