Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що відповідач її колишній чоловік,з яким перебувала у шлюбі з 25.09.1989р по 24.06.2008р. Рішенням Ірпінського міського суду від 28.05.2009р між нею та відповідачем була розділена 1\\4 частина буд.[ADDRESS]. За кожним із них було визнано право власності по 1\\8 частині будинку. При розподілі будинку вона-позивачка-не ставила питання про розподіл іншого майна, а саме торгівельного павільйону "[INFO]", поскільки відповідач приховав всі документи. На даний час вона отримала копію договору купівлі-продажу даного торгівельного павільйону від 29.09.1998р, який підтверджує факт придбання даного нерухомого майна в період шлюбу із відповідачем. Крім того, відповідач з лютого 2007р не допускає її до приміщення магазину, не оплачує їй за кой йотування її часткою. Просить визнати торгівельний павільйон "[INFO]" по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. Розділити даний торгівельний павільйон та визнати за нею право власності на 1\\2 частину торгівельного павільйона і за відповідачем залишити право власності на 1\\2 частину павільйона. Зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні торгівельним павільйоном "[INFO]", видати ключі від вхідних дверей даного павільйона та звільнити половину приміщення для власного використання. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просять в позові відмовити, поскільки сторони по справі в добровільному порядку розділили спільне майно подружжя. Що стосується торгівельного павільйона "[INFO]", то дане майно відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р не є спільним сумісним майном подружжя, позивачка має право на частку одержаних доходів від діяльності фізичної особи підприємця. Просять у позові відмовити. Представник КП КОР "Ірпінське БТІ" в судове засідання не з"явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.1989р по 02.06.2008р, що стверджується в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу (а.с. 7-8). Також, в судовому засіданні встановлено, що 29.09.1998р [PERSON] купив у товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" незакінчений будівництвом торгівельний павільйон по [ADDRESS], що стверджується в судовому засіданні копією договору (а.с. 9). Позивачка ставить питання про визнання даного торгівельного павільйона спільним сумісним майном подружжя. Дані вимоги не підлягають до задоволення . Відповідно до ст. 60 СК України "Майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку." Відповідно до ст. 70 СК України "У разі поділу майна,що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором". В судовому засіданні встановлено, що спірний торгівельний павільйон "[INFO]", який розташований в [ADDRESS] відповідач [PERSON] купив у 1998р у період зареєстрованого шлюбу із позивачкою [PERSON] Але, в судовому засіданні також було встановлено, що на час придбання даного торгівельного павільйона відповідач займався підприємницькою діяльністю, з 08.10.1996р зареєстрований як фізична особа підприємець на підставі свідоцтва № [NUMBER] 14.12.1993р мав приватне підприємство "Аліна". Спірний торгівельний павільйон "[INFO]" є об"єктом підприємницької діяльності відповідача,що не заперечується позивачкою як в судовому засідання так вбачається і зі змісту самої позовної заяви. Позиваачка зареєстрована як приватний підприємець з 05.05.1999р після придбання торгівельного павільйона. Відповідно до п 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", відповідно до положень ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Тому позовні вимоги позивачки в частині визнання торгівельного павільйона спільним сумісним майном та про розподіл даного майна не підлягає до задоволення. Відповідно не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивачки в частині усунення перешкод у користуванні торгівельним павільйоном, видачі ключів та звільнення половини приміщення, поскільки виходячи із положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р №11 позивачка має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. На підставі ст. 60, 70 СК України, .

Outcome: dismissed