Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання в якому просить: · визнати незаконним та скасувати наказ Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання № 70 від 06 квітня 2009 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення ЗУ «Про звернення громадян»; · стягнути з Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання 1 гривню в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та пояснив, що його посадовою інструкцією не передбачено розгляд звернень громадян, а з наказом керівника відповідача про покладення на нього таких обовязків він не ознайомлений. Крім того нормативними актами відповідальність за розгляд звернень громадян покладено на головного лікаря Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання, а тому вважає, що він не повинен нести відповідальність за порушення ЗУ «Про звернення громадян». Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач ознайомлений із змістом наказу, яким на нього покладені обовязки по розгляду звернень громадян, а тому він повинен був належним чином виконувати вимоги ЗУ «Про звернення громадян». У звязку з цим вважає, що наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення є законним і обґрунтованим. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 квітня 2009 року головний лікар Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання видала наказ № 70 про застосування до заступника головного лікаря [PERSON] дисциплінарного | стягнення у виді догани (а.с. 27-28). З цим наказом позивач був ознайомлений 07 квітня 2009 року. Протягом трьох місяців він звернувся до суду з позовом про визнання даного наказу незаконним, що підтверджується ухвалою суду від 07 жовтня 2009 року (а.с. 31). Однак під час розгляду справи було зясовано, що позивачем не в повній мірі оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а тому йому був наданий строк для їх оплати. У встановлений судом строк позивач не вніс належної суми і його позов був залишений без розгляду. Це змусило позивача повторно звернутись до суду з новою позовною заявою (а.с. 4-6). Неможливість оплатити в повному обсязі витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи позивач пояснив відсутністю засобів до існування, оскільки його було звільнено з ( роботи, що також на даний час оспорюється в суді. Це підтверджується наказом № 110 від 10.06.2009 року (а.с. 29-30). У звязку з цим суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду, а тому, відповідно до статті 234 КЗпП, поновлює його для захисту прав позивача. В резолютивній частині наказу № 70 від 06.04.2009 року зазначено: 1) За допущені порушення ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» при розгляді звернень жительки с. Пиріжки [PERSON], громадянки [PERSON], безвідповідальне при цьому відношення до покладених повноважень, відсутність персонального систематичного контролю за дотриманням вимог вказаного закону оголосити догану заступнику головного лікаря з МОН [PERSON] 2) [PERSON] забезпечити усунення виявлених прокуратурою Малинського району недоліків в роботі із зверненнями громадян та забезпечити подальший систематичний контроль за цією ділянкою роботи. 3) Начальнику відділу кадрів МРТМО [PERSON] ознайомити [PERSON] з наказом про оголошення догани під розписку в оригіналі документу. Даний наказ суд вважає незаконним, оскільки: 1. В наказі зазначено, що в порушення вимог ст. ст. 19, 20 ЗУ «Про звернення громадян» на певну частину звернень, які надійшли до Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання, не надані письмові відповіді та допущені порушення термінів їх розгляду. Такі порушення мали місце при розгляді звернень: жительки с. Пиріжки [PERSON] № 0-40 від 19.09.2008 року, громадянки [PERSON] № Р-41 від 28.10.2008 року, [PERSON] № В-5 від 11.03.2008 року, [PERSON] та інших осіб. Однак в наказі не зазначено які саме порушення допущені при розгляді звернення конкретної особи. 2. Не зазначено коли були допущені ці порушення і коли вони були виявлені для вирішення питання про дотримання строків накладення адміністративного стягнення (ст. 148 КЗпП). 3. Суду не надано доказів про те, що на позивача належним чином були покладені обовязки про розгляду звернень громадян і що ці звернення передавались позивачу для розгляду та надання відповіді. Крім того згідно наказу Міністерства охорони здоров'я від 09.03.2004 № 120 «Про затвердження Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві охорони здоров'я України» діловодство за пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями) і скаргами громадян в Міністерстві охорони здоров'я ведеться окремо від інших видів діловодства і покладається на Управління справами, а також на спеціально призначених для цього осіб у структурних підрозділах Міністерства. Особисту відповідальність за стан діловодства за зверненнями громадян у структурних підрозділах Міністерства несуть їх керівники. Вони систематично аналізують ведення діловодства і вживають заходів до його вдосконалення. Про це зазначено і в наказах Управління охорони здоровя Житомирської обласної державної адміністрації № 163 від 26.03.2008 року (а.с. 19-20) та№ 48 від 04.02.2009 року (а.с. 21-23). 4. В резолютивній частині наказу вказано, що [PERSON] оголошена догана за допущені порушення ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» при розгляді звернень жительки с. Пиріжки [PERSON], громадянки [PERSON], однак знову ж не вказано за які саме порушення оголошена догана, хоча стаття 19 ЗУ «Про звернення громадян» передбачає цілу низку вимог, яких необхідно дотримуватись при розгляді звернень громадян. У звязку з вищевказаними порушеннями суд вважає незаконним та скасовує наказ Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання № 70 від 06 квітня 2009 року про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення. Також позивач просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, які він оцінив в 1 гривню. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтею 237 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності явно завдає позивачу моральної шкоди. Однак при визначенні розміру и стягнення діє в межах визначених позивачем і стягує з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди І гривню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується декретом КМУ «Про державне мито» та ст. 88 ЦПК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 декрету КМУ «Про державне мито» позивач звільнений від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та на користь держави судовий збір.

Outcome: approved