overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись в суд з позовом, просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала і пояснила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Своєчасно під час відкриття спадщини, він не звернувся в державну нотаріальну контору через необізнаність з чинним законодавством . Просить суд надати додатковий термін для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник відповідача позов визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права,свободи та інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, рахує, що заява підлягає до задоволення, оскільки дійсно після смерті власника майна позивач фактично прийняв спадщину і вступив у володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується наявними у справі і дослідженими у судовому засіданні доказ ами. На підставі ч.З ст.1272 ЦК України, за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, судом визнано причину пропуску строку прийняття спадщини позивачем поважною, позов підлягає до задоволення. На підставі ч.З ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що [PERSON], працівником підприємства «Рівнепасвантажтранс» не являлась, але разом зі своїм неповнолітнім сином користувалась жилим приміщенням в гуртожитку по вул.Д.Галицького,31 в м.Рівне, який перебував на балансі підприємтства. Під час приватизації підприємства перетвореного у ВАТ, даний гуртожиток до статутного фонду ВАТ «Рівнепасвантажтранс» не увійшов і залишився у державній власності. На підставі договору від 01.06.2003 року з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області функції з утримання та обслуговування даного гуртожитку передано Рівненській громадській організації «Голуб». [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], фактично з 2001 року в гуртожитку не проживають, відповідачка оплату за користування гуртожитком не здійснює, проте залишається зареєстрованою, як за місцем проживання, в ньому і на вимоги знятися з реєстрації добровільно не реагує. Просить визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими , що втратили право користування жилим приміщенням в м.Рівне по вул. Д.Галицького, 6.31 та зняти їх з реєстрації місця проживання в даному гуртожитку. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Представник позивача не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані позивачем та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Позивачем доведені ті обставини, що відповідач не користується жилим приміщенням в гуртожитку в м.Рівне по вул. Д.Галицького, 6.31 без поважної причини понад шість місяців. Ця обставина підтверджується актами комісії Рівненської громадської організації «Голуб» від 7 вересня 2006 року, 17 травня 2007 року, 15 серпня 2008 року. \~ \~ \~ \~Оскільки житлові правовідносини, пов'язані зі збереженням жилого приміщення в гуртожитку за тимчасово відсутніми громадянами, які ними користувалися, в главі 4 Житлового кодексу України, норми якої регулюють порядок користування жилими приміщеннями в гуртожитку, відсутні, суд вважає за потрібне до спірних правовідносин застосувати норми житлового законодавства, які регулюють схожі суспільні відносини. Згідно із\~ч. І ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Будь-яких доказів щодо поважності причин її відсутності у спірному жилому приміщенні понад шість місяців, відповідачка суду не надала. На підставі ст.8 ЦК України, ст.71 ЖК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

23.09.2009р. представник ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 3060,64 грн., витрат повязаних зі сплатою державного мита у розмірі 51грн. та інформаційно технічного забезпечення в сумі 252 грн.. У судовому засіданні представник позивача уточнив свої вимоги та просив не приймати до уваги заяву про забезпечення позову, а іншу частину позову задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, поважної причини своєї нявки суду не надав. Суд на підставі ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. З відома представника позивача суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, а саме: копію договору банківського рахунку, розрахункових документів, розрахунок заборгованості за договором банківського рахунку та інші матеріали справи, на підставі ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку № NK1KXM від 09.03.2006 року. Відповідно до додатку 7 до договору банківського рахунку [PERSON] 09.03.2006 року отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 03.07.2009 року у звязку з невиконанням своїх обовязків відповідачем, виникла заборгованість в сумі 3060,64 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2499,03, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 502,96 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 58,65 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню держмито на користь позивача у розмірі 51 грн. та витрати пов'язані зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення в сумі 252 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

19.05.2009 року [PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Жовтнева, 19. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] з 30.08.2008 року не проживає за вказаною адресою, що перешкоджає здійсненню позивачем право користування та розпорядження своїм майном, тому це стало підставою для звернення до суду. Позивач у судове засідання не зявився, проте представник позивача подав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи. Перевіривши письмовову заяву представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про винесення заочного рішення та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до довідки комунального підприємства Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 199 від 24.04.2009 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Жовтнева, 19 належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 05.06.1964 року, реєстровий № 698. Відповідач [PERSON] зареєстрованій вищзезазначеній житловій площі, про що свідчить домова книга, в якій немає відомостей щодо зняття з реєстрації. Факт непроживання [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с с. Пісочин, вул. Жовтнева, 19 підтверджено Актами депутата Пісочинської селищної ради від 14.04.2009 року та 28.07.2009 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ч.2. ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла. На підставі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним вищезазначеним житловим будинком. Визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим ням є підставою для скасування його реєстрації за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Жовтнева, 19.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] в\~якій просила\~суд стягнути\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2007 року по теперішній час. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , батьком якої є відповідач. Шлюб між сторонами не розірвано, але вони не проживають однією сім`єю. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини на надає. Дитина знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у мирний спосіб надавати допомогу на утримання їхньої неповнолітньої дитини ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач інших утриманців не має, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, з`ясувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що 21 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який до теперішнього часу не розірвано,, але сторони не проживають однією сім`єю. Від спільного шлюбу у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 15 лютого 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року по теперішній час. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , батьком якої є відповідач. Шлюб між сторонами не розірвано, але вони не проживають однією сім`єю. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини на надає. Дитина знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у мирний спосіб надавати допомогу на утримання їхньої неповнолітньої дитини ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач інших утриманців не має, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, з`ясувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що 22 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який до теперішнього часу не розірвано, але сторони не проживають однією сім`єю. Від спільного шлюбу у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 15 лютого 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час ,суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивачка наполягала на стягненні аліментів з відповідача на свою користь на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] по Ѕ частини всіх його прибутків щомісяця до досягнення [PERSON] , повноліття. Стверджувала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який вони зареєстрували 05 жовтня 2006 року. Від цих стосунків в них є неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки їй не надає, тому вона звернулася до суду про стягнення з нього аліментів на дитини, по Ѕ частки всіх його прибутків щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що Ѕ частка всіх його прибутків це багато, бо він вже сплачує аліменти на користь [PERSON] у розмірі ј частини його прибутків на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; крім того хворий та перебуває на лікуванні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки по ј частки всіх його прибутків щомісяця, з викладених вище підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач, як батько, на підставі ст. 180 СК України повинен утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тобто, до 18 років. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у виконкомі Мольницької сільської ради, Герцаївського району, Чернівецької області, 30 жовтня 2006 року, актовий запис №06. Шлюб перший. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку, Олександру, [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачкою посилаючись на те, що не зійшлись характерами із - за чого між ними постійно виникали сварки та скандали, що негативно впливало на його здоров»я. На протязі одного року проживають окремо. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, але направила заяву на ім'я суду, про те що просить суд розглянути справу у її відсутності, з позовом згідна. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами існує формально, так як сторони проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків більше одного року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. За наданий судом строк для примирення вони не помирились, тому формальний шлюб існуючий між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, де вказує, що з 22.09.2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні стосунки не склалися, чоловік не утримує сім'ю, безпричинно ревнує, на грунті цього виникали сварки, п'ятий місяць він з сім'єю не проживає. Просить розірвати шлюб, звільнити її від витрат, пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, стягнути аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття дитиною. Надала також додаткову заяву про зміну позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину, просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач є приватним підприємцем, не має регулярного, стабільного заробітку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з зазначених в заяві підстав. Відповідач позов визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу та сплату аліментів на дочку в сумі 350 грн. щомісячно. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, якщо визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і може бути прийняте судом. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22.09.2005 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 560 (а.с.З). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю.(а.с.5,7) Подружжя спільно не проживають, згідні на розірвання шлюбу. Відповідач є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до повноліття, зареєстрований як приватний підприємець (а.с.6). згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів не суперечить вимогам закону. При таких обставинах позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 01.04.2002 року в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, [PERSON], актовий запис №4. 04.10.2002 року позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. З лютого 2010 року сімейно шлюбні відносини між сторонами припинені. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов слід задовольнити, згідно вимог ст. ст. 180183 СК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, 01.04.2002 року в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, [PERSON], актовий запис №4. 04.10.2002 року позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. З лютого 2010 року сімейно шлюбні відносини між сторонами припинені. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved