Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 1846 грн. 38 коп. боргу за теплозабезпечення та гаряче водопостачання (далі-послуги), посилаючись на те, що відповідач являється споживачем послуг, які надаються ТОВ "НіжинТеплоМережі" (далі-ТОВ), при цьому за період з 01 серпня 2005 року по 31 жовтня 2009 року за відповідачем утворилась заборгованість за отримані послуги у вищезазначеному розмірі, яка в добровільному порядку не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що відповідач являється наймачем квартири, користується послугами фактично, не відмовився від отримання послуг, пільги на сплату послуг у відповідача відсутні. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки згідно ст.76 ч.3 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відомості про причини неявки відповідача суд не має. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому ст. 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов"язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з"ясуванню обставин справи. Відповідач проживає та зареєстрована в [INFO] б, кв.41, і являється споживачем послуг фактично, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Служба Єдиного Замовника від 08 вересня 2009 року, розрахунком заборгованості по особовому рахунку №17110 квартиронаймача [PERSON]. Згідно ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року N 1875-IV (далі-Закон 1875-IV) залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, - послуги щодо централізованого постачання гарячої води, централізованого опалення. Положеннями ст.ст. 10, 67, 68 Житлового Кодексу України встановлено, що громадяни зобов'язані додержуватися правил користування житловими приміщеннями, при цьому квартиронаймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно сплачувати спожиті комунальні послуги за державними тарифами і розцінками щомісяця у встановлені строки. За таких обставин відповідач, який є квартиронаймачем, зобов'язаний своєчасно сплачувати спожиті комунальні послуги, зокрема, послуги теплозабезпечення та гарячого водопостачання, які надаються ТОВ, що узгоджується із положеннями ст.ст.20, 21 Закону 1875-IV. Докази, що спростовують дане твердження в матеріалах справи відсутні. За період з 01 серпня 2005 року по 31 жовтня 2009 року відповідач заборгував позивачу за отримані послуги 1846 грн. 38 коп., що підтверджується розрахунком ТОВ, з якими погоджується суд. За таких обставин заборгованість по сплаті послуг підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст. 64 ч.1 Житлового кодексу України. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно матеріалів справи позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати- витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору із відповідача на користь держави в розмірі 51 грн., що узгоджується із положеннями ст. 3 ч.1 п.а Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. 88 ч.3 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, на підставі ст.ст. 10, 64, 67, 68 Житлового кодексу України, ст.ст. 13, 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги,

Outcome: approved