Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 27 серпня 2009 року вона, уклала з відповідачем договір на виготовлення та установку металопластикової продукції, а саме: балкону та лоджії, що підтверджується договором № 234. За умовами даного договору, продавець зобовязався виготувати та установити вищевказану продукцію у строк до 04 жовтня 2009 року. Загальна сума договору складала 5900 гривень. Під час підписання договору, позивачем була внесена сума в розмірі 4700 гривень, а залишену суму покупець повинен був оплатити після монтажних робіт та підписання акту прийому-передачі обєкту. Позивач, оплативши визначену у договорі суму в розмірі 4700 гривень, став чекати на установку балконних рам, але відповідні роботи до теперішнього часу не зроблені і грошові кошти не повернуті. Не бажаючи продовжувати договір, позивач просить суд стягнути з відповідача 4700 гривень за невиконання умов договору, а також стягнути судові витрати, які були нею понесені при зверненні до суду. У судовому засіданні позивачка наполягаючи на позові пояснила суду, що уклавши договір на 5900 гривень, вона здійснила передплату у розмірі 4700 гривень на установку та монтаж балкону та лоджії. Відповідач обіцяв здійснити вказані роботи до 04.10.2009 року, однак свої обовязки по договору не виконав. На її прохання повернути гроші, відповідач також не реагував, тоді вона відіслала йому письмову претензію, де вказала, що у разі його ігнорування, вона змушена бути звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомих суду обставин, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно. На телефонограми, які йому були надіслані не реагував. Своїх заперечень на позов не надав. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд знаходить позов обґрунтований, заснований на Законі та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: За договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобовязується другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцю зазначену послугу, якщо інше не передбачено договором. Позивачем доведено у суді, що укладений з відповідачем договір про надання послуг, саме це і зазначав. Сторони уклали договір, за умовами якого, продавець (відповідач по справі) зобовязався виготувати та установити металопластикову продукцію, а саме: балкон та лоджію у строк до 04 жовтня 2009 року, а замовник (позивачка по справі) оплатила виконавцю зазначену послугу. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. Так в Законі говориться, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем лише за наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Як стало зясовано у судовому засіданні і підтверджено наданими позивачем документами, саме невиконання відповідачем умов договору про надання послуг, призвели до збитків, які понесла позивачка і які підлягають стягненню у повному обсязі. Аналізуючи у сукупності докази надані в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідачем суттєво порушуються умови договору у звязку з чим він підлягає розірванню, а на користь позивачки підлягає стягненню кошти в розмірі 4700 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 32.50грн., а всього 83.50 грн.

Outcome: approved