Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 29.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 474М-07, згідно котрого останній отримав кредит в сумі 17000доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2012 року. Умови договору [PERSON] не виконуються, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, котра станом на 05.05.2009 року становить 14408,48 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки б/н, згідно з котрим відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно , а саме квартиру загальною площею 55.0 кв.м., яка розташована [ADDRESS]. Просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідачку з квартири [ADDRESS], та стягнути з відповідачів судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак від нього надійшла заява в котрій він просить справу розглянути за його відсутністю , на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача до судового засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені вимоги ЗАТ КБ ПриватБанк підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухвалою суду від 30.04.2010 року вимоги ПриватБанку стосовно виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Як встановлено в ході судового засідання між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] року було укладено кредитний договір за № 474М-07, відповідно до котрого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 17000доларів США, а відповідач зобовязався сплатити цей кредит на умовах передбачених даним кредитним договором. ЗАТ КБ Приватбанк свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши останньому кредит в сумі 110000 гривень, а відповідач умов договору не дотримується, не сплачує суму кредиту й відсотки за користування кредитом. Станом на 05.05.2009 року заборгованість за кредитом становить 14408,48 доларів США. Окрім того, між банком та [PERSON]. в забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором були укладені договори застави та іпотеки, згідно котрих відповідачка передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.577 ЦК України, - якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 572 ЦК України «в силу застави кредитор (заставодержатель) має право уразі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).» Згідно до вимог ст. 589 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою,заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.590 ЦК України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 591 ЦК України передбачено , що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. [PERSON] було надано в іпотеку нерухоме майно, квартиру [ADDRESS], загальною площею 55 м2, згідно п. 12 договору іпотеки вартість переданого в іпотеку майна сторонами була визначена в сумі 94500 гривень. Згідно до договору застави , укладеного між сторонами, звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу передмета застви із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. У відповідність ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Таким чином, суд набуває висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою є обґрунтованими і відповідають діючому законодавству. При цьому вказаними нормами закону не передбачено згоди боржника для звернення стягнення на предмет застави вказаним способом. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати..» Оскільки судові витрати, а саме судовий збір ., та витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи позивачем підтвердженно документально (а.с.1,2), то вони підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved