Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ТОВ «Трансмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що він працював в ТОВ «Трансмаш» стропальником з 22 березня 2006 року по 29 травня 2009 року. 29 травня 2009 року з роботи звільнений за ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України за скороченням штату працівників. На день його звільнення відповідачем починаючи з грудня 2008 року, не виплачена йому заробітна плата у розмірі 4666 гривень 71 копійка. Він неодноразово звертався до відповідача з заявою про розрахунок, однак до теперішнього часу розрахунку з ним не проведено. У зв'язку з невиплатою своєчасно заробітної плати просить стягнути заробітну плату, починаючи з 29 травня 2009 року по день фактичного розрахунку. Крім того своїми діями йому була спричинена моральна шкода, а саме він не мав коштів для того щоб харчуватись, чим поставила свою родину в скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] допитаний у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, а саме стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі - 4666 гривень 71 копійку, середню заробітну плату за весь період затримки починаючи з 29 травня 2009 року по день фактичного розрахунку, моральну шкоду у сумі - 4000 гривень. Представник відповідача ТОВ «Трансмаш» у суд не з'явився, про причини не явки суду не повідомив, адже належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим розглянути справу заочно. Допитавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював в ТОВ «Трансмаш» стропальником з 22 березня 2006 року по 29 травня 2009 року. 29 травня 2009 року з роботи звільнений за ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України за скороченням штату працівників. На день його звільнення відповідачем починаючи з грудня 2008 року, не виплачена позивачеві заробітна плата у розмірі 4666 гривень 71 копійка. Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітників виплата усіх сум, належним йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. До теперішнього часу відповідач з позивачем не провів розрахунок, тому у відповідно до ст. 117 Кодексу Законів про працю України, у виплати невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум в строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки наданої відповідачем середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 772,52 гривень, середньоденна заробітна плата складає 18,50 гривень. Крім того, своїми діями відповідач спричинив позивачеві моральну шкоду яка виражалась у невиплаті заробітної плати та довгий час позивачеві доводилось брати гроші у борг, для того щоб харчуватись, чим поставила себе та свою родину в скрутне матеріальне становище. Судом встановлено, що вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому його позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved