Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП Безуглова [PERSON] про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 28 червня 2007 року позивач уклала контракт № 28.06./1 з ПП Безугловим [PERSON] на виготовлення металопластикового виробу зі склопакетами, з ПВХ профілю, відповідно до якого відповідач гарантував позивачу бездоганне функціонування вікон та дверей, на загальну суму 4476 грн. 00 коп. Контрактом позивач був зобов'язаний оплачувати роботу по 380 грн. щомісячно протягом 12 місяців, а ПП [PERSON] якісно виконувати роботу. У липні 2007 року позивачу встановили вікна та двері, а вона щомісячно виплачувала по 400-500 грн., тому що мала бажання скоріше погасити борг. Позивач почала помічати, що коли на дворі йде дощ, то на підвіконниках збиралася вода, що привело до псування відкосів. А з приходом морозів на склопакеті почала конденсуватися волога з середини кімнати і знизу внутрішньої сторони балконної двері постійно утворювалась льодова корка. ПП [PERSON] намагався виправити свої недоліки. Його робітники зривали підвіконники, знімали з петель вікна та двері, але ніякого результату не було. При останній спробі виправити недоліки ПП [PERSON] запропонував демонтувати всі вікна та двері, повернути позивачу виплачені гроші і звернутися до іншої фірми. Позивач погодилась та 18.01.2008 р. направила на їх адресу лист з проханням про демонтаж вікон та балконних дверей та повернення її виплачених грошей (за 6 місяців вона виплатила 2630 грн.). Але відповіді вона так і не отримала ні в усній, ні в письмовій формі. Тоді вона звернулася особисто до офісу ПП [PERSON] та у відповідь отримала відмову від демонтажу та повернення її грошей та твердження, що вікна та двері встановлені дуже якісно, ніяких недоліків немає. 18.01.2008 р. позивач звернулась до іншої фірми по виготовленню та встановленню вікон та дверей, з проханням провести заміри вікон та балконних дверей у її квартирі. Результат дуже відрізнявся від замірів, зроблених робітниками ПП [PERSON] 12.02.2008 р. на адресу ПП [PERSON] позивач направила претензію і ще раз просила відповідача демонтувати неякісну продукцію та повернути її гроші. У відповідь вона отримала лист, у якому було вказано, що матеріал дуже якісний та робота виконана бездоганно. Від демонтажу повністю відмовилися та порадили її перевірити вентиляцію. З цим питанням, вона звернулась до КП Житлосервіс „Ритм", яке обслуговує її будинок. Робітники провели перевірку та не виявили ніяких недоліків, про що склали акт, згідно якого, всі вентиляційні канали придатні та відповідають технічним умовам. В черговий раз, коли [PERSON] прийшла до офісу [PERSON] для погашення боргу бухгалтер відмовилась приймати від неї гроші особисто, пояснивши, що реквізити розрахункових рахунків на які необхідно перераховувати гроші, вказані у контракті. У той же день вона звернулася до відділення „Укрсиббанку", де їй було відмовлено в прийнятті грошей, у зв'язку з тим, що реквізити розрахункового рахунку були невірними. 12.02.2008 р. [PERSON] вимушена була звернутися до працівників комітету по захисту прав споживачів, які порадили їй для вирішення цього питання звернутися до суду. 17.03.2008 р. [PERSON] звернулася до ДПІ міста Сєвєродонецька з проханням надати їй письмові роз'яснення у встановлені законом строки щодо перевірки ПП [PERSON] з питання дотримання податкового законодавства. На особистому прийомі у спеціаліста в усній формі їй пояснили, що вказаний у контракті розрахунковий рахунок закритий ще у 2002 р. Таким чином, оплачувати борг, вона не мала можливості. Крім того, позивач вважає, що своїми діями відповідач спричинив їй моральну шкоду. Вона змушена була всю зиму мерзнути, при тому постійно нервувати, доказувати свої права, витрачати свій вільний час та кошти. Розмір спричиненої моральної шкоди вона оцінює в 3000 грн., тому позивач був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. 16.06.2008 року позивач додала до суду уточнення до позовної заяви, в якій просила розірвати контракт № 28/06/1 від 28.06.07 року, укладений між нею та ПП [PERSON], зобов'язати ПП [PERSON] провести демонтаж, вставлених їм вікон та балконних дверей, стягнути з ПП [PERSON] на її користь сплачену раніше грошову суму 2630 грн. 00 коп., стягнути з ПП [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн., стягнути з ПП [PERSON] на її користь сплачені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн., та звільнити її від сплати державного мита. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені в уточненому позові, та просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, доводи, викладені в уточненому позові підтвердив, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справі за відсутності відповідача. Згідно із ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, що не з'явився. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Відповідно ч. 4, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 г № 1023-ХІІ за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Згідно контракту № 28.06./1 від 28.06.2007 року [PERSON] та ПП [PERSON] уклали контракт, в якому: сторони приймають на себе виконання зобов'язань, передбачених контрактом, виготовлення металопластикових виробів зі склопакетами, з ПВХ профілю. Строк виконання робіт 10 днів з початку підписання контракту. Вказаний контракт був підписаний позивачем 28.06.2007 року позивач повинен був сплачувати щомісячно по 380 грн. протягом 12 місяців, /а.с. 9/. Відповідно до розписок від 24.07.07 року, 27.08.07 року, 17.09.07 року, 18.10.07 року, 07.11.07 року, 14.11.07 року [PERSON] сплатила згідно контракту № 28.06./1 від 28.06.2007 року - 2630 грн. 00 коп. /а.с. 10-11 /. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 17 липня 2008 року по справі було призначено судово-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз. На вирішення експертизи було поставлено наступні питання: 1) чи відповідають технічним нормам встановлені металопластикові з склопакетами балконні двері та вікна виготовлені приватним підприємцем [PERSON], за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренко 16/25; 2) чи мали дефекти двері та вікна при виконанні робіт по їх встановленню; 3) чи такі дефекти є наслідком неправильного виконання робіт з їх встановлення. Судом встановлено, що по справі експертом було заявлено клопотання від 22.01.2009 року про надання додаткових матеріалів необхідних для дачі висновку: 1. Сертифікатів якості на використані у вікнах та балконних дверях профілі з ПВХ. 2. Сертифікатів якості на використану у вікнах та балконних дверях фурнітуру. 3. Відповідно до ДСТУ В.2.6-15-99 «Вікна та двері полівінілхлоридні. Загальні технічні умови»: - технічної документації, по якій виготовлялись вікна та балконні двері, затвердженої в установленому порядку; - сертифікатів якості на вироби (вікна та балконні двері); паспортів на вироби (вікна та балконні вироби); керування з монтажу та експлуатації. 4. Технічного паспорта БТІ на квартиру №25 в житловому будинку №16 по вул. Федоренко в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Враховуючи, що зазначені в клопотання питання не вирішені експертом повідомлено про неможливість дати висновок з поставлених питань. Відповідачем [PERSON] на адресу експерта не було надано жодних документів з перших трьох пунктів, які ставилися експертом в письмовому клопотанні на адресу суду та визначені в ухвалі Сєвєродонецького міського суду від 30.01.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів бо від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, враховуючи вищевикладене а також той факт, що відповідачем не доведено належної якості виконаних робіт, суд прийшов до висновку про наявність у роботі (послузі) по встановленню вікон та балконних дверей істотних недоліків, які є підставою для розірвання укладеного договору, проведення демонтажу встановлених вікон та балконних дверей та стягнення сплаченої суми у розмірі 2630 грн. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. В судовому засіданні позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що їй діями відповідача було завдано моральної шкоди. Отже посилання на те, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала, суд не може взяти до уваги і вважати достатніми та обґрунтованими для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Крім того, згідно укладеного договору (контракту № 28.06./1 від 28.06.2007 року) між сторонами, моральна шкода за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору не передбачена. Моральна шкода на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» може стягуватися у випадку завдання шкоди здоров'ю. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних обставин. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже до складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат зумовлених наданням правової допомоги. Згідно п. 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Факт надання правової допомоги представником позивача [PERSON] фахівцем у галузі права зокрема підтверджується участю адвоката [PERSON] в судових засіданнях, а факт оплати підтверджується квитанцією про оплату послуг від 26.05.2008 року. Однак суд вважає завищеним розмір оплати за надання правової допомоги в сумі 1000 гривень і в даному випадку стягнути з відповідача суму у розмірі 650 гривень. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. а ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 із заяв і скарг, що подаються до суду, та за видачу судом копій документ і ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, на користь держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 51 гривня 00 копійок, та на користь [PERSON] витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

Outcome: partial