Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Дніпроенерго (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Мамед-Огли, [PERSON] (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за теплову енергію. Позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні посилається на те, що відповідачі, мешкаючи за адресою: [ADDRESS], з 01.01.2002 року по 31.10.2009 року оплату за користування тепловою енергією здійснювали частково, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 3489грн. 62 коп. Невиконанням своїх зобовязань відповідачі завдали позивачу шкоди. Представник позивача просив суд стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості на користь ВАТ Дніпроенерго, сплачений судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. [PERSON] у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, проте просила суд застосувати до позовних вимог, що стосуються періоду з 01.01.2002 р. по 28.02.2007 р. строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою [INFO]. Відповідачі необхідні платежі за період з 01.01.2002 року по 31.10.2009 року на користь ВАТ Дніпроенерго здійснювали частково. Заборгованість по оплаті за теплопостачання складає 3489грн. 62 коп. Зазначені обставини підтверджуються довідкою з місця проживання відповідачів, розрахунком заборгованості. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку оплату за обслуговування та ремонт будинку, наймачі квартир вносять плату за найом житла, ці платежі та платежі за комунальні послуги та інші послуги власниками квартир, наймачами вносяться кожного місяця, але не пізніше 10 числа наступного за ним місяця. Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як встановлено ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сімї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення, тому заборгованість за послуги теплопостачання підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Ст. 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Враховуючи, що відповідачем у судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог щодо періоду з 01.01.2002 р. по 28.02.2007 р. позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Outcome: partial