Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

7 липня 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], де просить визнати дачний будинок, що розташований на земельній ділянці № 173 в садівничому товаристві «Скіф» с. Лупарево Жовтневого району Миколаївської області, обєктом спільної сумісної власності подружжя та виділення право власності на И частки вказаного будинку за кожним. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з 06.02.71р. по 22.02.08р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. В 1989 році її син [PERSON] став членом садівничого товариства «Скіф» та користувачем земельної ділянки. На вказаній ділянці вони з відповідачем під час подружнього життя побудували будинок. В^2006 році членом садівничого товариства «Скіф» став відповідач та приватизував вищевказану земельну ділянку площею 0,9 га, що розташована в СТ»Скіф» № 172, 173 в межах території Лиманівської сільської ради. Добровільно відповідач відмовляється визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку, а відтак вона змушена звернутися до суду. Представники позивачки підтримали позовні вимоги та підтвердили обставини на які посилається позивачка та просили позов задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги частково, суду пояснив, що під час подружнього життя вони з позивачкою побудували дачний будинок в садівничому товаристві «Скіф». Проти розподілу спільного майна подружжя він не заперечує, але правовстановлюючі документи на будинок ним не оформлювалися, в експлуатацію обєкт будівництва не здавався. В 2008 році рішенням Лиманівської сільської ради було вирішено оформити йому право власності на спірний дачний будинок. В теперішній час він займається підготовкою документів для вирішення питання щодо державної реєстрації права власності на даний будинок. Відповідно до свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 6 лютого 1971 року (а.с.16). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу сторони розірвали шлюб 22 лютого 2008 року (а.с.17). Згідно договору про поділ майна від 15.11.08р. сторони домовилися про поділ майна, що було спільною сумісною власністю подружжя (а.с.20). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 597394, зареєстрованому в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Жовтневій райдержадміністрацїї Миколаївської області 13 лютого 2007 року [PERSON] виділене у власність для ведення садівництва земельна ділянка площею 0,9 га, що розташована в СТ»Скіф» № 172, 173 в межах території Лиманівської сільської ради (.с.22). Згідно рішення Лиманівської сільської ради № 11 від 26.09.08р. було вирішено оформити право власності [PERSON] на дачний будинок, що розташований на земельній ділянці №173 в садівничому товаристві «Скіф» с. Лупарево (а/с.24). Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на дачний будинок, що розташований на земельній ділянці № 173 в садівничому товаристві «Скіф» с. Лупарево в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації не зареєстровано (а.с. 40). Оцінюючи досліджені докази, суд вважає встановленим, що під*час подружнього життя відповідач [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва, на якій сторонами самовільно був побудований дачний будинок. При будівництві спірного садового будинку проект на будівництво не узгоджувався з відповідними архітектурно-будівельними та виконавчими органами, дозвіл нат право виконання будівельних робіт відсутній, в експлуатацію обєкт будівництва не здавався та свідоцтво про право власності на вказаний будинок не оформлювалося. Відповідно до вимог ст. 331 Цивільного Кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як вбачається з положень ч.З ст. 375 Цивільного Кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На підставі ч.І, ч.2 ст. 376 Цивільного Кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За таких обставин, суд приходе до переконання, що дачний будинок є самочинно збудованим на земельній ділянці, яка була виділена для садівництва, відповідач [PERSON] не набув права власності ва нього, а відтак позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed