Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом про встановлення факту володіння на праві власності її батьком [PERSON], який помер 30 червня 2008 року, житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по вулиці Леніна за №181 в селі Любовичі Малинського району, та про визнання за нею права власності у порядку спадкування на цей будинок. Зазначила, що вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не може через те, що за життя батьком не були оформлені на нього правовстановлюючі документи. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що вона одна прийняла спадщину після смерті батька. Даний будинок був побудований батьками у 1950 році на виділеній батькові колгоспом земельній ділянці, про що архівні документи не збереглися. Господарство відносилось до типу колгоспного двору. Просить позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова Любовицької сільської ради [PERSON] визнала позов у повному обсязі. Пояснила, що згідно записів в погосподарських книгах з часу забудови і до смерті у цьому будинку проживав батько позивачки, який був головою колгоспного двору. Документів про виділення йому земельної ділянки для забудови у сільській раді не збереглося. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог суд визнає, що позов підлягає задоволенню. Позивачка є дочкою [PERSON], який помер 30 червня 2008 року, і відповідно до ст.1261 Повільного кодексу України спадкоємцем першої черги за законом на його майно (а.с.5.6,7). Малинською державною нотаріальною конторою 1 грудня 2008 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа за № 815 до майна померлого [PERSON] (а.с.20-23). Заяв від інших спадкоємців не надійшло. Згідно довідок Любовицької сільської ради, виписок із погосподарських книг за період з 1950 по 2008 роки, пояснення представника відповідача, а також свідчення свідка [PERSON] житловий будинок за №181 по вулиці Леніна в селі Любовичі був побудований батьком позивачки у період 1950-1952 років. Він працював в колгоспі, був головою колгоспного двору, проживав і був зареєстрований у цьому будинку до смерті. Архівні документи про виділення земельної ділянки під забудову не збереглися. Рішенням виконкому Любовицької сільської ради народних депутатів від 11.05.1995 року [PERSON] було надано дозвіл на перебудову житлового будинку на закріпленій за ним ділянці, (а.с. 10). Таким чином суд визнає доведеним факт, що [PERSON] проживав в цьому будинку, володів ним і користувався з дня забудови по день смерті, що свідчить про володіння будинком на праві власності. Від встановлення даного факту залежить реалізація спадкового права заявниці на спадкове майно. Малинське районне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації, виготовивши технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вулиці Леніна за № 181 в селі Любовичі та визначивши його інвентаризаційну оцінку у розмірі 59279 гривень, не зареєструвало право власності на померлого, що позбавляє можливості позивачку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно в нотаріальній конторі. Згідно з ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Це свідчить про те, що « [PERSON] належить спадкове майно батька [PERSON] з дня його смерті. Статтею 392 цього Кодексу передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою і особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Через відсутність правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок померлого [PERSON], які в силу ч.4 ст.25 Цивільного кодексу поновити неможливо, вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Позивачка, будучи потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.16), звільнена від сплати судового збору в силу п. 18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. Судовий збір у розмірі 592рн.79коп. суд покладає на відповідача.

Outcome: approved