Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа Тростянецька районна державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину жилого будинку з надвірними будовами посилаючись на те, що в м.Тростянці по вул.Островського,51 розташований жилий будинок з надвірними будовами, який належав 3\\4 частини [PERSON], та 1\\4 частина [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт на своє майно на користь онуки відповідачки за цим позовом, та в 1996 році померла. На момент її смерті єдиною спадкоємицею за законом була її донька [PERSON], яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття обовязкової частки у спадщині. [PERSON] померла в 2003 році, та спадщину після її смерті прийняли чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] 03.03.2009 року державним нотаріусом відповідачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 3\\4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, без урахування заяви [PERSON] про прийняття нею обовязкової частки у спадковому майні. 16.04.2009 року позивачі також отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1\\3 частину належного їй майна кожен, та на цей час їм належить по 1\\12 частині жилого будинку з надвірними будівлями. Вони звернулися до Тростянецької держнотконтори з заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину і на обовязкову долю, на яку мала право померла [PERSON] після смерті [PERSON], проте їм було відмовлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину вже видано відповідачці. Позивачі вважають, що померла [PERSON] мала право на 3\\8 частини спадкового майна, отже їхні частки повинні становити по 1\\8 частці кожному, а тому вони звернулися до суду та просили визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 03.03.2008 року на імя [PERSON] та визнати за ними за кожним право власності на 1\\8 частину жилого будинку з надвірними будовами в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки вважає, що він та син не повинні бути позбавлений права на спадщину після смерті дружини [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що після смерті [PERSON] 3\\4 спірного будинку успадкувала його сестра по матері відповідачка. Їхня мати [PERSON] також подала заяву про прийняття обовязкової частки у спадщині, але коли вже після смерті матері він за дорученням відповідачки отримував у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зясувалося, що документально не підтверджується факт родинних відносин між матірю та бабусею, а тому за домовленістю з сестрою 3\\4 частини будинку оформили на відповідачку, так як вона проживає в м.Суми та будинком не користується. На даний час між ними виник конфлікт з приводу користування спадковим майном, а тому він вимушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним частки у спадщині після смерті матері. Представник відповідачки заявлений позов не визнав та пояснив, що отримуючи свідоцтво про право на спадщину за заповітом для [PERSON], позивач достовірно знав про право його матері на обовязкову частку у спадковому майні та свідомо знехтував можливістю отримати спадщину після смерті матері, а тому на даний час відсутні будь-які правові підстави для визнання даного свідоцтва частково недійсним та визнання за позивачами права власності на спадкове майно. Позивачі користуються зазначеним домоволодінням в повному обсязі, та його довірителька їх в цьому не обмежує. Представник третьої особи Тростянецької держнотконтори вимоги позивачів не визнав та пояснив, що при оформленні права власності на спадкове майно він розяснював позивачам, що для отримання ними права на спадщину на обовязкову частку, на яку мала право [PERSON] після смерті [PERSON], необхідно було встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], оскільки їхні особисті документи мали розбіжності, але цього позивачами зроблено не було, та за дорученням [PERSON] позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя сестри на 3\\4 домоволодіння. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], яка померла 22.03.1996 року, 02.06.1992 року склала заповіт, за яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]К.(а.с.11,51). Згідно копії свідоцтва про право власності та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.01.2008 року, будинок в м.Тростянці по вул.Островського,51 належав 1\\4 частини - [PERSON], та 3\\4 частини [PERSON] (а.с.а.с.53,54). 11.09.1996 року [PERSON] подала до держнотконтори заяву про прийняття спадщини за законом, але за життя належні документи не подавала та свідоцтво про право на спадщину не отримувала (а.с.49). 03.03.2008 року [PERSON]Є за дорученням та від імені [PERSON] звернувся до Тростянецької держноконтори з заявою по видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.48). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину заповітом від 03.03.2008 року, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала 3\\4 частини жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці, державний акт на як не отримано, за адресою м.Тростянець, вул.Островского,51(а.с.55). [PERSON] та [PERSON] 28.03.2003 року звернулися до Тростянецької держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], 16.04.2009 року з такою ж заявою звернувся до держнотконтори і [PERSON]І.(а.с.56,57). 16.04.2009 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на 1\\3 частину спадкового майна кожен, яке складається з 1\\4 частини будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці, державний акт на як не отримано, за адресою м.Тростянець, вул.Островского,51(а.с.58,59). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], її матірю зазначена [PERSON] (а.с.8). При укладенні шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON](а.с.9). Спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася та була прийнята до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, а тому до зазначених правовідносин відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд застосовує норми ЦК УРСР. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця … успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обовязкова частка). Відповідно до ч.1 ст.561 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з пояснень позивачів, в судовому порядку факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не встановлювався, та інших документів, які б підтверджували родинні стосунки, вони на час оформлення спадщини відповідачкою не мали, у звязку з чим і не претендували на спадкування обовязкової частки [PERSON] після смерті [PERSON] Як пояснили позивачі та представник відповідачки, між позивачами та відповідачкою була усна домовленість з приводу користування та розпорядження даним домоволодінням, та [PERSON] свідомо оформив право власності на відповідачку, завідомо знаючи про право померлої матері на обовязкову частку у спадщині після смерті бабусі, та позивачі свідомо не заявили про своє право на спадкування цієї частки. Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для часткового скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання за позивачами права власності на частку домоволодіння, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed