Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу по договорах позики від 05.12.2008р. та від 19.12.2008р., а також розписки від 08.02.2009р. на загальну суму 109088 грн і судових витрат. В судовому засіданні [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання договорів позики недійсними. В судовому засіданні [PERSON] та його представники [PERSON] просили позов задовольнити повністю, пославшись на факти та доводи викладені в позовній заяві, а саме, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено кілька договорів позики від 05.12.2008р., відповідно до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 50000грн. під відсотки на 6 місяців і зобов'язалася повернути не пізніше 5 червня 2009р.в сумі 60500грн. по договору від 19.12.2008р. [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 25000грн. під відсотки на 6 місяців і зобов'язалася повернути не пізніше 19 червня 2009р. в сумі 302500грн.; по розписці від 08.02.2009р. [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 2500грн. під відсотки на 1 місяць і зобов'язалася повернути не пізніше 5 березня 2009р. в сумі 2588грн. Таким чином загальна сума боргу з урахуванням відсотків які [PERSON] повинна [PERSON] станом на 01.01.2010р. за їх думкою складає 109088 грн. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] просили задовольнити позов [PERSON] частково на суму 62250грн, а свій позов задовольнити повністю тому що, [PERSON] дійсно отримувала гроші по договорах позики на загальну суму 82500грн. За весь час користування позикою вона сплатила йому певні відсотки 20.250грн. і загальна сума, яка залишилася не сплаченою залишилася 62250грн. Вважають, що укладені сторонами договори позики від 05.12.2007р, 05.05.08р.,05.12.2008р. та 19.02.2008 року не відповідають фактичним обставинам, оскільки є безгрошовими, тобто насправді зазначених грошових коштів від позивача [PERSON] не отримувала, а змушена була підписувати ці договори за наполяганням позивача, за збігом тяжких для неї обставин - неможливості повного розрахунку з позивачем. Крім того, [PERSON]В, і її представник вказали, що згідно ч.1, 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» обов'язковому державному ліцензуванню підлягають надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів та діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, а [PERSON] не мав такої ліцензії. За таких обставин вважають, що [PERSON] не мав права давати їй кошти під відсотки, а ті відсотки які були нею сплачені повинні бити зараховані до загальної суми боргу, як частина повернутих коштів. Суд вислухавши [PERSON], [PERSON], їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідне відмовити з наступних підстав. Сторони не заперечували, що на протязі 2007 - 2008 років вони укладали декілька договорів позики,а саме:05.12.2007р.,19.02.2008р.,05.05.08р.,05.12.2008р.та 19.02.2008 року. Разом з тим, відповідач [PERSON] просила визнати вище вказані договори недійсними, оскільки за її твердженням вони були безгрошовими, т.я. самі гроші фактично не передавалися, а писалися лише розписки, оскільки за збігом тяжких для неї обставин вона не могла розрахуватись з позивачем по договору від 05.12.2007р. Однак суд з такою позицією [PERSON] не погоджується з наступних підстав. Згідно до ст.604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація), тобто новація - це угода сторін про припинення первісного зобов'язання в результаті чого між тими ж сторонами виникає нове зобов'язальне правовідношення. Як видно з наданих [PERSON] договорів позики від 05.12.2007р., 19.02.2008р. та 05.05.08р., вони жодного разу не були виконанні в повному об'ємі і у встановлені строки, а за домовленістю сторін припинялися достроково і сам позивач [PERSON] власноручно робив записи на вказаних договорах, що даний договір анульовано в зв'язку з укладанням нового. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що по вказаним договорам від 05.12.2007р., 19.02.2008р. та 05.05.08р. на 35.000грн., 25.000грн. та 45.000грн. відповідно (загальна сума 105.000грн.) він до [PERSON] ніяких претензій немає, оскільки по вказаним договорам вона з ним повністю розрахувалася, і ніяких підстав визнавати їх недійсними немає, оскільки на даний час вони не мають ніякої юридичної сили, т.я. термін їх дії скінчився та всі взяті на себе зобов'язання пор цим договорам [PERSON] виконала в повному обсязі. З доводами [PERSON] про те, що вказані договори були безгрошовими, тобто кошти насправді не передавалися, як вона пояснювала, суд не погоджується, оскільки на всіх договорах від 05.12.2007р.,19.02.2008р. та 05.05.08р. під текстом самих договорів маються власноручні підписи сторін - [PERSON] та [PERSON], останній крім того завірений печаткою ФОП [PERSON]. Крім того, на кожному з договорів маються власноручно написані розписки - Я, [PERSON] кошти в сумі 35.000грн.,25.000грн. та 45.000грн. відповідно согласно договору отримала, що відповідає п.8 договорів про факт передачі коштів. В судовому засіданні сама [PERSON] підтвердила, що на всіх договорах дійсно маються її підписи і розписки про отримання коштів виконано нею власноручно. Той факт, що вказані договори підписувалися нею під тиском з боку [PERSON], а самі кошти насправді не передавалися, про що вона вперше заявила тільки в судовому засіданні 2 9.04.2010р., крім її слів нічим не підтверджено. В судовому засіданні вона пояснила, що з цього приводу до теперішнього часу е правоохоронні органи не зверталася. Про те, що вказані договори були реальними, тобто кошти насправді передавалися підтвердила і свідок [PERSON] Крім того, на вказаних договорах на зворотній стороні маються певні написи, зроблені олівцем «взяла 5.12.07г. до 5.12.08г. на 12мес.;закончила досрочно 5.05.08г.; взяла 35.000 под 2,7% в масс или 945грн./мес; отдала 945грн х 5 мес =4725грн.»,«05.05.08г. до 5.12.08г. на 7мес. Договор продлень до конца року по 1215 в месс.; отдала 7мес. X 1215грн = 8505грн» «взяла 19.02.08 до 19.02.09г., закончили досрочно 26.12.08г., взяли 25. ОС І под 2,7%/месяц или 675грн./мес, отдали мес. X675 = 6750грн.». В судовому засіданні сама [PERSON] пояснила, що вказані записи вона робила власноручно для суду, що б легше було розбиратися з сумами коштів, які вона отримувала від [PERSON] та повертала йому відсотки, тобто цим самим сама фактичне підтвердила, що по кожному з договорів кошти вона отримувала реально. Посилання [PERSON] на тяжке матеріальне становище при укладенні нових договорів позики, суд не може прийняти до уваги, тому що згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] також посилається на Закон України «Про фінансові послуги та _державне регулювання ринків фінансових послуг», з приводу того, що [PERSON] не має права давати кошти під відсотки але цей Закон встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, а як було встановлено під час судового розгляду, [PERSON] надавав їй у позику не залучені, а свої власні кошти. Інших доказів в підтвердження вказаного [PERSON] не надала. Неможливість застосування вказаного Закону до правовідносин, які виникли між сторонами підтверджується також Ухвалою Колегії суддів Судової палати цивільних справах Верховного Суду України від 09.12.2009 року під головуванням судді Патрюка М.В.(а.с.61-62). Таким чином, на підставі ст.1048 ЦК України договір позики може бути як оплатним, так і безоплатним. Умови від платності за договором позики встановлюються сторонами. Якщо інше не передбачено законом або договором позики, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірах і в порядку, передбаченому договором. Якщо письмовий договір позики не має відомостей про розмір процентів, або його безоплатність, то ст.1048 ЦК України встановлено мінімальний розмір процентів, а максимальний розмір процентів за письмовими договорами позики між фізичними особами на суму, що більше п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін, необмежений. Таким чином, по вказаним договорам позики від 05.12.2007р., 19.02.2008р. та 05.05.08р. [PERSON] брала в борг у [PERSON] певні кошти зі сплатою щомісячних процентів, які вона зобов'язалась повернути без врахування сум, сплачених у вигляді процентів. Згідно загальних умов виконання зобов'язань встановлених ст.52 6 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, позикодавець має право на отримання з позичальника процентів від суми позики. Так, відповідно до вимог ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 1 ч.1 ст.1048 ЦК України також встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як свідчить договір позики між [PERSON] та відповідачем [PERSON] позичальник повинна сплачувати проценти кожного місяця, що вона і робила. За таких обставин, коли всі перелічені докази вказують на те, що кошти по договорах позики від 05.12.2007р., 19.02.2008р. та 05.05.08р. передавалися готівкою насправді, то підстав для визнання їх недійсними суд не вбачає. Що стосується позову [PERSON] до Гречко то суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню. ^ підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надав до суду договори займу від 05.12.2008р. та 19.02.2008р., а також розпису від 08.02.2009р. на суми відповідно 50.000грн., 25.000грн, та 2500грн. Відповідно до п. 8 вказаних договорів кошти по даним договорам [PERSON] передає [PERSON] готівкою в момент підписання договору та факт прийому-передачі коштів підтверджується розпискою [PERSON] під текстом договору. Під договорами від 05.12.2008р. та 19.02.2008 року дійсно «ага розписки про отримання Грочко від [PERSON] 50.000грн. та 25 відповідно, а також окремою розпискою від 08.02.2009р. про отримання 2.500грн. В судовому засіданні сама [PERSON] підтвердила, що на всіх договорах дійсно маються їх підписи і розписки про отримання коштів виконано власноручно. Той факт, що вказані договори підписувалися нею під тиском з боку [PERSON], а самі кошти насправді не передавалися, про що вона вперше заяв» тільки в судовому засіданні 29.04.2010р., однак крім її слів нічим не підтверджено. В судовому засіданні вона пояснила, що з цього приводу до теперішнього часу в правоохоронні органи не зверталася. Про те, що вказані договори були реальними, тобто кошти насправді передавалися готівкою підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] За умовами договору від 5.12.2008р. [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 50 000грн. на 6 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 1750грн. на міс.= загальна сума, що [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] не пізніше 5.06.2009р. складає 60.500грн. За умовами договору від 19.12.2008р. [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 25 000грн на 6 місяців зі сплатою відсотків один раз у квартал у розмір. 2625грн. на квартал, загальна сума, що [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] не пізніше 19.06.2009р. складає 30.250грн. За умовами розписки від 08.02.2009р. [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 2500грн. на 1 місяць зі сплатою, загальна сума, що [PERSON] зобов'язується - повернути [PERSON] не пізніше 5.03.2009р. складає 2588грн. Крім того, в матеріалах справи мається розписка від 26.05.2009р., яка узагальнює всі 3-ри зобов'язання. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] дійсно підтверджує, що брала у борг під відсотки у [PERSON] вище перелічені суми. Відповідно до вказаної розписки вона була складена в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив суду, що вказана розписка дійсно складалася [PERSON] власноручно в його присутності без будь-якого тиску на неї. Вказаною розпискою, як пояснила [PERSON] вона підтверджувала, що брала у борг у [PERSON] кошти, вказані в цій розписці. На день звернення до суду будь-яких даних про те, що [PERSON] належним чином виконала взяті на себе зобов'язання по поверненню позики в матеріалах справи не наведено, не надано таких і самою [PERSON] та її представником = судовому засіданні, про що вона також частково не заперечувала. При цьому сама [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що вона дійсно брала у [PERSON] в борг певні кошти в розмірі 82.500грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Вказані договори були укладені між [PERSON] та [PERSON] зі сплатою відсотків, що не суперечить чинному цивільно процесуальною! законодавству. Таким чином суд приходить до висновку, що підстав для визнання вказаних договорів недійсними немає і [PERSON] повинна повернути [PERSON] по договорам позики від 5.12.08р.,19.12.08р. та розписці від 08.02.09р.(60.500 + 30.250 + 2588). Оскільки вказані договори складалися тільки на 6-ть місяців і не передбачали сплату відсотків після закінчення їх строку дій то відсотки закінчення строку дії вказаних договорів, тобто після 5.06.09р.9.06.2009р. відповідно, суд з [PERSON] не стягує, в звязку з чи задовольняється частково. Судові витрати як за позовом [PERSON], так і за своїм зустрічним позовом, необхідно стягнути з відповідача [PERSON]В, відповідно до положень ст.82,88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial