Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 01.09.2007 року його було прийнято на роботу на посаду круп»є казино, 14.08.2008 року він був звільнений за згодою сторін. 01.02.2008 року був прийнятий за сумісництвом на посаду круп»є казино та 15.08.2008 року переведений на постійну роботу на вказану посаду. У зв»язку з ліквідацією підприємства 31.07.2009 року його було звільнено з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Цим же наказом встановлено виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.02.2008 року по 31.07.2009 року (12 календарних днів). Під час звільнення та отримання трудової книжки в бухгалтерії йому було надано довідку про середню заробітну плату, згідно якої середньоденна зарплата за період з січня 2009 року по червень 2009 року складає 161,30 грн. а також розрахунковий листок, відповідно до якого під час звільнення відповідач повинен був виплатити йому 6\~238, 85 грн., а також 2\~258,20 грн. середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка полягає в моральних переживаннях у зв»язку з неотриманням грошових коштів, після звільнення він позбавлений джерела доходів та знаходиться в скрутному матеріальному становищі. У зв»язку з чим, просив суд стягнути з відповідача грошові виплати в розмірі 8\~497, 05 грн., та моральної шкоди в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги уточнив, а саме так як відповідач виплатив у жовтні 2009 року 468 грн., просив суд стягнути заборгованість в сумі 5\~770, 85 грн.( 6\~238,85 грн 468 грн.= 5\~770,85 грн.) та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також 2\~258,20 грн. середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Представник відповідача в судовому засідання не з»явився, але згідно листа від 10.12.2009 року надіслав заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач не оспорює суму заборгованості перед позивачем, відповідно до розрахункового листа. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку та моральної шкоди просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в запереченні. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до наказу №У0430 від 31.07.2009 року [PERSON] круп»є казино звільнити у зв»язку з ліквідацією підприємства згідно з п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку з 31.07.2009 року. Виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.02.2008 року по 31.07.2009 року 12 календарних днів. З трудової книжки №АА 293318 вбачається, що [PERSON] 31.07.2009 року був звільнений з займаної посади у зв»язку з ліквідацією підприємства згідно зі ч.1 ст.40 КЗпП України. Як вбачається з розрахункового листка за липень 2009 року [PERSON] до сплати нараховано 6\~238,85 грн. Згідно постанови Господарського суду м.Києва від 04.11.2009 року Підприємство з іноземною інвестицією «Ukraine Leisure Company» було визнано банкрутом. Відповідно до довідки Херсонського обласного центру зайнятості від 16.04.2010 року №226 [PERSON] станом на 13.08.2009 року зареєстрований в Херсонському міському центрі зайнятості як безробітний. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв»язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороченням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. Але так як відповідач не заявляв вимогу до відповідача щодо виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку то суд вважає, що вказаний розрахунок підлягає стягненню лише за два місяці, які вказані в позовних вимогах позивача, а саме 5\~165,21 грн. : 40 днів робочих ( за 2 місяці) = 129,13 грн * 14 дней = 1807, 82 грн. Заперечення відповідача щодо неможливості застосування норми закону про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посиланням на ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вказаного закону мораторій не розповсюджується на заробітну плату. Окрім того з пояснень Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року №15 вбачається, що згідно з ч.6 ст.12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що позивачу відповідачем завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях позивача в звязку з тим, що він був позбавлений джерела доходів та знаходився в скрутному матеріальному становищі, у зв»язку з чим, йому разом з родиною було необхідно переїхати з м.Києва до м.Херсону до батьків, що призвело до значних матеріальних збитків, також втраті душевного спокою у зв»язку з неотриманням грошових коштів. Суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 1500 грн. В решті позову позивачу слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial