Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія „Інвестжитлобуд" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. В позовній заяві вказує, що 09 червня 2006 р., біля 19.00 години, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шевроле-Авео, д.н. [NUMBER], який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд", виїжджаючи з території, прилеглої до шиномонтажу, розташованого по вул. Київська, 92-А м. Рівне, на проїзну частину вул. Київській, неправильно оцінив дорожню ситуацію і допустив зіткнення із легковим автомобілем марки «Шкода - Октавія" д.н. [NUMBER]. В результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, водій автомобіля «Шкода - Октавія" [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, а пасажир автомобіля марки «Шевроле-Авео" [PERSON] загинув. По факту ДТП 09 червня 2006 р. органами досудового слідства прокуратури м. Рівне була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України. [INFO] [PERSON], помер, а 09 листопада 2007 р. Рівненським міським судом винесена постанова про закриття справи на підставі п. 8 ст. 6 КПК України. Вчиненим злочином позивачу завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на поминальні обіди в загальній сумі 8879,53 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінила у 500000 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю компанія „Інвестжитлобуд" на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди заподіяної дорожньо - транспортною пригодою в розмірі 8879,53 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінила у 500000 гривень. Відповідач в судовому позовні вимоги не визнав та пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю компанія „Інвестжитлобуд" дійсно є власником автомобіля марки «Шеврове-Авео, д.н. [NUMBER]. Даний автомобіль був переданий у користування спідвейному клубу „Ураган". [PERSON] ніколи не працював у ТзОВ компанія „Інвестжитлобуд". Розмір нанесеної позивачу моральної шкоди не визнає, оскільки вважає її завищеною, крім того ТзОВ компанія „Інвестжитлобуд" моральної шкоди для позивача не наносило. Розглянувши матеріали справ, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази та всі обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 09 червня 2006 р., біля 19. 00 години, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шевроле-Авео, д.н. [NUMBER], який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд", виїжджаючи з території, прилеглої до шиномонтажу, розташованого по вул. Київська, 92-А м. Рівне, на проїзну частину вул. Київській, неправильно оцінив дорожню ситуацію і допустив зіткнення із легковим автомобілем марки «Шкода - Октавія" д.н. [NUMBER]. В результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, водій автомобіля «Шкода - Октавія" [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, а пасажир автомобіля марки «Шевроле-Авео" [PERSON] загинув. На момент смерті [PERSON] був чоловіком позивача. По факту ДТП 09 червня 2006 р. органами досудового слідства прокуратури м. Рівне була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України, по даній справі [PERSON] була визнана потерпілою. [INFO] [PERSON], помер. 09 листопада 2007 р. Рівненським міським судом винесена постанова про закриття справи на підставі п. 8 ст. 6 КПК України, у зв'язку із смертю обвинуваченого [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 825747 власником джерела підвищеної небезпеки, автомобіля марки «Шевроле-Авео, д.н. [NUMBER], було Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестжитлобуд". Право використання даного автомобіля згідно дорожнього листа службового легкового автомобіля № 24 від 01 червня 2006 року, на термін з 01.06.2006 року по 01.07.2006 року, було передано для [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 09 червня 2006 року, в момент ДТП, автомобілем керував [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Матеріальна шкода завдана потерпілій [PERSON] полягає у її витратах на організацію ритуальних послуг та витратах на жалобні обіди пов'язаних з похованням [PERSON], які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документами і становлять 8879,53 грн. В судовому засіданні було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок винних дій водія, який керував на законних підставах автомобілем, що належав відповідачу. Представник відповідача, в свою чергу, в судовому засіданні не довів, що шкода [PERSON] була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх частково доведеними, оскільки моральна шкода полягає душевних стражданнях, яких зазнала [PERSON] у зв'язку із смертю її чоловіка. Дана подія завдала їй тяжкунепоправну психологічну травму. Три роки після ДТП позивач не може відійти від думки, що втратила свого чоловіка та батька для дітей. Вона втратила душевну рівновагу, виникли негативні зміни у її житті, які усунути неможливо. Через загибель чоловіка у неї виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, призвели до різкого погіршення здоров'я, виникла необхідність постійного вживання заспокійливих препаратів та ліків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Зважаючи на ті докази, які були представлені позивачем при розгляді справи та зважаючи на те, що відповідач не відшкодував заподіяні ним збитки, суд оцінює моральну шкоду завдану [PERSON] в сумі 50000 гривень, що на думку суду є достатнім і справедливим. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 120 гривень, підлягає стягненню на користь держави та судової адміністрації відповідно. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved