Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

В січні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування аукціону з продажу металевого гаражу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі виконавчих документів про стягнення боргових зобов'язань був описаний та арештований належний йому ангар. При цьому, державний виконавець не ознайомив позивача з актом опису майна та постановою про відкриття виконавчого провадження, а тому позивач вважає, що було порушене його право стосовно продажу зазначеного майна. Також зазначає, що ні він, ні його представник про час, дату та місце проведення аукціону повідомлені не були, також не були повідомлені про переоцінку арештованого майна, яка відбулася 09.01.2007 року. Протягом часу розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив визнати неправомірними дії державного виконавця, визнати недійсними прилюдні торги, які відбулися 29.01.2007 року, визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів складений державним виконавцем Карпенком А.А. 01.03.2007 року; визнати недійсним свідоцтво, видане нотаріусом Бахмацької державної нотаріальної контори 05.03.2007 року, яким посвідчено, що [PERSON]. належить право власності на ангар; застосувати ст. 216 ЦК України та зобов'язати [PERSON]. повернути [PERSON] ангар, а відділ ДВС у Бахмацькому районі зобов'язати повернути [PERSON]. грошові кошти в сумі 27500 грн. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2008 року позовні вимоги [PERSON]. задоволені. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені Чернігівською філією СДП „Укрспецюст” 29.01.2007 року, з продажу металевого ангару, загальною площею 448,6м2, що розташований в [ADDRESS] і який належав на праві власності [PERSON] Визнано недійсним акт про проведення прилюдних торгів з продажу металевого ангару загальною площею 448,6 м2 по [ADDRESS], складений державним виконавцем Карпенком А.А. та затверджений начальником ДВС у Бахмацькому районі 01.03.2007 року. Визнано недійсним свідоцтво, видане нотаріусом Бахмацької державної нотаріальної контори 05.03.2007 року, яким посвідчено, що [PERSON]. належить право власності на майно, яке складається з нежитлової будівлі ангару металевого 1994 року побудови, площею 448,6м2, об'єм 2661 куб.м., що знаходиться в [ADDRESS], яке придбано [PERSON]. за 27500 грн., що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бахмацькою державною нотаріальною конторою 21.08.1998 року за №1-2596, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 20.01.1999 року за №4. Застосована ст. 216 ЦК України та зобов'язано [PERSON]. повернути [PERSON] ангар металевий загальною площею 448,6м2, що розташований в [ADDRESS], а Спеціалізоване державне підприємство „Укрспецюст” зобов'язати повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 27500 грн., сплачені нею на рахунок СДП „Укрспецюст” В апеляційних скаргах [PERSON]. та СДП „Укрспецюст”, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення та апелянт СДП „Укрспецюст” крім того, просить ухвалити нове рішення, яким в позові [PERSON] відмовити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON]. підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга СДП „Укрспецюст” задоволенню повністю, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав. Згідно ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що під час підготовки та проведення 29.01.2007 року повторних публічних торгів відносно зазначеного майна були допущені порушення законодавства, які тягнуть за собою визнання таких торгів недійсними та повернення придбаного [PERSON] майна позивачу з компенсацією, відповідачем СДП „Укрспецюст”, останній коштів в сумі 27500 грн., які були нею витрачені при придбанні майна. При цьому судом застосовані положення ст.ст.203, 215, 216 ЦК України. Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, яке регулює виконання судових рішень. Прилюдні торги за своєю юридичною природою це продаж майна, на яке звернуто стягнення і яке підлягає реалізації. Власником цього майна стає покупець, який запропонував за нього в ході торгів найвищу ціну. Тобто, під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець - учасник прилюдних торгів\ фізична чи юридична особа\ і продавець -відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, що організує та проводить ці прилюдні торги за договором із державною виконавчою службою. Визнання угоди недійсною можливо з підстав, передбачених цивільним законодавством. Відповідно до ст. 203 ЦК України \в редакції 1963 року \, недодержання в момент вчинення правочину вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства є підставою для визнання його недійсним. Отже ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повинен був встановити юридичну природу правовідносин, які виникли між [PERSON], [PERSON]., відділом ДВС та СДП „Укрспецюст” під час укладання зазначеної угоди, їхні права та обов'язки і визначитися : хто перед ким і яку відповідальність повинен нести у разі визнання угоди купівлі-продажу недійсною. Відповідно до ст.4 Закону України від 24 березня 1998 року №202/98-ВР „Про державну виконавчу службу” державні виконавці здійснюють примусове виконання рішень суду. Закон України „Про виконавче провадження” від 21.04.1999 року №606-ХІУ визначає умови та порядок виконання судових рішень і, зокрема, рішень судів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Права та обов”язки, які надаються сторонам та іншим особам, згідно ст.11-1 цього ж Закону, дають можливість знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії \бездіяльність\ державного виконавця та користуватися іншими правами наданими цим Законом. Крім того, одним із обов”язків боржника є надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банках та фінансових установах. Також боржник зобов'язаний своєчасно з'явитися за викликом державного виконавця, письмово повідомити державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Відповідно до ст.49 Закону України „Про виконавче провадження”, у разі якщо у районному відділі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднаються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження. Статтею 61 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено, що реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в ч.5 ст.55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній основі, на підставі договорів між державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Державної виконавчої служби у Бахмацькому районі, Чернігівської області Карпенком А.А., на протязі 2004-2006 років відкрито чотири виконавчих провадження щодо одного боржника [PERSON], яки були об'єднанні у зведене виконавче провадження за № 756222. З акту опису та арешту майна від 25.10.2005 року вбачається, що арешт накладено на майно боржника, в тому числі і на металевий ангар \ а.с. 274 \. Представник позивача- [PERSON], 19.09.2005 року отримала копії виконавчого провадження, а 25.10.2005 року копію акту опису та арешту майна \а.с.273, 275 \. Боржник був ознайомлений з зазначеними документами, про що свідчить його скарга подана начальнику управління юстиції в Чернігівській області Рожцю С.М. \а.с.276\. Прилюдні торги з реалізації арештованого майна [PERSON], а саме: металевого ангару, вартістю 27500, організовані та проведені на підставі заявки ДВС у Бахмацькому районі від 18.10.2006 року \ а.с.259\ та договору №6250\181 від 09.11.2006 року про реалізацію майна укладеного між ДВС у Бахмацькому районі Чернігівської області та СДП „Укрспец”юст” \а.с.34\ Листом від 18.12.2006 року [PERSON] повідомлений про проведення переоцінки арештованого майна \а.с.36 - 37\. 12 січня 2007 року в газеті „Афіша”, за 15 днів до дня проведення публічних торгів, була опублікована інформація про проведення публічних торгів з реалізації арештованого майна. Листом від 15.01.2007 року [PERSON] особисто був повідомлений про проведення 29.01.2007 року прилюдних торгів \а.с.257\. Згідно протоколу №6250181\1 від 29.01.2007 року переможцем прилюдних торгів визнана [PERSON]. \а.с. 9 \ Відповідно до акту проведення прилюдних торгів від 01 березня 2007 року, складеним відділом ДВС у Бахмацькому районі, Чернігівської області металевий ангар продано за 27000 грн., що підтверджується квитанціями про сплату останньою вартості придбаного майна. \а.с.44\ На підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником Державної виконавчої служби у Бахмацькому районі Чернігівської області 01 березня 2007 року, нотаріусом Бахмацької державної нотаріальної контори в реєстрі за №2-475 від 05.03.2007 року, зареєстровано право власності на металевий гараж, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим на ім”я [PERSON]. \ а.с. 32 \ Враховуючи викладене, апеляційним судом не встановлено порушення вимог чинного законодавства при організації та проведенні прилюдних торгів з продажу спірного майна. Посилання [PERSON], на те, що державний виконавець не ознайомив його з копіями виконавчого провадження та копією постанови про арешт його майна, не заслуговують на увагу, оскільки в скарзі боржника на ім”я начальника управління юстиції в Чернігівській області Рожцю С.М. від 05.12.2005 року, [PERSON] особисто визнає, що 25.10.2005 року він ознайомлений з вказаними документами. За таких обставин відсутні підстави для визнання дій державного виконавця незаконними. Крім того, твердження [PERSON], що оцінку майна повинна проводити особа, яка внесена до Реєстру атестованих судових експертів, спростовується ч.3 ст.57 Закону України „Про виконавче провадження” та Законом України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”, з яких вбачається, що проводити оцінку арештованого майна боржника має право суб”єкт оціночної діяльності - суб”єкт господарювання, який отримав відповідний сертифікат. Отже, державним виконавцем при визначенні оцінки арештованого майна боржника було дотримано вимоги зазначених законів і доручено проведення оцінки майна фахівцю, якій мав на це відповідні повноваження. Висновок суду першої інстанції про проведення реституції між СДП „Укрспецюст” та [PERSON]. , є також помилковим, ухваленим без належного з'ясування питання, хто є сторонами зазначеної вище угоди, які правові наслідки та зобов'язання настали для кожної сторони після її укладення, а також судом не було враховано, що кошти отримані від продажу металевого ангару загальною сумою 27000 грн., квитанціями № 74, 80 від 26.01. та 31.01.2007 року перераховані спочатку на депозитний рахунок СДП „Укрспецюст”, а потім за мінусом 12% комісійної винагороди перераховані на депозитний рахунок ДВС у Бахмацькому районі \а.с.259\. Крім того, при вирішенні спору суд не врахував і не перевірив підстав застосування в цьому конкретному випадку, частини 2 статті 388 ЦК України , яка гарантує особам, які придбали майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації, і що боржник не є стороною в таких правовідносинах. Також суд першої інстанції не звернув увагу і на те, що у цивільно-процесуальному кодексу України та в Законі України „Про виконавче провадження” відсутні правові норми, які б давали підстави та право боржникам звертатися з позовом про визнання публічних торгів недійсними, також відсутні зазначення умов визнання їх такими, а містяться лише норми щодо визнання публічних торгів такими, що не відбулися. Оскільки суд першої інстанції неправильно витлумачив норми матеріального права й застосував закон, який не поширюється на встановлені правовідносини, то ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial