Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачкою в шлюбі з 29.02.2008 року. До цього перебував у шлюбі з 1999 року по 2007 рік, який було розірвано згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.05.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачкою не склалось майже з перших років шлюбу. Між ними часто виникали непорозуміння, сварки, які з часом призвели до втрати почуття поваги та любові. Після другої реєстрації шлюбу стосунки з відповідачкою ускладнились. Постійні конфлікти негативно впливали на виховання та психічний стан дитини. Тому весною 2009 року відповідачка запропонували припинити шлюбні стосунки, на що він погодився. З квітня 2009 року вони припинили спільне сімейне життя. Сімя розпалась остаточно та примирення неможливе. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила. Про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що справу необхідно розглядати за відсутності відповідачки у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.02.2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №45 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як пояснив в судовому засіданні позивач, подружні стосунки з відповідачкою припинені з квітня 2009 оку. Вони проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та примирення не можливе. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, тому позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судовий збір при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача в сумі 17 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved