Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

23 лютого 2009 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія Україна", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди, котра сталась 27 липня 2008 року о 15 годині і в ході якої відповідач [PERSON], який керував автомобілем марки "Джелі", державний номерний знак [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не впевневшись в безпеці руху, скоїв наїзд на автомобіль позивача марки "ВАЗ 21124", державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. У скоєнні ДТП судом був визнаний відповідач. Між [PERSON] та ЗАТ "Страхова компанія Україна" 29 травня 2008 року був складений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком на 1 рік, тобто до 29 травня 2009 року. Внаслідок зазначеної дорожно-транспортної пригоди позивачу як власнику автомобіля було завдано матеріальної шкоди на суму 2527,66 грн., а також було завдано моральної шкоди, на відшкодування якої позивач просить стягнути 2000 грн., крім того, були понесені судові витрати, які позивач просить солідарно стягнути з відповідачів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, в обгрунтування позовних вимог пояснив, що після того, коли сталась вище зазначена дорожно-транспортна пригода було проведено автотоварознавчу експертизу і відповідач [PERSON] був поінформований про розмір завданої шкоди та вартість проведення експертизи, при чому йому було запропоновано в досудовому порядку відшкодувати завдану шкоду, однак до часу розгляду справи в суді цього не відбулось. В свою чергу ЗАТ "Страхова компанія Україна" в добровільному порядку відмовляється йому відкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоэноъ [PERSON] Позивач вважає, що оскільки вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою суду, то відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду. В обгрунтування моральної шкоди послався на те, що внаслідок ухилення відповідача протягом тривалого часу - з 2008 року - від обов'язку відшкодувати завдану ним шкоду, позивач нервував, відчував погіршення стану здоров`я, був змушений ремонтувати автомобіль власним коштом, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі., не заперечував проти закінчення розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON], який судові повістки, направлені поштою не отримує, і від явки до суду ухиляється. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не заперечує своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було завдано пошкоджень автомобілю позивача, однак вважає, що оскільки він є власником полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинна сплачувати ЗАТ "Страхова компанія Україна". Стверджує, що ще до відкриття провадження у даній справі звертався до страхової компанії з вимогою відшкодувати завдану ним шкоду позивачу, з яких причин його звернення не розглянуто позитивно йому невідомо, вважає, що ці питання повинен вирішувати позивач і самостійно звертатись до вказаної страхової компанії. Закінчення розгляду справи по суті відбулось у відсутності відповідача, який ухилився від явки в судові засідання. Представник співвідповідача - ЗАТ "Страхова компанія Україна" , якого притягнуто до участі у справі судом за клопотанням відповідача та за згодою позивача, в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений в установленому порядку, однак судовий виклик не вручено з обєктивних причин - у звязку з неповідомленням відповідачем [PERSON] достовірних даних щодо місця розташування вказаної страхової компанії. Суд, вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 27 липня 2008 року, о 15 годині, відповідач [PERSON], який керував автомобілем марки "Джелі", державний номерний знак [NUMBER], рухаючись заднім ходом, не впевневшись в безпеці руху, скоїв наїзд на автомобіль марки "ВАЗ 21124", державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності, в результаті чого автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Внаслідок зазначеної дорожно-транспортної пригоди власнику автомобіля було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2527,66 грн., згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця. Між [PERSON] та ЗАТ "Страхова компанія Україна" 29 травня 2008 року був складений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (л.с. 41), строком на 1 рік, тобто до 29 травня 2009 року, відповідно якого ЗАТ "Страхова компанія Україна", було зобовязане відшкодувати [PERSON] завдану [PERSON] шкоду, відповідно дефектної відомості огляду транспортного засобу (л.с. 44), оскільки останній звернувся до ЗАТ "Страхова компанія Україна" з відповідною заявою (л.с. 42 43), однак шкода, завдана позивачу внаслідок дорожно-транспортної пригоди, залишається не відшкодованою по теперішній час. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував факт дорожно-транспортної пригоди та визнав власну вину у скоєнні наїзду на автомобіль позивача. Вина [PERSON] у скоєнні вказаної дорожно-транспортної пригоди з пошкодженням автомобіля марки "ВАЗ 21124", державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, також підтверджується постановою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 липня 2008 року (л.с. 9) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана винними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст.1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки; шкода, завдана таким джерелом, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст.ст. 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень; обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності його обов'язку відшкодувати шкоду позивачеві і покладання такого обов'язку на страхову компанію, з якою відповідачем укладено договір страхування цивільної відповідальності, оскільки позивача з вказаним страховиком не пов`язують будь-які правові відносини. При цьому у відповідності до ст. 988 ЦК України відповідач [PERSON] має усі можливості реалізувати в судовому порядку в межах окремого позову свої вимоги стосовно виконання умов договору (страхового полісу) страховиком, з яким він має договірні відносини щодо страхування своєї цивільної відповідальності. У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Так як в даному випадку будь-яке страхове відшкодування завданої позивачу відповідачем [PERSON] шкоди не відбулось, суд вважає неможливим задоволення позовних вимог шляхом стягнення завданої шкоди зі страховика і вважає, що позовні вимоги позивача в повному обсязі повинні бути задоволені за рахунок стягнення завданої шкоди з відповідача [PERSON], а в задоволенні вимог до Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія Україна" відмовити. В судовому засіданні знайшов підтвердження як безпосередньо факт завдання майнової шкоди власнику транспортного засобу, так і розмір завданої шкоди, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди, в повному обсязі, частково задовольнивши вимоги про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням тривалості часу, який сплинув після завдання позивачу винними діями відповідача [PERSON] майнової шкоди та відсутності будь-яких дій з його боку, спрямованих на відшкодування шкоди у обсязі, що ним визнається, того, що [PERSON] був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку, що дійсно з вини відповідача відбулось порушення необхідних та сталих життєвих зв`язків позивача і таким чином йому завдано моральної шкоди, яку суд вважає необхідним стягнути у розмірі 1000 грн. У відповідності зі ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України до судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесені судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані з залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 51 грн., оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 800 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial