Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми у розмірі 3500 грн. за договором позики, посилаючись на те, що 29.12.2009 року передала йому зазначені грошові кошти на строк до 20.02.2010 року, про що позичальник надав їй розписку. Однак у зазначений термін відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув. Крім того, своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 1500 грн. В судовому засіданні позивач наполягала на позовних вимогах, підтримала обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, згоден сплатити суму боргу у розмірі 3500 грн, позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди не визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач, 29.12.2009 року передав відповідачу згідно з письмовою розпискою грошові кошти у розмірі 3500 грн. і останній зобов»язався повернути таку ж суму грошових коштів 20.02.2010 року. В зазначений строк відповідач зобовязання не виконав, борг не сплатив. Причини невиконання таких зобовязань правового значення для справи не мають. Згідно ч. 1 ст. 526, ст. 530 ЦК України зобовЯзання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону,а якщо у зобовЯзанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 ЦК України був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення суми боргу за договором позики підлягають повному задоволенню. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання належних їй грошових коштів, передбачене ст. 1046 ЦК України. У чинність п.4 ч.І ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкода. Нормами цивільного законодавства, що регулюють правовідносини за договором позики, а також угодою сторін, відшкодування моральної шкода не передбачено.Крім того, у чинність ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а не відшкодувати моральну шкоду, тому у задоволені цих вимог необхідно відмовити. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У чинність ч.І ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витраті: понесені не<рпри зверненні з позовом до суду у розмірі 171 грн. На підстав викладеного,

Outcome: partial