Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Дніпропетровське регіональне управління» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 104,13 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідне до укладеного договору № 010/06-ФЛ/09 від 03.11.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитними коштами строком погашення до 02.11.2009 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, за який приймається період з «1» по «10» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 416,67 грн. та нарахованими процентами. Згідно п.4.7 Кредитного договору Позичальник щомісяця, в строк з «1» по «10» число кожного місяця, сплачує комісійну нагороду за надання Кредитних ресурсів у розмірі 262,50 грн. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 10.11.2009 року виникла заборгованість в сумі 11 104,13 грн., яка складається з наступного: 4 555,12 грн. - кредитні ресурси; 554,18 - заборгованість по сплаті щомісячної комісії; 5 994,83 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою: договір № 010/06/01/09 від 03.11.2006 року, укладений з поручителем [PERSON]. Вимога, що була предявлена до поручителя, щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. В судове засідання зявилася відповідач [PERSON], яка позовні вимоги визнала частково, надав суду заперечення на позов, з якого вбачається, що дійсно, 03 листопада 2006 року між позивачем та нею було укладено кредитний договір № 010/06-ФЛ/09, згідно умов якого їй було надано в користування кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. строком до 02 листопада 2009 року. В частині стягнення заборгованості по кредиту та по сплаті щомісячної комісії за користування кредитними ресурсами в сумі 554,18 грн. вона позовні вимоги визнає та не оспорює. Щодо застосування штрафних санкцій у вигляді стягнення пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки на суму 5994,83 грн., то дані позовні вимоги на її погляд не підлягають задоволенню, оскільки на момент укладення кредитного договору, вона мала відповідний дохід, який дозволяв їй вчасно сплачувати суму кредиту з відсотками, тобто належним чином виконувати свої зобов'язання за договором. Проте, з осені 2008 року, після настання фінансово-економічної кризи в державі, вона повністю втратила можливість заробляння грошей не тільки для оплати своїх зобовязань за кредитним договором, а й навіть для того, щоб задовольняти елементарні життєві потреби своєї сімї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги частково, просить суд при розгляді даної справи врахувати заперечення на позов. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію кредитного договору № 010/06-ФЛ/09 від 03.11.2006 року, відповідно до змісту якого відповідач [PERSON] уклала договір з позивачем та погодилася на його умови, фотокопію договору поруки № 010/06/01/09 від 03.11.2006 року, розрахунки суми заборгованості, встановив наступне: 03 листопада 2006 року відповідно до договору № 010/06-ФЛ/09 відповідачу [PERSON] позивачем було надано кредит в сумі 15 000,00 грн. Однак відповідач в порушення умов договору не виконував взятих на себе обовязків, у зв'язку з чим станом на 10 листопада 2009 року виникла заборгованість на загальну суму 11 104,14 грн. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечено порукою: договір № 010/06/01/09 від 03.11.2006 року, укладений з поручителем [PERSON]. Вимога, що була предявлена до поручителя, щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Твердження відповідача [PERSON] про те, що у звязку з тяжким фінансовим положенням, вона з поважних причин не мала змоги сплачувати кредит, так як з осені 2008 року не працювала, а банк нарахував пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, суд вважає необгрунтованими та не поважними, так як при укладенні зазначеного договору [PERSON] погодилася на всі його умови, а також в якості забезпечення по кредиту було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved