Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

В березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1325 грн. 06 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та суму судового збору на користь держави у розмірі 51 грн. В обґрунтування позову він вказав на те, що відповідачка проживає за адресою: [INFO]/1, кв.49, та являється абонентом КП ПВУВКГ, яка користується послугами водопостачання і водовідведення. Плата за водопостачання та водовідведення повинна провадитись відповідачкою щомісяця грошовими засобами на розрахунковий рахунок позивача. Однак, відповідачка плату за водопостачання та водовідведення не сплачувала, у результаті чого станом на 01.03.2010 року утворилася заборгованість по сплаті за водопостачання та водовідведення у сумі 1325 грн. 06 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану суму. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідачки суму боргу по сплаті за водопостачання та водовідведення у сумі 1325 грн. 06 коп., а також судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в межах строку позовної давності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 68, 162 ЖК України, платня за користування послугами водопостачання та водовідведення оплачується абонентом . В судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає за адресою: [INFO]/1, кв.49. Відповідно до ч.З ст.267 ЦК України, суд за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, застосовує позовну давність, така заява була зроблена відповідачкою, тому сума заборгованості відповідачки по платі за водопостачання та водовідведення з березня 2007 року по березень 2010 року, з урахуванням трирічного строку позовної давності складає 1006 грн. 25 коп., що підтверджується розрахунком, наданим в матеріали справи. Суд не приймає до уваги ствердження представника позивача про те, що дії відповідачки відносно часткової оплати поточних платежів за водопостачання та водовідведення свідчать про визнання нею заборгованості, а тому в силу ст. 264 ЦК України, в даному разі перебіг позовної давності переривається, після чого перебіг позовної давності починається заново і час, що минув до переривання перебігу строку не зараховується, оскільки в даному разі має місце оплата відповідачкою поточних платежів за водопостачання та водовідведення, а не визнання суми заборгованості за минулий час, що знайшло своє підтвердження оглянутим в судовому засіданні розрахунковим рахунком за період з січня 2004 року по березень 2010 року. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідачки суми заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, з урахуванням трирічного строку позовної давності, у сумі 1006 грн. 25 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки на користь позивача суд стягує сплачені судові витрати по справі: витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Оскільки позивач, на підставі рішення Павлоградської міської ради від 26.01.2010 року №1148-60/У «Про звільнення від сплати судового збору», звільнений від сплати державного мита при подачі позовної заяви про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання і водовідведення, тому відповідно до вимог ч.З ст.88 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню державне мито в дохід держави у розмірі 51 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial