overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

[PERSON]М звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 09.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Від шлюбу дітей немає. Одруження та спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них різні погляди на сім»ю, сумісне проживання. Шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження сім»ї є неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з»явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує.. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, однак вважає, що розпаді сім»ї вингувати позивачка, а отже з неї слід стягати всі витрати по справі. Суд, ознайомившись з заявами сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб підтверджено укладення 09.01. 2009 року шлюбу між сторонами. Ст. 112 Сімейного кодексу передбачено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В суді встановлено, що сторони не бажають зберегти сім»ю та шлюб, кожен із них живе своїми інтересами, що далеко не співпадають з засадами шлюбу, зміцнення сім»ї, утвердження почуття обов»язку одне перед одним, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. А це свідчить про те, що позовні вимоги позивачки підставні і підлягають задоволенню. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану суд покладає на обидві сторони в рівних долях, а судові витрати по справі стягуються у відповідності до вимог законодавства. На підставі наведеного, ст.ст. 110-1 12 Сімейного кодексу України, ст.ст. 84. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

13 січня 2010 року позивач предявила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 20 жовтня 2000 року у Відділом реєстрації актів громадського стану м. Рівне, актовий запис № 1191. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З 2007 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин ве підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим вона звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду Додатково пояснила, що примирення між нею та відповідачем не можливе, розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам. Просить поз задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду с повідомлений у встановленому законом порядку', що відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду', а також матеріалів справі оголошенням в газеті «Високий замок» Зе 37 (41691 лютого 2010 року. Причин своєї неявки в судове засідання не Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі нагади Заслухавши пояснення позивача, зясувавши взаємним причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до підлягає до задоволення, оскільки сторони не відносин, не ведуть спільного господарства та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, то Враховуючи матеріальне становите сторін, сул приходить до що витрати повязані з реєстрацією розірвання плюсу в органах РАЦСу слід покласти на сторони в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами не досягнуто угоди про надання матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка народилась у сторін від шлюбу, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) кожного місяця до повноліття дитини з дня звернення з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав повністю зазначивши, що на даний час немає доказів того, що це не його рідна дитина, тому за законом він зобовязаний її утримувати. Суд, вислухавши пояснення сторін, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони до 20.01.2005 року перебували в шлюбі, зареєстрованому 23.12.2000 року Рожнівською сільською радою, Броварського району, Київської області, актовий запис № 10 (а.с.З). Згідно свідоцтва про народження, вони є батьками дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

14 січня 2010 року позивач предявив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 04 серпня 1990 року у Відділі РАЦС Червоноармійського району м. Львова, актовий запис №331. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від спільного шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачкою не склалося. З грудня 2008 року вони, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим він звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснив, що примирення між ними не можливе, та розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їх дитини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на сторони в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15 серпня 2002 року року заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання в Україні задоволені в повному обсязі. 02.03.2010 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, так як при винесенні рішення 15.08.2002 року судом в резолютивній частині рішення пропущено слово "постійного", в зв'язку з чим вона не може отримати документи громадянина України. Також в рішенні зазначено, що судом встановлено, що [PERSON] в січні 1991 року приїхала до с. Великі Копані Цюрупинського району з сім'єю сина [PERSON]: його дружиною та дочками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але не вказано ім'я та прізвище дружини - [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу І-ЖБ № 389647 від 21 грудня 1976 року є дружиною [PERSON], сина заявниці. В судове засідання завник не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні, з повідомленням сторін їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Такким чином, оскільки рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15.08.2002 року заявлені вимоги [PERSON] задоволені та встановлено факт постійного проживання [PERSON], року народження з сім'єю сина [PERSON]: його дружиною [PERSON] та дочками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Україні з січня 1991 року в с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області станом на 24 серпня 1991 року, про що зазначено у мотивувальній частині рішення, але в резолютивній частині рішення відсутнє слово "постійне", що у відповідності до п.п. 1.1.2 ст.З Закону України "Про громадянство України" є обов'язковою умовою набуття громадянства України, то заяву належить задовольнити і встановити факт постійного проживання заявника в Україні станом на 24 серпня 1991 року, про що зазначити у резолютивній частині рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала і просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач позов визнав, про що надавив суду заяву і просив розглядати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.07.1994р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають сина [PERSON], 25.03.1995р.н. Сторони протягом останнього року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і відновляти їх не бажають, т.я. позивачка фактично створила нову сім'ю з іншим чоловіком і має намір зареєструвати з ним шлюб. З урахуванням установлених обставин, відсутні підстави для надання сторонам строку для примирення, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, тому їх шлюб слід розірвати. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, а тому суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що 25 серпня 2008 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір № 252626-CRED про надання строкового кредиту. За умовами договору банк зобовязався надати [PERSON], кредит в сумі 2000,00 (Долар США)., з терміном до 22.09.2010 року, а [PERSON], зобовязувалась сплачувати Банку винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 26,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором № 252626-CRED виконав у повному обємі та порядку, передбаченому ним. Однак [PERSON], порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 12.08.09р. допустила заборгованість в сумі 1725,03 (Долар США). В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та пояснила, що [PERSON] станом на 02.03.2010р. погасила частину заборгованості по кредиту і на даний час заборгованість складає 914,28 (Доларів США), що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют від 01.03.2010р. становить 7305 (сім тисяч триста пять) грн. 10 коп., а тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи та не повідомила суд про причини своєї неявки. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов підлягає до задоволення оскільки, згідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Як встановлено в судовому засіданні між позивачем ЗАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 25.09.08р. був укладений договір № 252626-CRED про надання строкового кредиту. За умовами договору банк зобовязався надати [PERSON], кредит в сумі 2000,00 (Долар США)., з терміном до 22.09.2010 року, а [PERSON], зобовязувалась сплачувати Банку винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 26,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором № 252626-CRED виконав у повному обємі та порядку, передбаченому ним. Однак [PERSON], порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 12.08.09р. допустила заборгованість в сумі 1725,03 (Долар США). Згідно поданої позовної заяви позивачем, про уточнення позовних вимог від 02.03.10р. про стягнення заборгованості, [PERSON] погасила частину заборгованості, і на даний час заборгованість складає 914,28 (Доларів США) що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют від 01.03.2010р. становить 7305 (сім тисяч триста пять) грн. 10 коп., а тому слід стягнути вказану суму заборгованості з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що 08 лютого 2008 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір № 206542-CRED про надання строкового кредиту. За умовами договору банк зобовязався надати [PERSON], кредит в сумі 15000,00 грн., з терміном до 07.08.2009 року, а [PERSON], зобовязувалась сплачувати Банку винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором № 206542-CRED виконав у повному обємі та порядку, передбаченому ним. Однак [PERSON], порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 23.07.09р. допустила заборгованість в сумі 6307,21 грн. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та пояснила, що [PERSON] погасила заборгованість по кредиту і станом на 02.03.10р. заборгованості немає, однак у звязку з тим що банк був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості та оплатити кошти за інформаційно-технічне забезпечення та судовий збір, просить позов в частині стягнення судових витрат задоволити. Відповідач [PERSON]І в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи та не повідомила суд про причини своєї неявки. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов підлягає до задоволення оскільки, згідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, а тому позовні вимоги слід задоволити. Як встановлено в судовому засіданні між позивачем ЗАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 08.02.08р. був укладений договір № 206542-CRED про надання строкового кредиту. За умовами договору банк зобовязався надати [PERSON], кредит в сумі 15000,00 грн., з терміном до 07.08.2009 року, а [PERSON], зобовязувалась сплачувати Банку винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором № 206542-CRED виконав у повному обємі та порядку, передбаченому ним. Однак [PERSON], порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 23.07.09р. допустила заборгованість в сумі 6307,21 грн. Згідно заяви поданої 02.03.10р. позивачем про зменшення позовних вимог, [PERSON] заборгованість по кредиту погасила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

У червні 2009р. [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до Маріупольської міськради, у якому просили визнати право власності за ними на самочинне збудоване нерухоме майно, яке розташовано в квартирі [ADDRESS], а саме веранду літ. а87, яка прибудована до квартири з наружного боку будинку. У судове засідання позивачі не з*явились, у зв*язку з чим справа розглянута у їх відсутності. Представник Маріупольської міськради [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення з тієї підстави, що міська рада не відводила земельну ділянку під будівництво веранди, у позивачів відсутня відповідна документація, крім того, порушені вимоги ДБН в частині доступу до приміщення, де проходить газопровід. Представник третьої особи ВАТ «Маріупольгаз» [PERSON] також заперечувала проти позову з урахуванням тієї обставини, що будівництво веранди не узгоджено з відповідною службою, яка відповідає за безопасну експлуатацію газопроводу. Суд, вислухавши доводи представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Даний висновок зроблено судом на підставі наступних правових норм: Згідно положенням ч. 5 ст. 376 ЦК України за вимогою користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб. Як слідує з даних технічного паспорту на квартиру позивачів, до неї прибудована з наружного боку будинку веранда, однак позивачами не надано в якості належних доказів обґрунтування позову документів, які надали їм право на проведення прибудов та зведення веранди, як це передбачено ст. 100 ЖК України, а також документів, які передбачені ст. 29 Закону України «Про планування та забудову території», у тому числі проектної документації, необхідних узгоджень, а також доказів того, що зазначене будівництво проведено на відведеної для цього земельній ділянці. З урахуванням встановлених обставин, а також того факту, що відповідач - як власник земельної ділянки, а третя особа як організація, що експлуатує газопровід, заперечують проти визнання права власності на нерухоме майно за позивачами, тобто відсутня обов*язкова умова для задоволення спору такої категорії, як це передбачено ст. 376 ч.5 ЦК України, суд відмовляє в задоволенні позову. У зв*язку з тим, що суд відмовляє в позові, судові витрати, понесені позивачами, у тому числі витрати по сплаті експертизи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

У лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням у будинку № 35 по вул. Домаха в м. Маріуполі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що на підставі договору дарування їй належить будинок № 35 по вул. Домаха в м. Маріуполі, у якій в 2004р. прописався [PERSON], але не мешкає там більш шести місяців без поважних причин, речей, які йому належать у будинку не має. Просила суд визнати відповідача втратившими право користування будинком. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час та місце розгляду справи згідно ст. 76 ч. З ІДТЖ України, в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим справу розглянуто без його присутності. Від представника СГІРФО Приморського РВ надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.71 ЖК України особа втрачає право на житло у випадку непроживання без поважних причин більш 6 місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи втратившею користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад встановленого строку проводиться у судовому порядку. Факт непроживання в даному будинку з 2004 року відповідача підтверджений актом КСН від 12.01.2010р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.10.1999 року у відділі РАЦС Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області в них з відповідачкою був зареєстрований шлюб, актовий запис № 89. Від спільного подружнього життя дітей немає. В період подружнього життя між ними почали виникати сварки та суперечки з будь-яких незначних питань, які переростали в довготривалі сімейні конфлікти. Спроби налагодити сімейне життя, виявилися марними. Відносини в сімї загострились, спроби примирення не дають результату навіть на незначний час, на даний час вони проживають окремо і фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення не потрібен, бо примирення між ними неможливе, оскільки сім'я розпалась остаточно і відновлювати її він наміру не має. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення не потрібен, бо примирення між ними неможливе, оскільки сім'я розпалась остаточно і відновлювати її вона наміру не має. Суд, вислухавши сторони позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що 29.10.1999 року у відділі РАЦС Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 89 . Дітей сторони не мають. В період подружнього життя між ними почали виникати сварки, які переростали в довготривалі сімейні конфлікти. Причиною даних конфліктів є несумісність характерів. Спроби налагодити сімейне життя, знаходити компроміси по спірним питанням, поступатись один одному, виявилися марними. Відносини в сімї загострились, спроби примирення не дають результату навіть на незначний час. сторони проживають окремо і фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач позовні вимоги визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до чинного сімейного законодавства шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин шлюб сторін носить формальний характер і його слід розірвати, звільнити відповідача від сплати державного мита на користь держави на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Звільнити сторони від сплати витрат по розірванню шлюбу на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Outcome: approved