Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 86 637 грн. безпідставно отриманих коштів. Посилався на те, що при укладанні попереднього договору між сторонами, відповідач отримав від позивача забезпечувальний платіж в розмірі 86 637 грн.. але в подальшому сторони не уклали основний договір купівлі- продажу квартири, а відповідач відмовився повернути сплачений аванс. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача еквівалент заборгованості 15 000 доларів США в розмірі 120 036 грн. Представник відповідача позов не визнав і стверджував, що при укладанні попереднього договору відповідач отримав від позивача завдаток, який не може бути повернутий позивачу, з вини якого сторони не уклали основного договору. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору (а.с.5) та пояснень представників сторін, останні 12.11.2008 р. уклали попередній договір за умовами якого до 13.09.2009 р. відповідач [PERSON] зобов'язався укласти основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а позивач передав відповідачу забезпечувальний платіж в розмірі 86 637 грн., що було еквівалентно 15 000 дол. США і ця сума підлягає заліку в ціну квартири при нотаріальному посвідченні основного договору. Позивач передав відповідачу 86 637 грн. забезпечувального платежу і став проживати в [INFO] на підставі договору найму (а.с.34), про що представники сторін не заперечували. Згідно пояснень позивача сторони до 13.09.2009 р. не з'явились до нотаріуса та не уклали основний договір купівлі-продажу, що не заперечував і представник відповідача. Відповідно до п. 4.1 попереднього договору (а.с.5) розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускається. Якщо одна із сторін бажає його припинення, то ця сторона повинна направити іншій стороні пропозицію в письмовій формі і заказною кореспонденцією по пошті або ця пропозиція повинна бути вручена іншій стороні під розписку. Сторони не представили суду доказів тому, що кожна з них звергалась з письмовою пропозицією про розірвання попереднього договору, а тому, суд вважає, що цей договір не був розірваний до 13.09.2009 р. Відповідно до ст. 635 ЦК України, зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Враховуючи те, що сторони не уклали основний договір у визначений термін, то зобов'язання за попереднім; договором припинились 13.09.2009 p., а відповідач повинен повернути отримані від повивача 86 637 гри. Вказану суму суд вважає авансом, оскільки ця сума підлягає заліку і ціну предмету договору. При цьому, суд не приймає тверджень представника відповідача, що 86 637 грн., які отримав відповідач, є завдатком, оскільки завдатком забезпечується тільки ті зобов'язання, які вже виникли. Приймаючи до уваги, що зобовязання за попереднім договором у сторін припинились, то отримана відповідачем сума не може вважатись завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання мас бути виконане в гривнях, а якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Враховуючи те, що сума, яка підлягає поверненню позивачу була визначена в еквіваленті 15 000 доларів США, то сума стягнення згідно офіційного курсу НБУ складає 120 036 грн.(а.с.57). Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 1320 грн. (а.с.8,56). На підставі викладеного та ст.ст. 533, 570, 635,

Outcome: approved