Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

В лютому 2010 року до суду звернувся позивач з позовом в якому вказував , що 28 березня 2008 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після смерті матері відкрилася спадщина , зокрема на земельну ділянку , але в даний час він не може прийняти спадщину, оскільки в Державному акті допущено помилку при написанні адреси за якою знаходиться земельна ділянка. Позивач просить суд , визнати за ним [PERSON] , право власності на земельну ділянку розміром 0,286 га, вартістю 15796,48 грн., посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ КВ № 075266 , виданого Тарганською сільською радою Володарського району 18 листопада 1999 року , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вимоги позивача визнали. Представник Тарганської сільської ради Володарського району не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено , що [PERSON] померла 27 березня 2008 року , що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.13). За свого життя [PERSON] заповіт не складала . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , до якої зокрема відноситься земельна ділянка площею 0,286 га. , яка розташована в с.Надросівка по вул. Будьонного, 27 Володарського району Київської області , посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 075266 , який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66, виданим 18 листопада 1999 року на імя [PERSON] ( а.с.20). Однак відповідно до довідки виданої виконкомом Тарганської сільської ради Володарського району Київської області від 11 лютого 2010 року за № 71 , [PERSON] проживала до дня смерті , за адресою с.Надросівка вул. Будьонного, 27 Володарського району Київської області ( а.с.15), а в Державному акті на право приватної власності на землю невірно вказано адресу за якою знаходиться земельна ділянка : с.Надросівка , вул. Будьонного ,21 , що позбавляє позивача оформити належним чином прийняття спадщини у нотаріальній конторі. Наведені вище обставини справи вказують, що позивач не має змоги оформити у нотаріальній конторі прийняття спадщини, оскільки у Державному акті на імя спадкодавця , допущено помилку при написанні адреси , за якою знаходиться земельна ділянка. За наведених підстав державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні прийняття спадщини на земельну ділянку і він вимушений звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до спадкової справи № 137 за 2008 рік після померлої 27 березня 2008 року [PERSON] позивач частково прийняв спадщину , а саме : житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться в селі Надросівка Володарського району Київської області по вул. Будьонного,27 . Позивач [PERSON] має право на спадщину , що залишилась після померлої за законом оскільки, він є сином померлої ( а.с.8 ) , а тому являється спадкоємцем першої черги за законом . Наведене відповідає положенням ст. 1261 ЦК України , яка вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки . Крім того відповідно до ст. 1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Відповідачі по справі є також дітьми померлої та спадкоємцями першої черги , що стверджено свідоцтвами про їх народження та одруження ( а.с.6-7, 10-11 ) , однак вони на спадщину не претендують та не заперечують проти її прийняття позивачем , окрім того у відповідності до вимог ст.1273 ЦК України вони відмовилися від прийняття спадщини , про що нотаріально посвідчили свою відмову . Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку , що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved