Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Мешканець селища Недригайлів Недригайлівського району Сумської області [PERSON] звернувся до Недригайлівського районного суду з позовом до [PERSON], також мешканця селища [INFO], про виселення відповідача з посиланням на вимоги ст.116, ст. 168, ст. 169 ЖК України, мотивуючи свій позов тим, що з липня 2009 року з його згоди відповідач [PERSON] проживає в його квартирі [ADDRESS] без укладення договору найму жилого приміщення і що з вересня 2009 року відповідач систематично порушує правила співжиття, псує належне позивачу жиле приміщення та відмовляється виселятися в добровільному порядку з його квартири. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] свій позов підтримав і пояснив, що причиною його звернення до суду з даним позовом є ухилення відповідача від надання позивачу допомоги у веденні домашнього господарства, а також факт заподіяння відповідачем малолітній доньці позивача побоїв. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав і пояснив, що він зареєстрований проживаючим в [INFO] в житлі свого батька, але так як у зазначеному житлі ведеться ремонт, він тимчасово проживає у житлі позивача, де також проживає його мати [PERSON], яка є співмешканкою позивача, заперечує вчинення ним порушення правил співжиття, псування житла і заподіяння побоїв своїй сестрі, яка є донькою позивача. Заслухавши пояснення сторін, допитавши заявлених свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] у даній справі задоволенню не підлягає. Право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 02 серпня 2000 року органом приватизації Недригайлівської центральної районної лікарні. За змістом відповідних записів у будинковій книзі за адресою [ADDRESS], в зазначеному житлі зареєстровані проживаючими [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Допитана судом в якості свідка [PERSON] підтвердила факт проживання відповідача без реєстрації в житлі позивача та пояснила, що її син [PERSON] в період проживання в житлі [PERSON], де вона також проживає разом з позивачем і їх спільною малолітньою дочкою, правил співжиття не порушував і побої її доньці не наносив, вважає дійсною причиною позову взаємну неприязнь позивача і відповідача на грунті побутових неузгоджень. Допитані судом в якості свідків [PERSON], як особа, що перебуває в товариських стосунках з позивачем та відвідує його житло, [PERSON] і [PERSON], як сусіди позивача, кожен окремо підтвердили факт проживання відповідача в житлі позивача і не підтвердили заявлених позивачем фактів порушення відповідачем правил співжиття та заподіяння побоїв малолітній доньці позивача. Також, в ході розгляду справи з"ясовано. шо позивач не заперечував у липні 2009 року проти вселення відповідача в його житло і в послідуючому в передбаченому законом порядку офіційних вимог відповідачу щодо виселення з житла не заявляв. Статтею 116 Житлового кодексу України передбачено виселення наймача чи члена його сім"ї з жилого приміщення державного і громадського житлового фонду, якщо ці особи систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Статтею 157 Житлового кодексу України передбачено умови виселення членів сім"ї власника житлового будинку ( квартири ) при вчиненні ними порушень, обумовлених ст. 116 ЖК України. Дослідженими у справі доказами не підтверджується вчинення відповідачем порушень, обумовлених ст. 116 ЖК України, а підтверджуються факти ініційованих позивачем сварок з відповідачем з приводу відмов відповідача допомагати позивачу у веденні домашнього господарства. Статтями 168 і 169 ЖК України передбачено правові підстави розірвання наймачем договору найму жилого приміщення і розірвання договору за вимогою наймодавця. У справі з"ясовано, що відповідач проживає у житлі позивача не на умовах договору найму, а тому вищевказані норми на спірні відносини сторін не поширюються. Разом з цим, даний позов [PERSON] заявлений не з передбачених ст. 391 ЦК України мотивів захисту права власності від порушень, не пов"язаних із позбавленням володіння. Враховуючи вищевказане, суд вбачає законно можливим і доцільним ухвалити рішення в рамках позовних вимог і не вбачає законних підстав для задоволення позову з заявлених позивачем мотивів.

Outcome: dismissed