Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

13.01.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.04.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] 17.05.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу малолітня донька залишилась проживати разом з [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання, більше того, відповідач декілька років не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає допомогу до культурних та інших духовних цінностей, не дбає про медичний догляд, лікування дитини. Зазначила, що [PERSON] не знає у якій школі навчається його донька. Сама ж малолітня [PERSON], ніколи не згадує про свого батька [PERSON] Крім того, після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] неналежно виконує свій обов'язок щодо сплати аліментів на утримання дитини. Так, відповідно до довідки ВДВС Корецького РУЮ станом на 01.07.2009 року існує заборгованість відповідача по сплаті аліментів в розмірі 7305,42 грн., що відповідно станом на 01.01.2010 року становить 8555,42 грн., які правомірно мають бути стягнені з нього. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти вимог позивача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною у її виховання та встановлення графіку побачень. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу у 2006 році між ними склалися неприязні стосунки. Основною причиною таких стосунків стали зустрічі малолітньої доньки з [PERSON] [PERSON] категорично заборонила [PERSON] зустрічатись з малолітньою донькою [PERSON], тим самим обмеживши доступ [PERSON] до спілкування з дитиною. Вказує, шо всі його намагання зустрітися з донькою закінчувались марно. У зв'язку з ситуацією, яка склалась [PERSON] хотів звернутись до міліції та органу опіки та піклування. Проте, [PERSON], на таку пропозицію почала погрожувати позбавленням батьківських прав. Таким чином, враховуючи таку поведінку [PERSON], що порушує його права просив позов задовольнити. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили первісний позов задовольнити у повному обсязі, в зустрічному позові просили відмовити. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні просив у первісному позові відмовити, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Третя особа Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила справу розглядати без участі її представника та проти задоволення первісного позову не заперечувала, у зустрічному просила відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, представника відповідача [PERSON], врахувавши заяву третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 15.04.2001 р. по 05.09.2006 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Корецьким відділом реєстрації актів громадянського стану 31.01.2003 року від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). 05.09.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Корецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області (а.с. 11). Позивач за первісним позовом просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на що слід зазначити наступне. Як вже було встановлено вище, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] Згідно довідки ясла - садка №11 від 25.02.2010 року №79, малолітня донька сторін [PERSON] відвідувала ДНЗ №11 з 01.09.2008 року по 01.07.2009 року. За даний час вихованням дитини займалась [PERSON] Батько дитини [PERSON] жодного разу до дитячого садка не з'являвся, вихователі жодного разу його не бачили (а.с. 26). Згідно довідки Ірпінської загальноосвітньої школи №1 ступеня №11 Ірпніської міської ради Київської області від 15.02.2010 року, вбачається, що малолітня [PERSON] дійсно навчається в 1 класі Ірпнінської загальноосвітньої школи І ступеня №11 (смт. Ворзель, вул. Кірова, 5) з 01.09.2009 року по даний час. За цей період турботою про дитину займались мати [PERSON] та її чоловік [PERSON], вони створюють належні умови для навчання та відпочинку дитини, займаються її вихованням. [PERSON] має окрему кімнату, обладнану необхідними меблями та навчальними приладами. Батько дитини [PERSON], жодного разу до школи не з'являвся, з класним керівником не знайомий (а.с. 27). Встановлено, що в період з 24.01.2009 року по 12.02.2009 року малолітня [PERSON] знаходилась в дитячому санаторії Київського обласного санаторного комплексу з діагнозом хронічний холецистит, що підтверджується витягом з хвороби від 12.02.2009 року (а.с. 48). В період з 20.01.2009 року по 12.02.2009 року, з 12.10.2009 року по 04.11.2009 року [PERSON] знаходилась у Київському обласному санаторному комплексі з діагнозом хронічний холецистит, що підтверджується витягом з хвороби від 03.03.2010 року (а.с. 47). В судовому засіданні встановлено, що батько малолітньої доньки [PERSON] не дбає про медичний догляд та лікування дитини. З акту Ворзельської селищної ради м. Ірпінь Київської області від 02.03.2010 року вбачається, що [PERSON], 1977 р.н., разом з донькою [PERSON], 2003 р.н., проживають з 2007 року за адресою: [ADDRESS] Вихованням та наданням належних умов для розвитку і здоров'я доньки [PERSON], займається її мати [PERSON] та її чоловік [PERSON], а також батьки позивачки за первинним позовом. Рідний батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] за період з 2007 року по 2010 рік жодного разу свою доньку не відвідував (а.с. 51).3 висновку служби у справах дітей Ірпінської міської ради від 11.03.2010 року №107 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 52). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Згідно п.2 ч.І ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. З ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, [PERSON] не займається належним вихованням доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток та не виявляє до неї батьківської турботи. Таким чином, вказані обставини є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується пояснень свідка [PERSON], то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи. Крім того, позивач за первісним позовом [PERSON] просила стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, на що слід зазначити наступне. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08.06.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 250,00 грн. щомісячно починаючи з 25.05.2006 року і до її повноліття (а.с. 12 а). Згідно довідки - розрахунку, заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.07.2009 року становить 7305,42 грн., відповідно станом на 01.01.2010 року заборгованість складає 8555,42 грн. (а.с. 10). Згідно постанови ВДВС Корецького РУЮ від 27.07.2009 року виконавче провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON].) аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] закінчено (а.с. 10). Згідно фіскальних чеків наданих відповідачем за первісним позовом [PERSON], від 22.01.2010 та 02.02.2010 року, заборгованість по аліментах сплачена у повному обсязі (а.с. 36). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині позовних вимог, оскільки борг був погашений протягом розгляду справи по суті. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом [PERSON] частково довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. Суд, частково задовольняючи позов [PERSON] вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON], оскільки задоволення вимог первісного позову виключає можливість задоволення вимог зустрічного позову. Додатково слід зазначити, що неможливість побачень з донькою позивач за зустрічним позовом мотивував у судовому засіданні тим, що позивачка за первинним позовом погрожувала позбавити його батьківських прав стосовно дитини. Однак, жодних дій на поновлення зустрічей з дитиною не здійснював протягом кількох років. Отже, суд вважає таку його мотивацію надуманою, та такою, що суперечить фактичним обставинам справи. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми сплаченого судового збору 85,60 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial