Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов [PERSON], де в обґрунтування позовних вимог зазначається, що 11 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ ФГ «[PERSON] традиції» укладений Договір добровільного страхування транспортних засобів № 06/83277/27003/08 (надалі - Договір). 10.12.2008 року прийшовши на автостоянку біля офісу, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Спаська, 30-А, позивачем виявлено, що застрахований транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander, д.н. AI 9856 ВВ зазнав пошкоджень. З урахуванням вимог розділу 9 Договору, позивач 12.12.2008р. повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав необхідні документи. Проте листом №398/10 від 23.02.2009р. відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування за випадком, що стався 10.12.2008р., з посиланням на порушення Позивачем п.п. 9.1.2 п.9.1, 10.2.1, 10.2 Розділу 9, 10 «Загальних умов страхування» до Договору, а саме в зв'язку з неповідомленням і не викликом на місце події представників компетентних органів МВС України та ненаданням довідки відповідного органу МВС України за встановленою формою. З такими висновками позивач не погоджується, оскільки на виконання вимоги Договору, позивач надав відповідачу калькуляцію та рахунок-фактуру №071208/1 від 10.12.2008р., складену TOB «Ніко-Україна», відповідно до якого, розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ склав - 5 261, 46 грн., що складає менш 3% від страхової суми, яка згідно умов Договору складає 190 000 грн. На даний час, згідно калькуляції та рахунків-фактур №00005946/1 та №00005946 21.04.2009р., складені TOB «Ніко-Україна», розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ складає - 5 585, 53 грн., з яких: запчастини - 168, 50 грн. та ремонтні роботи - 5 417, 03 грн. Отже, відповідач порушивши умови договору та вимоги чинного законодавства неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. У звязку із викладеним позивач просить стягнути 6\~112, 71 грн., де 5 585, 53 грн. - сума завданих збитків; 452, 43 грн. - сума індексу інфляції за весь час прострочення; 74, 85 грн. - пені та 1 000 грн. - витрат на правову допомогу, а також моральну шкоду у розмірі 2000 грн. У судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення та просив позов задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм право відносини. Із матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ ФГ «[PERSON] традиції» укладений Договір добровільного страхування транспортних засобів № 06/83277/27003/08. Відповідно до п.1.9 Договору, позивач здійснив страхування належного на праві власності транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, д.н. AI 9856 ВВ, 2007 року випуску, від ризиків ДТП, інші випадкові події, протиправні дії третіх осіб, незаконне заволодіння, та сплатив страховий платіж у розмірі 14 212,00 грн. 10.12.2008 року застрахований транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander, д.н. AI 9856 ВВ зазнав пошкоджень, а 12.12.2008 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав необхідні документи у відповідності з вимогами розділу 10 Договору. Листом №398/10 від 23.02.2009р. відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування за випадком, що стався 10.12.2008р., з посиланням на порушення Позивачем п.п. 9.1.2 п.9.1, 10.2.1, 10.2 Розділу 9, 10 «Загальних умов страхування» до Договору, а саме в зв'язку з неповідомленням і не викликом на місце події представників компетентних органів МВС України та ненаданням довідки відповідного органу МВС України за встановленою формою. Заслухавши пояснення представника по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ЗАТ ФГ «[PERSON] традиції» неправомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пунктом 12.10 Договору визначено, що в залежності від обраної програми страхування може бути передбачено, що [PERSON] здійснює виплату страхового відшкодування без довідки відповідного органу МВС України у випадку: - п. 12.10.2 - пошкодження ТЗ до 3% від страхової суми. Із додатку №1 до «Особливих умов страхування» до Договору вбачається, що Позивачем обрану програму страхування, згідно якої, зокрема, опція «10» здійснюється виплата страхового відшкодування без довідки компетентного органу у разі відсутності інших учасників пригоди без обмежень по характеру пошкоджень (до 3% страхової суми). Згідно п. 11.1.3 розділу 11 Договору та опції «7» додатку №1 до «Особливих умов страхування» до Договору, розмір завданих збитків визначається на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, зокрема згідно калькуляції спеціалізованої СТО. На виконання вимог Договору, позивач надав відповідачу калькуляцію та рахунок-фактуру №071208/1 від 10.12.2008р., складену TOB «Ніко-Україна», відповідно до якого, розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ склав - 5 261, 46 грн., що складає менш 3% від страхової суми, яка згідно умов Договору складає 190 000 грн. Згідно калькуляції та рахунків-фактур №00005946/1 та №00005946 від 21.04.2009р., складені TOB «Ніко-Україна», розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ складає - 5 585, 53 грн., з яких: запчастини - 168, 50 грн. та ремонтні роботи - 5 417, 03 грн. Отже, відповідач в порушення умов договору неправомірно відмовив у виплаті позивачу страхового відшкодування. Крім того, частиною другою статті 20 Закону України «Про страхування», визначено обов'язок страховика протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Аналогічні вимоги містяться у п. 12.19.1 розділу 12 Договору, страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає [PERSON] у наступні строки: - при пошкодженні ТЗ до 3% від страхової суми - протягом 2-х робочих днів з дня отримання документів, згідно розділу 10 Договору. Статтею 26 Закону України "Про страхування" передбачено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається Страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється Страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Однак, цей строк Страховиком порушено. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку [PERSON] зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. [PERSON] несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 8.1.5 Договору у разі несвоєчасної сплати Відповідачем страхового відшкодування, він зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на день виникнення прострочення. Таким чином, розмір заборгованості, станом на 27.04.2009р., тобто на час подачі позову, становить: 5 585, 53 грн. - сума завданих збитків; 452, 43 грн. - сума індексу інфляції за весь час прострочення; 74, 85 грн. - пені, а всього - 6 112, 71 грн. Викладені позивачем в позовній заяві обставини, на які останній посилається як на підстави правомірності заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, з наданих доказів не вбачається заподіяння позивачу моральної шкоди і неможливо встановити причинно-наслідковий звязок між неправомірними діями відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди. Також враховуючи те, що між сторонами склались договірні відносини, які не передбачають відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На думку суду, на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial