Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

31.08.2009 року ТОВ «Никонджитбудсервіс» звернулось до суду з позовом, яким просив виселити відповідача, а також інших тимчасових мешканців, із кімнати № 408 гуртожитку по вул. Космонавтів, 128 у м. Миколаєві та стягнути заборгованість по комунальним платежам за період з вересня 2005 року у розмірі 1125,45 грн. При цьому посилались на те, що позивач, як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у користуванні, згідно ст.391 ЦК України. В подальшому позивач уточнив заявлені вимоги, збільшивши суму заборгованості до 1504,97 грн. та наполягаючи на тому, що взаємовідносини між сторонами повинні регламентуватися ст.ст. 810-826 ЦК України, проте не змінив підстави виселення. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги стосовно виселення [PERSON] та стягнення заборгованості у сумі 1845 грн.86 коп. станом на 01.04.2010 р. - підтримав, про яких тимчасових мешканців йде мова у позови пояснити не міг. Представник [PERSON] позов не визнав, вважаючи, що позивач не має право вимоги виселення відповідача на підставі ст.391 ЦК України, оскільки відповідно до наданих суду документів на цей час власником спірної кімнати є [PERSON] Також в частині стягнення заборгованості по комунальним платежам просив застосувати наслідки, передбачені чинним законодавством, у разі пропущення строків звернення до суду з вимогою. Представник третьої особи - [PERSON] просив задовольнити заявлені вимоги. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Будинок № 128 по вул. Космонавтів має статус гуртожитку, знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Никонджитбудсервіс». Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2005 року, власником житлових приміщень ( блок 408-410) будинку 128 по вул. Космонавтів у м. Миколаєві є [PERSON] Згідно ст.391 ЦК України, на яку посилався, як на підставу виселення позивач, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 13.07.2006 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування кімнатами № 408-409 будинку 128 по вул. Космонавтів у м. Миколаєві. Згідно наданих суду пояснень представника позивача та акту обстеження від 04.07.2009 року, [PERSON] у кімнаті № 408 не мешкає тривалий час, з 01.07.2009 року припинилось нарахування комунальних платежів [PERSON] з боку позивача. Доказів стосовно того, які саме особи мешкають у кімнаті 408 та чи мешкають взагалі позивачем суду не надано. Договором № 39 про розстрочення комунальних платежів від 10.09.2005 року , між сторонами по справі було визначено термін погашення заборгованості по комунальним платежам відповідачем у період з 10.09.2005 року по 10.09.2006 року суми у розмірі 1289 грн. 10 коп. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, станом на 01.01.2010 р. переплата з боку [PERSON] по комунальним платежам, окрім договору реструктуризації заборгованості, складає 818 грн.80 коп. та нарахування не відбуваються з 01.07.2009 р. Тому незрозуміло, з яких підстав відбувається збільшення позовних вимог, якщо немає нарахувань та сума переплати складає більший розмір ніж заборгованість за договором реструктурізації. З урахуванням вищевказаного, оцінюючи надані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі через їх необґрунтованість та недоведеність порушень прав позивача з боку відповідача.

Outcome: dismissed