Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Восток-Руда» в якій зазначає, що з 20.04.2004 по 23.04.2009р. працювала на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» машиністом підйомної машини. 23.04.2009р. позивачка звільнилася з підприємства відповідача за власнимбажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України прощо було видано наказ № 131/лс від 23.04.2009 р. , але в день звільнення позивачу не була виплатна заробітна плата у розмірі 4419.85 грн. В звязку з порушенням строків виплати сум які належать вивільненому працівнику підприємство повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки у розмірі 18 77421 гри., за 273 календарних дня виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 68.77 грн. Також вважає, що діями відповідача їй заподіяна моральнашкода, яка виразилася у втраті нормапьних життєвих звязків і вимагає у позивача організації додаткових зусиль ддя організації свого життя, моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 1000 грн. У відкритому судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позов визнає частково, згодна із заборгованістю по виплаті заборгованості по заробітній платі в іншій частині позовнихвимогпросила відмовити. Суд вислухавши пояснення позивача та вивчивпш письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.04.2004 по 23.04.2009 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» машиністом підйомної машини. (а.с. 2). Наказом №131 від 23.04.2009 року позивачку було звільнено з ТОВ «Восток-Руда» за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Згідно з довідкою № 6 від 13.01.2010 року заборгованість по заробітній платі підприємства "ТОВ «Восток-Руда» перед позивачем при звільненні становить 4419.85 грн., середньоденна заробітна плата позивача складає 68.77 грн., середньомісячна заробітна платаскладає 1341.02 грн. На звернення Позивача до підприємства з вимогою погасити заборгованість підприємство не відреагувало. Таким чином суд приходить до висновку, що зі сторони позивача були вжиті усі можливі заходи щодо отримання належних працівникові сум при звільненні. З моменту звільнення з підприємства позивач не працював. Сума заборгованості по заробітній платі у розмірі яка підлягала виплаті при звільненні позивачу на день розгляду справи не виплачена. Частиною 7 ст. 43 Конституції України гарантовано захист законом право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. В силу ст. 116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КЗпП України а саме частиною 1 статті 117 передбачено один із способів такого захисту - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, прм відсутаості спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, а саме п. 20 передбачено, що якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інщих конкретних обставин справи. Виходячи з викладеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 23.04.2009 р. по 21.01.2010 р. виходячи із середньоденного заробітку - 68.77 грн. є правомірними та таким, що ґрунтуються на вимогах закрну, а тому підлягають задоволенню. В той же час суд вважає, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку повинен бути визначений із розрахунку не 273 календарних дні, як зазначив позивач, а саме -186 робочих днів за період 24.04.2009 року ію 21.01.2010 року (68.77 х 186) = 12 791.22 грн. при врахуванні положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. А тому враховуючи положення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату пращ» № 13 від 24 грудня 1999 року, щодо пропорційності відшкодування середнього задатку розміру спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи вимоги позивача птодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в меншому розмірі, ніж просив позивач, а саме у розмірі 12 791.22 грн. Посилання представника відповідача на світову фінансову кризу, яка вплинула на гірничо- металургійний комплекс України, в тому числі і на підприємство відповідача в звязку з чим останнє опинилося у скрутному фінансову становищі, це звільняє підприємство відповідача від обовязку своєчасно розрахуватися з працівником в день його звільнецня, якай закріплений нормами вищевказаних законів та гарантований Конституцією України. Крім того, відповідно до положень ст.237 КЗпП України судвважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 грн., оскільки невиплата позивачу сум, що належали йому від підприємства в день звільнецня є порушенням діючого законодавства за яке передбачена відповідальність - все це призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль по організації свого життя позивачем. Визначаючи такий розмір моральної шкоди суд виходить з вимог розумності і справедливості, враховує характер правопорушення, глибину фізичнихтадушевних страждань позивача. В силу ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплата судових втрат, з другої сторони стягуються судові втрата на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до дадоволецої чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплата судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 177 грн. - да вимоги майнового характеру та 08 грн. 50 коп. - за вимбги немайнового характеру - всього 185.50 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial