Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання угоди, посилаючись на наступні обставини, що у 1999 році вступив у договірні правовідносини з [PERSON], який діяв від імені відповідача. Предметом правовідносин є купівля квартири з відстрочкою платежу. Досягнуті домовленості закріплені у договорі, який посвідчено нотаріально. Проте, з моменту укладення договору по теперішній час він не виконав взяті зобовязання у звязку з чим ставить питання про розірвання укладеного договору. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена через засоби масової інформації. 3-тя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, попередньо направивши до суду відомості про можливість розгляду справи за її відсутності. 3-тя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена через засоби масової інформації. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 1999 року позивач вступив у договірні правовідносини з відповідачем, від імені якої діяв за дорученням [PERSON], згідно яких позивач придбав квартиру [ADDRESS], що належала відповідачу на праві власності. Відповідно до умов договору позивач зобовязувався сплатити представнику продавця визначену суму до 10 травня 2000 року. Договір купівлі-продажу квартири від 30 грудня 1999 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 4433. Одночасно, 30 грудня 1999 року укладено договір застави, відповідно до якого в цілях своєчасного забезпечення повернення грошей позивач заставив відповідачу квартиру [ADDRESS]. Договір застави від 30.12.1999 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 4446. Як встановлено судом, позивач зобовязання порушив, у строк обумовлений договором купівлі-продажу від 30.12.1999 року грошові кошти не надав. Станом на теперішній час позивач має намір здійснити виїзд за кордон, однак оформлюючи необхідні документи отримав відомості про невиконані договірні зобовязання, що є перешкодою до виїзду. Як встановлено судом, питання перетину державного кордону громадянами України, що мають невиконані зобовязання, врегульовуються Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання судових рішень» від 24 березня 2008 року № 261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов′язання, покладені на них рішенням суддів та на виконання спільного листа Міністерства Юстиції України та Адміністрації прикордонної служби від 27 травня 2008 року № 32/463, № 25-5347. Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у т.ч., розірвання договору. Розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У судовому засіданні підтверджено факт істотного порушення умов договору, оскільки позивачем як покупцем не виконано істотну умову договору купівлі-продажу, зокрема, передача грошових коштів. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved