Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Спочатку, позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ЗАО "ДНІПРОБУД" м.Запоріжжя про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6990 грн. 17 коп., з урахуванням її індексації та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., вказавши в заяві, що з 20.05.2008р. вона працювала у відповідача на посаді секретаря директора. 05.08.2009 р. вона була звільнена з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. на підставі наказу 89. Однак, в день звільнення відповідач не провів з нею повністю розрахунок, не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2008р. по серпень 2009р., з урахуванням індексації в сумі 7421 грн. 20 коп. На її неодноразові вимоги про виплату заборгованості по заробітній платі відповідач не реагує, у звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації в сумі 7421 грн. 20 коп.. Крім того, вказала, що в результаті неправомірних дій відповідача, були порушені її трудові права, вона не мала коштів для існування, їй не вистачало грошей на лікування, погіршився стан її здоров'я, порушився звичний уклад її життя, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В подальшому позивач змінила свої позовні вимоги, вказавши в заяві, що на 27.01.10р. відповідач виплатив їй в повному обсязі заборгованість по заробітній платі. Просила стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку за період з 6.08.09р. по 26.01.10р. в сумі 4241 грн. 27 коп., виходячи з середнього заробітку 746 грн. 15 коп., а також компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 312 грн. 11 коп., частину невиплаченої вихідної допомоги в сумі 55 грн. 27 коп., індексацію заробітної плати за серпень 2009р. в сумі 23 грн. 85 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Представник відповідача позов визнав частково, суду пояснив, що з 20.05.2008 р. позивачка працювала у них на підприємстві на посаді секретаря директора. 05.08.2009 р. вона була звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників. Розрахунок в день звільнення з нею проведений не був. Заборгованість по заробітній платі позивачці була виплачена 27.01.10 р. Не заперечує проти стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 6.08.09р. по 26.01.10 р.. Однак, вважає, що розрахунок позивачкою середнього заробітку проведено невірно. Середній заробіток за два останні місяці перед звільненням у неї складає 690 грн. 88 коп., в зв'язку з чим їй і була виплачена така вихідна допомога. Не заперечує також проти стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 312 грн. 11 коп. Заперечує проти стягнення частини вихідної допомоги в сумі 55 грн. 27 коп., оскільки вона виплачується в розмірі середньомісячного заробітку, який на момент звільнення позивачки складав 690 грн. 88 коп., а не 746 грн. 55 коп. Заперечує також проти стягнення індексації заробітної плати за серпень 2009р. в сумі 23 грн. 85 коп., оскільки позивач була звільнена з роботи 5.08.09р., а індекс споживчих цін обчислюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним. Крім того, позивачка ставить питання про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати, проти яких вони не заперечують, куди входить і сума заробітної плати за серпень 2009р. Крім того, вважає, що заявлена сума моральної шкоди значно завищена та не відповідає тяжкості її моральних страждань. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди та її розмір не доведені. Просить в цій частині позовних вимог відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працювала на підприємстві з 20.05.2008 р. на посаді секретаря директора. 05.08.2009 р. вона була звільнена з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку зі скороченням штату працівників. Відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не провів з нею в день звільнення повний розрахунок, а саме не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2008р. по серпень 2009р. в сумі 6990 грн. 17 коп. Кінцевий розрахунок з позивачем проведено тільки 27.01.10р.. Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача мала місце затримка розрахунку з позивачкою за період з 06.08.2009 р. по 26.01.2010 р. у кількості 5 місяців та 13 днів. Згідно розрахунку, який надав відповідач, середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням склав 690 грн. 88 коп., а не 746 грн. 15 коп., як вона вказувала в своїй позовній заяві. Позивач погодилася з вказаним розрахунком середньомісячної заробітної плати. Таким чином, за вказаний період з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 3927 грн. 09 коп. /690.88 грн. * 5 мес. 13 днів = 3927 грн. 09 коп./ Вказана сума підлягає виплаті з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, розрахунок яких та утримання проводяться на підприємстві. Відповідно до ЗУ від 19.10.2000р. та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМ України від 21.02.01р. 159 підлягає стягненню з відповідача і компенсація втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушення термінів її виплати в сумі 312 грн. 11 коп., згідно наданого позивачем розрахунку. Відповідач не оспорює вказані обставини. Що стосується позовних вимог про стягнення частини вихідної допомоги в сумі 55 грн. 27 коп., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вихідна допомога виплачується в розмірі середньомісячного заробітку, який на момент звільнення позивачки складав 690 грн. 88 коп., а не 746 грн. 55 коп. З вказаними обставинами позивач погодилася. Не підлягає індексації і заробітна плата позивача за серпень 2009р. тому, що позивач була звільнена з роботи 5.08.09р., а індекс споживчих цін обчислюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним. Крім того, позивачка ставить питання про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати, проти яких відповідач не заперечують, куди входить і сума заробітної плати за серпень 2009р. Неправомірними діями відповідача позивачці заподіяно і моральну шкоду, оскільки були порушені її трудові права, вона не мала коштів для існування, однак заявлену суму суд вважає значно завищеною, та такою, що не відповідає тяжкості її моральних страждань, у звязку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. Підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем по сплаті ІТЗ в су4мі 15 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4754 грн. 20 коп. Оскільки позивач відповідно до ч.4 п.1 п.п. 1 Декрету КМ України Про державне мито звільняється від спати держмита, то ця сума, яка складає 59 грн. 50 коп., підлягає стягненню з відповідача в доход держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в доход держави і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 105 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial