overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

і Заявник звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт його постійного проживання за адресою: [INFO], ЗО, кв.38 (основне місце проживання), у період з 1 березня 2008 року по 3 березня 2009 року. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та пояснив, що встановлення даного факту необхідне для постановки на квартирний облік в Чернігівській міській раді. В даній квартирі заявник зареєстрований з 03.02.2009, до того часу був зареєстрований поза межами [PERSON]. Місце постійного проживання не зареєстрував, оскільки це було його право. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, заявник є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2008. Згідно копії акту КП „ЖЕК-2" від 01.10.2009 та показань свідка [PERSON], фактично заявник проживає у зазначеній квартирі з 01.03.2008 по даний час. Відповідно до відмітки у паспорті у квартирі заявник зареєстрований з 03.02.2009. Згідно ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути вставлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки заявником не виконано обов'язку зареєструвати місце постійного проживання, порядок підтвердження місця проживання встановлений Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилався на те, що 22 листопада 2005 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 586\\05 , відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 35 \~000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 21.11.2008 року, зі сплатою 18% річних. [PERSON] не виконує зобов»язання по кредитному договору, у зв»язку з чим утворилась заборгованість по кредиту у сумі 28\~135.23 грн. Позивач посилається на те, що для забезпечення умов кредитного договору з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, він взяв на себе зобов»язання нести повну відповідальність за невиконання [PERSON] умов кредитного договору. Зазначає, що оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору, то відповідачі повинні нести солідарну відповідальність по погашенню заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, не надавали заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлено, що 22 листопада 2005 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 586\\05 , відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 35 \~000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 21.11.2008 року, зі сплатою 18% річних. [PERSON] отримав вказані кошти готівкою, що підтверджується меморіальним ордером. У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України та з метою забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором банк уклав договір поруки з відповідачем [PERSON] Відповідно до договору поруки, поручитель, відповідач по справі [PERSON], на добровільних засадах взяв на себе зобов»язання перед позивачем відповідати по зобов»язаннях відповідача [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. Оскільки [PERSON] не виконує зобов»язання по кредитному договору, то стягнення боргу по кредитному договору підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. У зв»язку з невиконанням умов кредитного договору позичальником утворився борг по кредитному договору у сумі 28\~135.23 грн., який підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, а також підлягають стягненню витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

14 жовтня 2009 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем по справі 4 травня 2002 року . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося , шлюбно-сімейні відносини припинено з квітня 2007 року, на теперішній час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснив, що останнім часом шлюб мав лише формальний характер. Наміру поновити шлюбні відносини вона не має, тому що остаточно переконаний, що перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі не існує . Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено даними, які містяться в матеріалах справи. Позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів у відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони уклали шлюб 4 травня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втраті нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують 2 роки , мешкають окремо, спільного господарства не ведуть . Позивач на дійсний час перебуває у цивільному шлюбу з іншим чоловіком , з яким має намір створити сім»ю. Позивач довела суду, що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення позивача до суду вказують на те, що підстав для примирення сторін не вбачається. Приймаючи до уваги, що за час знаходження справи в провадженні суду, відповідач не виявив зацікавленості, не подав своїх заперечень на позов, суд доходить висновку, що підстав для збереження шлюбу не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому вказує, що згідно рішення органу приватизації Баштанської міської ради від 4.11.1997 року її чоловіком [PERSON], нею та їхнім сином [PERSON], було приватизовано квартиру [ADDRESS] ( Полтавська) у м. Баштанка. 18 грудня 1998 року її чоловік [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом після померлого залишилась вона та їх син [PERSON] На день смерті чоловіка вона та їх син проживали з померлим і продовжують до цього часу проживати у тій же квартирі, тобто фактично прийняли спадщину. Але коли в серпні 2009 року вона звернулася до Баштанської державної нотаріальної контори з питання оформлення права на спадщину, нотаріусом було розяснено їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, тому, що не виділено частки співвласників у праві власності на квартиру. Вирішити це питання можливо лише в судовому порядку. На підставі вищевикладеного позивачка просила її позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила задовольнити заявлений позов. Відповідач позов визнав повністю, просив задовольнити його в повній мірі. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, оцінюючи надані докази, а також враховуючи, що виниклі обставини порушують права позивачів по відношенню до успадкованого майна, суд вважає позов обґрунтованим, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що квартира № 9 в будинку, №14 по вул. Ворошилова ( на даний час Полтавська) в м. Баштанка зареєстрований за [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON], помер 18 грудня 1998 року. Визначення часток сторонам необхідно для оформлення в спадкових правах. За домоаіеністю між сторонами їх частки у спільному майні є рівними. Даних про інший розмір часток у спільному майні при розгляді справи не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визначити, що [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. який помер 18 грудня 1998 року, належить по 1/3 частини у праві спільної сумісної власності на квартиру №-9 у будинку №-14, по вулиці Полтавська у м.Баштанка, Миколаївської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

У вересні 2008 року житлово-комунальне підприємство №4 Приморського звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач не вносить плату за надані житлово-комунальні послуги в квартирі за адресою: [ADDRESS], в результаті чого з вересня 2006 року по липень 2008 року виникла заборгованість в сумі 1242 грн. 43 коп. Прохав стягнути вказану суму боргу та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позові вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнала та пояснила, що між нею та позивачем не укладено договір про надання послуг, крім того позивач надає послуги не належної якості. Прохала відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Стаття 162 ЖК України зобовязує власника жилого приміщення своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 19.11.1999 року відповідачам належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Розмір заборгованості підтверджується розшифровкою особового рахунку з розрахунком боргу та переліком виконаних робіт у технічному паспорті будівлі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходилась зазначена цивільна справа за позово. Рішенням суду від 14.01.2010 року позовні вимоги були частково задоволені, з відповідача на користь позивача стягнуто плату за користування чужими грошима у сумі 5,90 гривень, а також 500 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. Суд перевірив матеріали справи вважає доцільним ухвалити додаткове рішення по справі, виходячи з наступного. При ухваленні рішення по зазначеній справі судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін не є обов'язковою. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (позовні вимоги задоволені на 48,37 %) таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у сумі 91,90 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 14,51 гривень. Позивачем документально підтверджуні понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 31 липня 2007 року він позичив відповідачеві 236\~800 грн., що підтверджується його розпискою від 31.07.2009 року. Відповідач зобов»язався повернути гроші до 31 грудня 2007 року, однак у зазначений строк борг не повернув та під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов»язання. Зазначає, що відповідач прострочив виконання зобов»язання, а тому повинен відповідно до вимог ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов»язання та три відсотки річних від простроченої суми. Просив стягнути з відповідача на його користь 263\~800 грн. боргу та 12\~432 грн. три відсотки річних. 16.11.2009 року позивач доповнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь окрім боргу та 3% річних , 74\~118.40 грн. суми нарахованої із застосуванням індексу інфляції. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовні заяві. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив , не надавав заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] взяв у борг у позивача грошові кошти у сумі 236 800 грн., які зобов»язався повернути до 31 грудня 2007 року. Зазначений факт підтверджується розпискою [PERSON] На теперішній час [PERSON] не повернув борг. Будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, не надавав будь-яких доказів про повернення ним боргу, не оспорював договір позики. При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення боргу з відповідача на користь позивача у сумі 236\~800 грн. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, а отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, що становить 12\~ 432 грн., суми нарахованої з застосуванням індексу інфляції у розмірі 74\~118.40 грн. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], 28.08.1996р.н., в актовому записі про народження якого відповідач записаний батьком. На даний час дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, хоча отримує пенсію по інвалідності. З приводу цього просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від його щомісячного доходу. В суді позивачка заявлені вимоги підтримала і дала аналогічні змісту позовної заяви пояснення, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком [PERSON], 28.08.1996р.н., що стверджується свідоцтвом про народження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач позов визнав, тому виходячи з обставин справи, які стверджують, що відповідач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 700грн., крім того з нього не проводиться стягнення по виконавчих документах, а інших обставин, які б звільнили відповідача від аліментного обовязку не встановлено, тому даний позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

В Миколаївський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 1044,62 доларів США звернувся ПАТ КБ „ПриватБанк. Представник позивача свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.08.2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №245350-cred, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 доларів США зі сплатою 24% річних з терміном погашення не пізніше 20.08.2009року. Тому просить стягнути заборгованість за непогашений кредит в сумі 1044,62 доларів США з яких 932,86 доларів США заборгованість за кредитом; 31,25 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 32,30 долари США штраф (фіксована частина); 48,21 доларів США штраф (процентна складова); та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив та пояснив , що відповідачкою [PERSON] добровільно частково погашено суму боргу, тому просить станом на 14.01.2010року вважати суму боргу 504,06 доларів США, що еквівалентно сумі в гривнях 4034,50грн., згідно офіційного курсу долара США від 14.01.2010р., що становить 8,004 грн. та відшкодувати судові витрати в сумі 110грн. 85коп. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про день та час слухання справи була сповіщена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачки на підставі документів, які є в матеріалах справи, і ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечив представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, 20.08.2008року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №245350-cred відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 доларів США зі сплатою 24% річних з терміном погашення не пізніше 20.08.2009 року. З пояснень представника позивача встановлено, що банк ставив вимогу про погашеня боргу по кредитному договору, однак відповідачка вказану заборгованість не погасила. З розрахунку боргу по кредиту встановлено, що станом на 14.01.2010року загальна сума боргу становить 504,06 доларів США. Даний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки кредитним договором було передбачено можливість вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та і інших платежів, а отже з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 504,06 доларів США. У відповідності до ст.88 ЦПК суд стягує з відповідачки судові витрати. На підставі ст.ст. 553, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам, вказуючи на те, що відповідачі користуючись послугами мають з листопада 2006 р. по жовтень 2009 р. заборгованість. Просив стягнути з відповідачів на користь ЖКП №4 Приморського району м. Маріуполя борг у розмірі 3177,87 гривень та збір за інформаційно-технічне забезпечення, оплату держмита покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позов підтримала, просила стягнути з відповідача на користь ЖКП №4 Приморського району м. Маріуполя заборгованість по експлуатаційним витратам та збір за інформаційно-технічне забезпечення, оплату держмита покласти на відповідачів. Відповідачі були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання, однак до суду не з'явилися, про причину неявки не повідомили та клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надали. Тому суд, вважаючи причину неявки неповажною, ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до положень ст..224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст. 66,68 ЖК України власники жилого приміщення зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 08.10.1992 року за №572 (зі змінами та доповн), власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Згідно з особовим рахунком відповідачі мешкають за адресою: м. Маріуполь, Азовский живмасив. б. 4, кв. 65. Згідно з представленим розрахунком розмір заборгованості по експлуатаційним витратам складає 3177,87 грн. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривень, від сплати державного мита звільняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved