Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 квітня 1997 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Кислиця, вул. Матроська №71; права на земельну частку (пай) в КСП ім. Кірова, права на майновий пай в КСП ім. Кірова Ще за життя [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав все належне йому майно [PERSON] позивачці по справі. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], та отримала свідоцтва про право власності за заповітом після смерті [PERSON] на майновий та земельний паї в КСП ім. Кірова, а у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок нотаріус відмовив їй, через ту обставину, що право власності за життя спадкодавця на вищезазначене майно не було в установленому законом порядку оформлено та зареєстровано. З наведених підстав позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Кислиця, вул. Матроська №71. Позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що з позовом згодна та просить суд розглянути справу без участі її представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] помер 28 квітня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 29.04.1997 року, серія І-ЖД № 138832. 04 лютого 1992 року [PERSON] склав заповіт посвідчений, секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 12, яким, заповідав усе належне йому майно [PERSON], - позивачці по справі. Право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно підтверджується довідкою на право особистої власності на будинок, №307 від 10.03.2010р. Позивачка постійно проживала однією сімєю із спадкодавцем як до його смерті так і після смерті, і відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку позивачка позбавлена можливості через ту обставину, що відсутній право встановлювальний документ на будинок. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved