Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якому вказувала, що відповідачка є одинокою матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Також вказувала, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про стан здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням, не утримує його матеріально. [PERSON] проживає разом з позивачкою - бабусею [PERSON], знаходячись на вихованні та повному утриманні останньої. Враховуючи вказані обставини, позивачка просила позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина, призначити її піклувальником [PERSON], стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та повне визнання позову. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради - Тичинська Ж.П. в попередньому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачки, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, а також думку неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що відповідачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про його батька внесені до актового запису про народження дитини на підставі заяви відповідачки згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13-14). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та інших матеріалів справи неповнолітній проживає разом з бабусею - [PERSON], яка тривалий час була його опікуном та займається його вихованням, здійснює матеріальне утримання дитини, збезпечує всі необхідні умови для розвитку останнього. В той же час мати [PERSON] не працює, прибутків не отримує, за місцем проживання характеризується посередньо, знаходиться на обліку як особа, що скоїла злочин. Разом з тим [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: з сином не проживає та не спілкується, не піклується про стан здоров'я неповнолітнього, його фізичний, духовний, моральний розвиток відповідно до потреб останнього, не займається вихованням, матеріально не утримує [PERSON] (а.с. 4-11, 13-14, 16-17). Водночас відповідачка не надала суду доказів, що підтверджують поважність причин їх невиконання в минулому та доказів, що свідчать про бажання виконувати ці обов'язки в майбутньому. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ч.4 ст. 167 СК України, в разі ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини, мають за їхньою заявою баба, дід та іншим родичі. За таких обставин, враховуючи думку [PERSON], приймаючи до уваги письмові висновки органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області та інші письмові докази (а.с. 15-23), суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], передати його на опікування позивачки, як близького родича та особи, що за своїми моральними якостями, станом здоров'я та матеріальним становищем може фиконувати функції піклувальника. Разом з тим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Положення ч. 2 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ч. 3 ст. 181 та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджується в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що відповідачка має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття [PERSON]. При цьому згідно п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачки також підлягає стягненню: - на користь позивачки - 37 грн. сплачених нею витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 8,5 грн. судового збору; - на користь держави - 83 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору.

Outcome: approved