Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 200 долларів США та судові витрати в розмірі 171 грн., посилаючись на те, що 17.11.2004 року позивач дав гроші [PERSON] в сумі 200 доларів США, оскільки збирався купувати у нього будинок. [PERSON] пообіцяв повернути йому гроші за першою вимогою у випадку, якщо будинок йому не сподобається і він не буде його купувати, але коли він звернувся, то відповідач відмовився повертати гроші. До відповідача з вимогою повернути гроші він звертався неодноразово, однак до теперішнього часу гроші не повернув. 22.10.2009 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 1700 грн. та судові витрати в розмірі 171 грн У судовому засіданні позивач позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що з відповідачем познайомився у 2004 році під час продажу квартири за адресою: [ADDRESS], що належала його батькам. Після продажу квартири відповідач тимчасово дозволив проживати йому у будинку при цьому взяв за користування будинком та на випадок матеріального збитку гроші у розмірі 200 долларів США, написавши розписку. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, пояснивши, що 17.11.2004 року він дозволив тимчасово позивачу мешкати у дачному будинку його батьків та у якості завдатка збереження майна взяв гроші у розмірі 200 доларів США, після чого [PERSON] зник та тривалий час не давав про себе знати. Позов позивача вважає безпідставним, у судовому засіданні прохав застосувати термін позовної давнини звернення до суду, який закінчився у позивача 20 листопада 2007 року. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно розписки від 17 листопада 2004 року, [PERSON] отримав від [PERSON] гроші у сумі 200 доларів США, дозволивши останньому проживати на його дачі, та зобов'язався повернути гроші у випадку відсутності матеріального збитку (а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимог ЦК України. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог у відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно предявляються. У силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім цього, згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк( термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з розписки, яку видав відповідач, строк виконання зобов'язання, передбаченого ст. 257 ЦК України, сплинув. Строк звернення до суду сплинув 17 листопада 2007 року. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише тільки 20.10.2009 року, що вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м.Харкова (а.с.3), тобто пропустив 3 -х річний строк для звернення. Відповідно до вимог ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Підстав для поновлення строку у суду не має, оскільки позивач не навів ніяких поважних причин для поновлення цього строку. Позивач звертався до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи за шахрайство В порушенні кримінальної справи було відмовлено (а.с. 53-54). Крім того, у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] тимчасово дозволив проживати [PERSON] у будинку при цьому взяв за користування будинком та на випадок матеріального збитку гроші у розмірі 200 долларів США, написавши розписку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦК України. Таким чином, пояснення позивача, які він дав у судовому засіданні не відповідають змісту позовних вимог та тексту розписки, оскільки мова у розписці йшла про дозвіл тимчасового мешкання у дачному будинку батьків відповідача, а не про його продаж. На підставі вищевикладеного суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском трьохрічного терміну для звернення до суду за захистом порушених прав, а також у зв'язку з тим, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердженя в судовому засіданні.

Outcome: dismissed