Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

30 вересня 2009 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є опікуном своєї малолітньої онуки - [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. Батько дитини - [PERSON], раніше засуджений, долею дитини не цікавиться, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, матеріально доньку не підтримує, нотаріально відмовився від дитини. Позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його доньки у розмірі ? частини з усіх видів прибутку на користь опікуна - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно заяви зареєстрованої в реєстрі за № 995 від 18 березня 2009 року [PERSON] просить розглянути справу у суді про позбавлення батьківських прав без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - орган опіки та піклування ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за відсутністю його представника до суду не надходило. Відповідно статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Суд вислухавши позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], батьками малолітньої в свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 01 жовтня 1999 року, актовий запис № 31, записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 6). Мати дитини, [PERSON], померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 14 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 9091 (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради за № 127 від 17 лютого 2006 року [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON], яка народилась [INFO]. Визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з опікуном. Житло за малолітньою [PERSON] не закріплювати у зв'язку з його відсутністю (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради за 3 1373 від 17 листопада 2006 року призначено опікуном над житлом малолітньої [PERSON], 1999 року народження, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] її опікуна [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлення опіки та піклування - форма влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми, з метою забезпечення їх виконання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно відповіді на запит вих. № 5/1616 від 11 березня 2010 року [PERSON], [INFO], був засуджений 11 листопада 2002 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.1 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75, 76 КК України умовно з випробуванням 2 роки (а.с. 24). 18 березня 2009 року в реєстрі за № 995 приватним нотаріусом Міхеєвою Т.М. зареєстрована заява [PERSON], в якій він відмовляється від своїх батьківських прав та обов'язків відносно своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно висновку органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне в інтересах малолітньої позбавити батьківських прав [PERSON], 1969 року народження, у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.15). За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, відповідно до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином, суд, аналізуючи докази у справі, приходить до висновку, що є всі підстави для позбавлення відповідача - [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], оскільки дійсно встановлено, що він ухиляються від виховання та утримання малолітньої дочки. У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідачки на користь органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради аліменти у розмірі ? заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи із 30 вересня 2009 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в 120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved