Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра», в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь: -суму боргу у розмірі 20000 гривень; -3% річних у розмірі 500 гривень, суму індексу інфляції у розмірі 1460 гривень, суму пені у розмірі 6160 гривень; -в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1000 гривень; -судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 13 березня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір про вклад «Мій вибір». На виконання зазначених умов договору вона розмістила на вкладному рахунку у відповідача кошти у розмірі - 20000 гривень за ставкою 14,5 % річних, на строк 12 місяців. Строк дії договору закінчився 13 березня 2009 року, однак відповідач відмовився розірвати з нею договір та повернути кошти. Діями відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки вони обмежують її дії, не дають жити повноцінним життям. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, спираючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Надана відповідачем заява про відкладення слухання справи, на переконання суду, не може свідчити про поважність причини не прибуття в судове засідання, оскільки відповідач є юридичною особою, у складі якого працює не один працівник, а тому відповідач мав можливість забезпечити участь свого представника в судовому засіданні. З урахуванням точки зору позивача, суд на підставі ст.225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини: 13 березня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 335991 строкового банківського вкладу ( депозиту ) «Мій вибір» оформлений в рамках Пакету «ТП Базовий» №868102, в розмірі вкладу - 20000 гривень, строком на 12 місяців, зі сплатою 14,5% річних (а.с. 7 ). На виконання умов договору позивач перерахувала на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти визначені умовами договору ( а.с. 11 ), однак відповідач належним чином не виконуючи умови договору, після спливу строку дії договору, при наявності письмових вимог про повернення грошових коштів розміщених на депозиті ( а.с. 9, 10 ), відмовився повернути грошові кошти. У відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 3 ст.1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми вкладу у розмірі - 20000 гривень, зі сплатою процентів, розмір яких визначений договорами, починаючи з дня закінчення строку дії договору до дня фактичного повернення грошових коштів у повному обсязі, є обгрунтованими та такими, що підлягаю задоволенню в повному обсязі. Вимога позивача, щодо стягнення на її користь грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди, - не підлягає задоволенню, оскільки, на переконання суду, дії відповідача повязані із скрутним матеріальним становищем, викликаним світовою фінансовою кризою. Крім того, такі вимоги позивача ним належним чином не обґрунтовані доказами, які б свідчили про наявність такої шкоди, що позбавляє можливості суд визначити фактичну наявність такої шкоди спричиненої винними діями, або бездіяльністю відповідача. Приймаючи до уваги положення п.5.2. договору, укладеного між позивачем та відповідачем, не підлягають задоволенню вимоги позивача, що стосуються стягнення 3% річних, суми індексу інфляції, а також пені. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суму судових витрат, суд виходить з загальних положень ст.88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача в рахунок сплачених судових витрат підлягає сума - 120 гривень ( «інформаційно-технічне забезпечення» а.с.1 ). Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню суму судового збору, у розмірі - 200 гривень ( 20000 х 1% = 200 гривень ).

Outcome: partial