Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до ЗАТ «Догмат Україна» з позовом про стягнення заробітної плати в сумі 46500грн. та моральної шкоди в сумі 5000грн., вказуючи, що з 13.04.2004р. по 16.03.2009р. працювала у відповідача на посаді керівника Донецького відділення Управління регіональної мережі дистрибуції Департаменту продажу. 16.03.2009р. була звільнена з займаної посади за угодою сторін. Трудова книжка з зазначенням наказу про її звільнення була отримана нею по пошті, проте при звільненні відповідач не провів з нею розрахунку та не виплатив наявну перед нею заборгованість по заробітній платі за період з січня по березень 2009 року, яка складає за її підрахунками 46500грн. Своїми неправомірними діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, розмір якої вона визначила в сумі 5000грн. 01.10.2009р. на адресу суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі (а.с.50). Представник відповідача СурнінA.B. надав суду заперечення на позов та клопотання про розгляд справи у його відсутність. В запереченнях на позов зазначив, що вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні немає, оскільки нарахування заробітної плати здійснювалося відповідачем своєчасно, але затримка виплати такої сталася з вини обслуговуючого банку - ВАТ КБ „Надра. Просив у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заперечення на позов представника відповідача, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.04.2004р. [PERSON] була прийнята на роботу до ЗАТ «Догмат Україна» на посаду консультанта з обслуговування клієнтів відділу розвитку та координації м.Донецька, а в подальшому, 01.05.2006р. - у звязку зі зміною організаційної структури Департаменту продажу та введенням нового штатного розкладу переведена на посаду керівника Донецького відділення Управління регіональної мережі дистрибуції Департаменту продажу, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивачки та копією трудового договору між сторонами (а.с.4,5,10). 16.03.2009р. згідно наказу №863-к від 13.03.009р. позивачка була звільнена із займаної посади за угодою сторін, на підставі п.1 ч.І ст.36 КЗпП України (а.с.5). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум,шо належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановив суд в ході розгляду справи, ЗАТ «Догмат Україна" була нарахована, але не виплачена позивачці заробітна плата за період з 01.01.2009р. по 16.03.2009 р. в сумі 21670грн.01коп., а тому з відповідача на користь позивачки має бути стягнута заробітна плата за період з січня 2009 року по 16 березня 2009р. у вищевказаному розмірі. Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь часзатримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч.2 цієї ж статті при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. В судовому засіданні достовірно встановлено, що вини ЗАТ „Догмат Україна у не виплаті заробітної плати [PERSON] при її звільненні немає, а затримка виплати такої сталася з вини обслуговуючого банку -ВАТ КБ „Надра, що обєктивно підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема, копіями платіжних доручень відповідача про перерахування коштів на ВАТ КБ «Надра» з призначенням платежу - заробітна плата за січень, лютий та березень 2009р. на карткові рахунки та копії платіжних доручень ВАТ КБ «Надра» про повернення цих коштів, листами відповідача на адресу Національного банку України та інших управлінь щодо невиконання ВАТ КБ «Надра», як обслуговуючим банком відповідача, платіжних доручень (а.с.56-97). Отже, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, коли сторона, на користь якої постановлено рішення, звільнена від судових витрат, судові витрати стягуються з другої сторони у дохід держави, пропорційно до розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню. З відповідача в дохід держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 216грн.70коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120грн. На підставі ст.ст.116,117 КЗпП України,

Outcome: partial