Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона працювала на підприємстві відповідача з 01 травня 2004 року по 19 червня 2009 року, була звільнена на підставі ст.40 КЗпП України, за скороченням. За період її роботи відповідачем заробітна плата виплачувалася несвоєчасно та неповністю, внаслідок чого на момент звільнення утворилася заборгованість в сумі 18513 грн. 03 коп. Ця заборгованість не виплачена до цього часу. Крім того, вона має право на компенсацію за втрату частини зарплати в звязку з порушенням строків її виплати, тому відповідач повинен сплатити йому цю компенсацію в сумі 3679 грн. 05 коп., згідно з наведеним ним розрахунком. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач просить стягнути з відповідача також середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні в сумі 5058 грн. 27 коп. Вказує, що невиплата заробітної плати призвела до її моральних страждань. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 700 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, з врахуванням думки позивача, вважає за можливе постановити заочне рішення у справі, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач працювала на підприємстві відповідача. За період її роботи відповідач заборгував їй зарплату в сумі 18513 грн. 03 коп., що підтверджується довідкою відповідача № 534 від 25.11.09 р., тому суд вважає за необхідне стягнути цю суму на користь позивача. Відповідно до ст. 34 Закону України „Про оплату праці та на підставі вимог п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, в редакції від 21.02.2001 року № 159 працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати, що згідно розрахунку позивача, складають 3679 грн. 05 коп. та підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач звільнилася з підприємства за ст. 40 КЗпП України 19.06.09 р., розрахунок по заробітній платі з нею до цього часу не проведено, а тому вона має право на стягнення середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, що складає 5058 грн. 27 коп. . Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, хоча відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантоване їй ст. 43 Конституції України, ст. ст. 1, 24 Закону України „Про оплату праці та ст.115 КЗпП України, оскільки позивачем пропущений передбачений ст. 233 КЗпП України трьохмісячний строк звернення до суду за вирішенням питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про працю. Оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судових витрат (її вимоги виникли з трудових відносин), судові витрати необхідно віднести на рахунок відповідача, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: partial