Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті – [PERSON] , яке складається з житлового будинку, а також визнати дійсним договір купівлі-продажу майна. Свої вимоги мотивує тим, що 07 березня 2001 року померла мати її чоловіка – [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами, призначеними для обслуговування зазначеного будинку, які розташовані на земельній ділянці розміром 447,1 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] 3/5 частини зазначеного житлового будинку належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про власність від 31.01.1989 року за № 22 та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ в реєстрі за № 4837/30,44 ст. 135. Інші 2/5 частини зазначеного житлового будинку належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.1992 року укладеного [PERSON] з [PERSON] . Зазначений договір купівлі-продажу був укладений між ними в простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально, тому що у продавця не було достатньо документів для оформлення договору нотаріально. Всі умови договору купівлі-продажу були виконані: 2/5 частини будинку [PERSON] фактично прийняла та проживала в ньому, а гроші за будинок [PERSON] , були повністю сплачені. При цьому вони домовилися, що в найближчий час вони посвідчать угоду нотаріально, відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, який діяв на той час. Але, [PERSON] , отримавши гроші і передавши зазначену частку будинку [PERSON] , захворіла, в зв’язку з чим терміново зібрала всі свої речі і виїхала проживати в м. Комсомольськ Полтавської області до своїх дальніх родичів і більше в м. Олександрії не з’являлася. Таким чином, вона ухилилася від нотаріального оформлення угоди. Згідно з ст. 47 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Ще за життя мати її чоловіка склала заповіт, посвідчений нотаріально від 10.08.1993 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1778, за яким заповідала належний їй на праві особистої власності зазначений житловий будинок своєму синові, чоловіку позивачки – [PERSON] Її чоловік - [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, вступивши у володіння спадковим майном, що підтверджується тим, що він був прописаний та проживав за однією адресою зі спадкодавцем, але за життя не встиг її оформити юридично, оскільки помер 21 січня 2005 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного вище житлового будинку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона фактично прийняла спадщину. Прийняття нею спадщини підтверджується тим, що вона фактично перебувала у шлюбних відносинах з спадкодавцем та проживала з ним однією сім’єю, вони вели спільне господарство, на день смерті спадкодавця проживали за однією адресою, вона володіє всіма правовстановлюючими документами та здійснила поховання свого чоловіка, що підтверджується довідкою квартального комітету, але у визначений законом строк після смерті спадкоємця вона не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому тепер вона не може отримати свідоцтва про право власності на спадщину – зазначений житловий будинок. Представник позивача в попередньому судову засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи повне визнання позову відповідачем, відповідно до вимог п. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у попередньому судовому засіданні, на підставі наявних доказів, по суті. Судом встановлено, що 07 березня 2001 року померла мати чоловіка позивача – [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами призначеними для обслуговування зазначеного будинку, які розташовані на земельній ділянці розміром 447,1 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] 3/5 частини зазначеного житлового будинку належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про власність від 31.01.1989 року за № 22 та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ в реєстрі за № 4837/30,44 ст. 135. Інші 2/5 частини зазначеного житлового будинку належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.1992 року, укладеного [PERSON] з [PERSON] . Зазначений договір купівлі-продажу був укладений між ними в простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані: 2/5 частини будинку [PERSON] фактично прийняла та проживала в ньому, а гроші за будинок, [PERSON] , були повністю сплачені. В договорі зазначено, що в найближчій час вони посвідчать угоду нотаріально, відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, який діяв на той час. Проте, [PERSON] , отримавши гроші і передавши зазначену частку будинку Терновській Є.К., виїхала до м. Комсомольська Полтавської області, де і померла 10.06.1992 року. Згідно зі ст. 47 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За життя мати її чоловіка склала заповіт, посвідчений нотаріально від 10.08.1993 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-1778, за яким заповідала належний їй на праві особистої власності зазначений житловий будинок своєму синові та її чоловіку – [PERSON] Чоловік позивача - [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, вступивши у володіння спадковим майном, що підтверджується тим, що він був прописаний та проживав за однією адресою із спадкодавцем, але за життя не встиг її оформити юридично, оскільки помер 21 січня 2005 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного вище житлового будинку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач фактично прийняла спадщину, що підтверджується тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з спадкодавцем та проживала з ним однією сім’єю, вони вели спільне господарство, на день смерті спадкодавця проживали за однією адресою, вона володіє всіма правовстановлюючими документами та здійснила поховання свого чоловіка, що підтверджується довідкою квартального комітету. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі статей 215, ч. 2 ст. 219, ст. 220 ст. ст. 328, 334, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 386, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 47, 225, 226, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, ст. ст. 4, 57, п. 4 ст. 130, ст. ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved