Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків з відповідачки посилаючись на те, що між Солонянським районом електричних мереж Дніпропетровських електричних мереж ВАТ “ЕК” Дніпрообленерго” та відповідачкою існували договірні відносини про надання електричної енергії позивачем відповідачці, користування відповідачкою електричною енергією та здійснення нею оплати за спожиту електричну енергію на підставі фактичних показань приладу обліку, про що свідчить відкриття Солонянським РЕМ особового рахунку за №3208/11, встановлення 01.11.2001 року приладу обліку електричної енергії №10088434 типу СО-2м та видання абонентської книжки на ім'я відповідачки. Відповідно до ч.2 п.37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року контролерами енергонагляду Солонянського РЕМ в с. Сурсько-Михайлівка по вул. Карла Маркса, 20 Солонянського району Дніпропетровської області, де мешкає відповідачка, неодноразово проводились перевірки справності приладу обліку та зняття його показань та складено акти про порушення Правил користування електричною енергією: згідно акту №00042700 від 21.05.2002 року за виявлене безоблікове споживання електричної енергії відповідачці нараховано 5179 кВт/год на суму 745 гривень 78 копійок, з розрахунку 14,4 коп. за 1 кВт/год; по акту №00080107 від 15.07.2002 року нараховано 1183 кВт/год на суму 170 гривень 35 копійок; по акту №00080337 від 16.10.2002 року нараховано 3143 кВт/год на суму 452 гривні 59 копійок. Діями відповідачки було порушено Правила користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., в результаті чого, згідно методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1416 від 22.11.1999 р., відповідачці по актам-протоколам було нараховано до сплати 1368 гривень 72 копійки, як вона не бажає сплачувати в добровільному порядку, в зв'язку з чим вони змушені звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила стягнути з відповідачки спричинену шкоду в сумі 1368 гривень 72 копійки, витрати по сплаті судового збору в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень в примусовому порядку, оскільки відповідачка в добровільному порядку їх сплачувати не бажає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, згідно заяви просила розглянути справу в її відсутність. Також просила суд при винесенні рішення застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Між сторонами по справі існували договірні відносини, за яким позивачем відповідачці надавалася електрична енергія, якою відповідачка користувалася та здійснювала оплату за користування нею на підставі фактичних показань приладу обліку, про що свідчить відкриття Солонянським РЕМ особового рахунку на ім'я відповідачки за №3208/11, встановлення 01.11.2001 року приладу обліку електричної енергії №10088434 типу СО-2м та видання абонентської книжки на ім'я відповідачки. В порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення, відповідачка стала використовувати електроенергію безобліково, що було встановлено при перевірках правильності обліку використаної електроенергії контролерами РЕМ 21.05.2002 року, 15.07.2002 року та 16.10.2002 року, про що було складено акти про порушення Правил користування електроенергією №00042700 від 21.05.2002 року (а.с.6); №00080107 від 15.07.2002 року (а.с.8); №00080337 від 16.10.2002 року (а.с.10). Внаслідок безоблікового використання електроенергії відповідачка здійснила порушення умов договору та спричинила збитки самовільним безобліковим використанням електроенергії, згідно вказаних актів-протоколів, на загальну суму 1368 гривень 72 копійки (а.с.14), але спричинені збитки нею в добровільному порядку не відшкодовано, в зв'язку з чим з відповідачки заподіяну шкоду необхідно стягнути в примусовому порядку. В той же час, згідно розрахунків позивача (а.с.5), нарахування збитків по акту №00042700 від 21.05.2002 року проведено, починаючи з 08.10.2001 року по 21.05.2002 року; по акту №00080107 від 15.07.2002 року - з 21.05.2002 року по 15.07.2002 року; по акту №00080337 від 16.10.2002 року - з 15.07.2002 року по 16.10.2002 року. До суду позивач звернувся з позовом 03 листопада 2008 року (а.с.1а), тобто пропустив передбачений ст. ст. 256, 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення з позовом до суду. У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем 01 грудня 2008 року подано до суду заяву від 12 листопада 2008 року про застосування строків позовної давності, тобто до винесення рішення по справі. У відповідності з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, в зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку зі спливом передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed