overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року до 14.09.2009 року. Враховуючи, що [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню сина, не регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, вона змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1.000 грн.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1.000 грн. щомісячно до його повноліття. В частині стягнення з відповідача аліментів на своє утримання в розмірі 500 грн., позивач відмовилась від позовних вимог і просила суд в даній частині вимог провадження в справі закрити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив суду, що він офіційно ніде не працює, на обліку у Центрі зайнятості, як безробітний не перебуває, а тому у нього немає можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, оскільки він зареєстрований у смт.Холми, однак мешкає в іншому місці, де орендує квартиру, а тому він по можливості періодично надає позивачу кошти на утримання дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.11.2009 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Як зазначила позивач в судовому засіданні відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у необхідному розмірі не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно ніде не працює, на обліку у Центрі зайнятості, як безробітний не перебуває, однак враховуючи той факт, що відповідач є працездатною особою за віком, не є інвалідом, суду не надано доказів, що на його утримання перебувають інші особи, в тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд приймає до уваги той факт, що відповідач позовні вимоги визнав частково і погодився з розміром аліментів 500 - 700 грн., а тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, що не є меншим прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років, а саме 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, між ними постійно виникають конфлікти, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння, оскільки дружина зловживає алкогольними напоями, у звязку з чим вони припинили підтримувати шлюбно- сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, а тому дійшов до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, зазначила суду, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння, у звязку з чим припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу, однак при цьому відповідач заперечувала, що шлюб розпався внаслідок зловживання нею алкогольними напоями, т.я. це не відповідає дійсності. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.12.2003р. (а.с.6), від шлюбу дітей не мають. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, відповідач [PERSON] зазначила суду про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сімю немає. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку № 28 по вул. Комунарівська в м. Миколаєві. За зазначеною адресою зареєстрована її колишня невістка [PERSON], яка з квітня 2003 року у вказаному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на викладене просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житлового будинку №28 по вул. Комунарівська в м. Миколаєві. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.03.2009 року [PERSON] належить житловий будинок №28 по вул. Комунарівський в м. Миколаєві. Відповідно з довідки про склад сімї від 10.12.2009 року в житловому будинку №28 по вул. Комунарівський в м. Миколаєві зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власником вказаного домоволодіння. Згідно з актом про не проживання, [PERSON] у будинку №28 по вул. Комунарівська в м. Миколаєві не проживає з квітня 2003 року, кореспонденція на її імя не надходить, витрат по ремонту будинку та оплаті комунальних послуг відповідачка не несене. Позивачка особисто виконує ремонт в будинку та сплачує комунальні послуги. Факт, не проживання відповідачки у будинку №28 по вул. Комунарівська в м. Миколаєві з квітня 2003 року підтвердив у судовому засіданні свідок - [PERSON] Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності членів сімї без поважних причин понад один рік. Отже, судом встановлено, що відповідачка у вказаному будинку не проживає близько семи років. Таким чином суд вважає, вимоги позивачки є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту , що має юридичне значення ,. обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір»ю [PERSON] , яка померла 19 серпня 2005 року . На підставі рішення виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу її було призначено опікуном неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO] , оскільки вона є сиротою. В теперішній час заявниця має намір разом з онукою виїхати за межі України , але позбавлена такої можливості , бо рішення виконкому про призначення опікуном не визнається прикордонною службою . Тому просила встановити факт того , що [PERSON] ,[INFO] , дійсно перебуває під її опікою. У судове засідання заявниця не з»явилась , надала заяву про розгляд справи у її відсутність 1 вимоги заяви підтримала . Справа розглядалася за відсутності зацікавленої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті [PERSON] ради , від якого надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 05.10.2009 року за № 367 заявниця є опікуном неповнолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою : [INFO] , а фактично мешкає в [ADDRESS] . Зазначеним рішенням дитині було надано статус сироти . Підтвердженням того, що неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею за адресою : [ADDRESS] є акт , складений 09 квітня 2010 року мешканцями будинку № 11 по вул. Постишева в м. Кривому Розі та завіреним печаткою « ЖЕО №8»„ майстром дільниці № 1 . Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно перебуває під опікою заявниці .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Враховуючи складність викладення повного тексту мотивувальної частини рішення та необхідності значного часу для її виготовлення, суд вважає за можливе постановити по справі рішення з оголошенням вступної та резолютивної частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить постановити додаткове рішення, в якому вирішити питання розподілу судових витрат. В судовому засіданні позивач та представник вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судовою повісткою, про причини неявки в суд не сповістив. Судом встановлено наступне. Рішенням Кіровського районного суду М.Кіровограда від 09.02.2010 року позовні вимоги були задоволені. Однак, в резолютивній частині рішення суду не вирішено питання розподілу судових витрат. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно розподілу судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при подачі позову 756 грн. 21 коп. судового збору та 250 грн. витрат на ІТЗ. В той же час вартість відшукуваного майна становить 37810,50 грн. Таким чином, судовий збір має становити 378 грн. 10 коп. Розмір витрат на ІТЗ в майнових спорах становить 120 грн. Рішення постановлено на користь позивача, відтак, дані суми мають бути стягнуті з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

ТОВ "Український промисловий банк" звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 8392грн.43коп., процентам за користування кредитом в розмірі 918грн.79коп., пені в розмірі 866грн.36коп., а в загальному розмірі 10177грн.57коп. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за його відсутності у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, а причина неявки відповідача судом визнана не поважною. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 7.12.2007року між ТОВ "Український промисловий банк" і а [PERSON] був укладений кредитний договір №14/ФК-07, за яким банк надав відоповідачеві суму кредиту розмірі 15000грн.00коп. строком до 6.12.2009року з розрахунку фіксованої процептної ставки 19,00% річних. Пунктами 4.3.4, 5.2 зазначеного договору передбачено, що у випадку прострочення відповідачем сплати суми кредиту й процентів по кредиту, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань і застосувати штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до наданих довідок та розрахунків, відповідач дотепер свої зобов'язання за договором у повному обсязі не виконав, суму заборгованості за кредитом у розмірі 8392грн.43коп. і заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 918грн.79коп., не погасив, за що банком нараховано пеню у загальному розмірі 866грн.36коп. Загальна сума заборгованості за договором кредиту станом на 2.11.2009року становить 10177грн.57коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.509, 526, 610-611, 1054-1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином узятих на себе за договором зобов'язань, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково зі зменшенням суми пені відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України в розмірі 400грн.00коп.. Тому з віддповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму заборгованості в розмірі 9711грн.22коп.. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в загальному розмірі 221грн.78коп..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

У листопаді 2009 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Всі спроби зберегти сім'ю були марними, тому вважає подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове зсідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове зсідання не з'явився, викликався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 02 грудня 1989 року, місце реєстрації шлюбу - Палац урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис №1881, від шлюбу мають доньку Карину [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, шлюбні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до п. 10. постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, враховуючи крім наведеного також наполегливе бажання позивачки розірвати шлюб, що підтверджено нею й в судових засіданнях та принцип добровільності шлюбу і неможливості примушування до збереження шлюбних відносин, які закріплені у ст.ст. 24, 55, 56 СК України - суд вважає що позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач ухиляється від свого обовязку по наданню допомоги для утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини від доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 14 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського РУЮ Полтавської області, про що свідчить Свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 31 липня 2004 року у них народилася дочка, [PERSON] (а.с. 7). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач інших дітей не має, стягнення по виконавчих документах не проводяться. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 180; ч. 1 ст. 182; ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: Україна. м.Одеса, 6-а станція Люстдорфської дороги, вул. 12-а лінія, буд. №21, на місці пригоди 19 лютого 2010 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на 69 км автошляху М-3 «Україна» у Наро-Фоминському районі Московської області у Росії. При цьому заявник посилається на те що з 1983 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 19.02.2010 року загинув на місці ДТП. яка сталася 69 км автошляху М-3 «Україна» у Наро-Фоминському районі Московської області у Росії. Через душевні страждання. пов*язані зі втратою чоловіка, та вирішення питань про його поховання, заявниця пропустила встановлений строк для подання заяви про реєстрацію смерті, а за відсутності свідоцтва про смерть в неї в подальшому виникнуть складнощі в оформленні спадщини після смерті чоловіка, в зв*язку з чим заявниця змушена звернутись до суду. В попередньому судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги та просять заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши заявницю та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в попередньому судовому засіданні. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09.01.1982 року /свідоцтво про укладення шлюбу ІІ-ЖД №329626, видане 08.02.1983 року, актовий запис №38/. Як вбачається з довідки від 29.03.2010 року, заявниця га її чоловік [PERSON] зареєстровані та проживали разом за адресою м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 12-а Лінія, в будинку №21. який належить на праві особистої власності [PERSON]) Опанасовичу. Суцом досліджено свідоцтво про поховання №006668 від 23.02.2vl( року, виданого [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] було поховано 22.02.2010 року на Новгородському кладовищі /реєстраційний номер поховання 13373, книга №49/. Згідно медичного свідоцтва про смерть серії М08 №73. виданого 20.02.2010 року вбачається, що [PERSON] помер 19 лютого 2010 року на 69 км автошляху М-3 «Україна» в Наро-Фоминському районі Московської області Російської Федерації в результаті нещасливого випадку на місці пригоди /а.с.11/. Відповідно до ст. 256 ЦГІК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки доведена та обгрунтована.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 27 жовтня 2001 року у відділі РАГС Комінтернівського районного управління юстиції м.Харкова. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось, так як відповідач зловживає алкогольними напоями, не забезпечує родину, принижує дружину. Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2010 року. Сторони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення, у разі визнання позову, проводиться у порядку, встановленому ст.ст. 174-175 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2001 року У відділі РАГС Комінтернівського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №565. Сторони не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, проживають окремо. Сторони вважають, що зберегти сім'ю неможливо. Майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з позивачкою. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не Порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

26.11.2009р. прокурор Ленінського району м. Миколаєва в інтересах фінансового управління Миколаївської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості лікування потерпілої від злочину. Свою вимогу мотивував тим, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2009 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 122 КК України в звязку з застосуванням акту амністії. Проте, згідно діючого законодавства, звільнення від кримінальної відповідальності за амністію не звільняє особу від обовязку відшкодувати прямі матеріальні збитки понесені потерпілим або державою. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд, стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 1450,14 грн. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 травня 2009 року Ленінський районний суд м. Миколаєва виніс постанову по кримінальній справі 1-182\\2009 , згідно якої [PERSON] звільнили від кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України в звязку з застосуванням акту амністії. Згідно постанови 10 вересня 2008 року [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного спяніння на ґрунті особистих неприязних відносин навмисно наніс [PERSON] удари по тілу. Згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні пошкодження, причинені потерпілій, відносяться до категорії середньої тяжкості. В звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] з 30.09.2008 року по 16.10.2008 року знаходилась на лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері. Згідно наданої довідки на лікування [PERSON] було затрачено 1450. 14 грн. Оскільки, з потерпілої кошти на лікування не стягувались, а згідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава (територіальні громади юридичні особи тощо) має право зворотної вимоги до фізичної особи, винній у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Суду надано достатньо доказів для задоволення вимог прокурора в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 51 грн., витрати по сплаті ІТЗ процесу у розмірі 120 грн.

Outcome: approved