Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

15 січня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаними позовом. В обґрунтування вимог посилалався на те, що з 1981 року він працював на ДП «Завод ім. В.О.Малишева» на різних посадах. 27 травня 2009 року він був звільнений з посади коваля за власним бажанням відповідно до розпорядження № 94 від 28 травня 2009 року. На порушення вимог чинного законодавства на день звільнення з ним не проведено остаточний розрахунок та не виплачено 3105 грн. компенсації за невикористану щорічну відпустку. Невиплата вказаних сум негативно сказалася на його фінансовому стані, внаслідок чого йому спричинено моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Посилаючись на вказані обставини та на вимоги ст. 117 КЗпП України, позивач також просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача ДП «Завод ім. В.О.Малишева» [PERSON], який діяв на підставі та в межах наданої ДП «Завод ім. В.О.Малишева» довіреності, позов визнав частково, а саме в частині заборгованості за невикористану щорічну відпустку в сумі 3\~105 грн. 79 коп. В іншій частині просив в позові відмовити. При цьому зазначив, що відсутня вина власника у несвоєчасній виплаті остаточного розрахунку позивачу, оскільки згідно з ухвалами Господарського суду Харківської області було порушено провадження у справі про визнання банкрутом ДП «Завод ім. В.О.Малишева» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] працював на ДП «Завод ім. Малишева» з 1981 року на різних посадах. 27 травня 2009 року позивач був звільнений за власним бажанням у звязку із досягненням пенсійного віку. Встановлено також, що в день звільнення з позивачем не було проведено остаточний розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до ст. 117 КЗпП України є порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина власника. Матеріали справи свідчать про те, що вини ДП «Завод ім. Малишева» в затримці розрахунку при звільненні позивача немає. Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 29 вересня 2009 року порушено провадження по справі про банкрутство ДП «Завод ім. В.О.Малишева». Відповідно до цих ухвал було накладено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії мораторію заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), заборонено застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових) платежів. За таких обставин підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в період дії мораторію немає, а отже стягнення з заводу на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є безпідставним. Дія мораторію відповідно до п. 6 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, авторської винагороди. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону. З огляду на вищезазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за невикористану щорічну відпустку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial