Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

24.02.2010 року Вознесенський міжрайонний прокурор Миколаївської області звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Вознесенський консервний завод» (далі ПрАТ «Вознесенський консервний завод») про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 2 858 грн. 14 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Вознесенський консервний завод» (до зміни найменування юридичної особи - ЗАТ Вознесенський консервний завод) з 03.04.2000 року. За період роботи на вказаному підприємстві перед позивачкою утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 2 858 грн. 14 коп., яка не була виплачена останній і на час звернення з позовом до суду. Посилаючись на наведені обставини, прокурор наполягав на стягненні даної заборгованості в судовому порядку. В подальшому розмір позовних вимог був збільшений до 5 153 грн. 68 коп. Представник Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області - [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. При цьому додала, що на даний час вона звільнена з підприємства з 12.03.2010 року. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 12.03.2010 року, що підтверджується трудовою книжкою, копія якої долучена до матеріалів справи. При звільненні позивачки з роботи, відповідач не виплатив всі суми, що їй належать від підприємства. Так, згідно довідки за № 14 від 22.03.2010 року, виданої ПрАТ «Вознесенський консервний завод», у даного підприємства перед позивачкою існує заборгованість по заробітній платі, яка станом на 12.03.2010 року (включно), становить 5 153 грн. 68 коп. Ст.116 КЗпП України, передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З врахуванням викладених обставин та на підставі ст.ст. 116, 233 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року (з наступними змінами та доповненнями), суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтуванні та підлягають задоволенню. Крім цього, суд вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. Відповідно до ст. 79, ч. 5 ст. 81, ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, п. 30 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.011993 року N 7-93 (зі змінами) з відповідача підлягає стягненню 51 грн. 54 коп. судового збору на користь місцевого бюджету м. Вознесенська. На підставі викладеного,

Outcome: approved