Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Ужгородське підприємство теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» звернулося до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] за період з 2004 по 2009 рік були надані послуги з опалення та гарячого водопостачання, за які остання заборгувала 5981,06 грн. У звязку з простроченням відповідачкою оплати наданих послуг, Ужгородське підприємство теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» заявляє про стягнення з неї трьох відсотків річних в сумі 883,49 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1227,88 грн., всього на загальну суму 8092,44 грн. Представник [PERSON] комунального підприємства теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд стягнути з [PERSON] на їх користь суму боргу в розмірі 8092,44 грн., з яких 5981,06 грн. заборгованість за надані послуги, 883,49 грн. три відсотка річних та 1227,88 грн. інфляційні витрати. Також просила суд стягнути з відповідачки понесені ними судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в позові, застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з наданого суду зведеного розрахунку наявної у відповідачки заборгованості, [PERSON], яка проживає за адресою [INFO], має заборгованість по оплаті послуг перед [PERSON] підприємством теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» за період з 2004 року по 2009 рік в розмірі 5981,06 грн. Відповідно до вимог ст. 257 ст. 267 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачки наявну у останньої заборгованість з 2004 року по 2009 рік, тобто строк у межах якого особа могла звернутися до суду за захистом свого права сплив. Враховуючи наведене та те, що відповідачка в судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності, виходячи з ч.4 ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] наявної у останньої заборгованості слід відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та відсотків від простроченої суми у зв'язку з простроченням відповідачем оплати наданих йому позивачем послуг, то в задоволенні таких також слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошових зобов'язань, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак правила даної статті на думку суду, застосовуються виключно до грошових зобов'язань, а не до зобов'язань, що випливають за договором про надання послуг, тобто відшкодування інфляційних витрат та процентів від простроченої суми, це не є міра відповідальності, а плата за користування чужими грошовими коштами. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed