Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що 08.12.2006 позичив відповідачу 10000 грн., які той зобовязався через тиждень, тобто 15.12.2006, про що видав письмову розписку, але до встановленого строку гроші не повернув і ухиляється від їх повернення до теперішнього часу. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 10900 грн., в тому числі 10000 грн. основного боргу, 900 - 3% річних за прострочку виконання зобовязання, а крім того, просить стягнути витрати на оплату послуг адвоката 150 грн. та понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового розгляду була повідомлений належним чином, через засоби ЗМІ, але у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд у порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що позивач 08.12.2006 позичив відповідачу 10000 грн., які той зобовязався через тиждень, тобто 15.12.2006, про що видав письмову розписку, але до встановленого строку гроші не повернув і ухиляється від їх повернення до теперішнього часу. Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст.. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом установлено, що позичальник належним чином не виконує прийнятих на себе зобовязань і не повернув позивачу позичені кошти у встановлений термін. Згідно ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 08.12.2006 до 10.12.2009 (до дня звернення до суду) прострочка складає 36 місяців днів, а отже 3% річних за прострочку виконання зобовязання становлять 900 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості складає 10900 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення суми боргу є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі і на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 10900 грн., в тому числі 10000 грн. основного боргу, 900 грн. - 3% річних за прострочку виконання зобовязання. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд прийшов до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог [PERSON] в частині стягнення суми боргу 10900 грн., то на його користь підлягають стягненню понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 109 грн. та оплату ІТЗ - 120 грн.. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню 140 грн. за поміщення оголошення у ЗМІ про виклик відповідачки до суду Згідно ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Позивач просить стягнути на його користь понесені витрати на оплату правової допомоги у сумі 150 грн., на підтвердження чого надав суду квитанцію про оплату послуг адвоката. Таким чином, сума судових витрат , яка підлягає стягненню на користь позивача становить 259 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: approved