Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

10.09.2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Посилалась на те, що 21.09.2008 року біля 2 годин вона та [PERSON] зайшли до магазину, який розташований по вул. Леніна, 7а в с. Оленівка Волноваського та належить на праві власності [PERSON], щоб купити сигарети та морозиво. Працююча неофіційно у магазині у якості продавця відповідачка [PERSON] дала їм товар. Оскільки їй та [PERSON] здалось, що названа продавцем ціна товару більша ніж у інших магазинах, то вони стали вимагати дати їм чек, але відповідачка відмовилась від його надання і між ними сталася свара, в результаті якої вони з [PERSON] відмовились платити за товар і вона кинула морозиво [PERSON] у віконце магазину. Після цього відповідачка із балончика бризнула їй у обличчя якоюсь хімічною рідиною, від чого вона отримала хімічний опік кожи параорбітальной області слизової вік та рогової оболонки зліва другого ступеня, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров*я, що підтверджується актом судово-медичного засвідчення №133. Згідно постанов органів дізнання Волноваського РВ від 29.09.2008 року та 24.11.2008 року у відношенні [PERSON] було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України на піставі ст.6 п.2 КПК України, які [PERSON] не оскаржила. За її скаргою до суду про порушення кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України кримінальна справа була порушена та у подальшому під час її розгляду була закрита на підставі Закону України «Про амністію» від 26.12.2008 року, яке [PERSON] також не оскаржила, що не звільняє її від зобов*язання сплатити моральну шкоду. Винними діями відповідачки їй були спричинені легкі тілесні ушкодження, які супроводжувались сильним фізичним болем в очах, що ускладнювало виконання її трудових обов*язків, які пов*язані з роботою на комп*ютері, вона не читала книги, не дивилась телевізор, не допомогала батькам у веденні домашнього господарства, що порушувало її нормальний життєвий уклад, тому просить суд стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 5000 гр., а з відповідача [PERSON] стягнути судові витрати, понесені у зв*язку з наданням їй правової допомоги у розмірі 2000 гр. 24.11.2009 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], пояснюючи, що в ніч з 20 на 21 вересня 2008 року відповідачі, які знаходились у стані алкогольного сп*яніння, дійсно прийшли до магазину [PERSON], у якому вона торгувала в цей день, оскільки останній захворів та купили морозиво. Сигарети [PERSON] вона не дала, т.я. вважала, що їй ще не виповнилось 18 років. Після цього вони обидва стали виражатись на її адресу нецензурною лайкою, [PERSON] став бити ногами по дверях магазину та кидати у віконце сигаретні окурки, а [PERSON] кинула у вікно морозиво. Вона хотіла кзакрити вікно, але остання не давала їй цього зробити, утримувала дверцята руками та намагалась вдарити її і тільки після цього з метою захистити себе вона дістала із сумочки балончик лаку для волосся та бризнула їм у тамбур магазину, де знаходилась [PERSON] В результаті неправомірних дій відповідачів вона перенесла нервовий стрес та 21.09.2008 року зверталась до лікарні за медичною допомогою, приймала заспокійливі ліки. Крім того, 27.03.2009 року у суді їй стало відомо, що [PERSON] звернулась до суду із скаргою на неї та у її відношенні порушена кримінальна справа за ст. 125 ч.2 КК України, тому розхвилювалась і у неї стався самоаборт, тому просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 15 тис. гр. та судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не заявилась, надана письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає, зустрічний позов [PERSON] не визнає. Представник [PERSON] у судовому засіданні підтвердив позовні вимоги позивачки, на їх задоволенні наполягає, позов [PERSON] не визнає, оскільки остання не оскаржувала постанови органів дізнання та суда, що свідчить про те, що вона була згодна з викладеними в них обставинами, які у повному обсязі підтверджують, що вона є винною у скоєнні злочину, передбаченому ст. 125 ч.2 КК України. Доказів неправомірності дій [PERSON] та [PERSON] [PERSON] суду не надала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, на задоволенні своїх позовних вимог [PERSON] наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не заявився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] не визнає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що постановами органів дізнання Волноваського РВ УМВС України в Донецькій області від 29.09.2008 року та 24.11.2008 року встановлено, що 21.09.2008 року біля віконця магазину [PERSON], яка торгувала у ньому, умисно на почві виниклих неприязних стосунків, в ході сварки з [PERSON] та [PERSON], бризнула хімічною рідиною з балончику в тамбур магазину, де знаходилась [PERSON] та попала їй в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоровая і саме це було підставою для відмови у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст. 296 КК України. Вказані в постановах обставини є встановленими та не оскаржувались [PERSON] [PERSON] звернулась після цього, як потерпіла, із скаргою до суду про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON]Є за ст. 125 ч.2 КК України. Кримінальна справа судом була порушена, але під час слухання справи [PERSON] заявила клопотання про застосування до неї ЗУ «Про амністію» та закриття справи. Постановою суду від 18.05.2009 року, яке набрало чинності, справа була закрита, а [PERSON], як підсудна, звільнена від кримінальної відповідальності, але це не звільняє її від сплати, завданої її діями, шкоди. У результаті неправомірних дій з вини відповідачки [PERSON] позивачці [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягає в спричиненні їй легких тілесних ушкоджень, що супроводжувалось фізичним болем та неможливістю на деякий час нести повноцінний спосіб життя. З огляду на вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачки, ступень вини відповідачки, яка завдала їй моральної шкоди під час скоєння злочину в результаті неправомірної поведінки позивачки та [PERSON] у громадському місті, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 гр. Суд вважає необхідним відмовити позивачці [PERSON] у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача [PERSON] понесених нею витрат на правову допомогу, оскільки судом не встановлено вини відповідача у спричинені їй тілесних ушкоджень і [PERSON] на момент скоєння злочину не знаходилась з [PERSON] у трудових правовідносинах. Суд також вважає, що [PERSON] у судовому засіданні не навела доказів, які б підтверджували наявність винних дій відповідачів за її зустрічним позовом та їх зв*язок з настанням спричиненої їй моральної шкоди, тому у задоволенні зустрічних позовних вимого необхідно відмовити. На підставі ст. 1167 ЦК України, ст. 84 ЦПК України,

Outcome: partial