Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона працювала завідуючою центральним складом ДП «Тростянецький лісгосп» з 1 червня 1992 року та згідно наказу №155-К від 02.11.2009 року вона була звільнена з роботи у звязку з скороченням штату працівників. Вона вважає звільнення незаконним, оскільки їй фактично не було запропоновано іншу роботу по її кваліфікації в ДП «Тростянецький лісгосп» та було звільнено без законних на те підстав, а вона фактично пропрацювала на даному підприємстві більше 17 років та мала право працювати й надалі. Їй відомо, що на час її звільнення були вакантні посади, а тому звільнення її незаконне, так як вона могла працювати на даному підприємстві й надалі, а звільнення було б можливе якби вона відмовилася від запропонованих їй вакантних посад, але їй не було запропоновано всіх наявних вакантних посад. З вищевикладених підстав і звернулася позивач до суду з даним позовом, в якому просила: поновити її на посаді завідуючого центрального складу ДП «Тростянецьке лісове господарством» з 02.11.2009 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2009 року по час постановлення рішення по справі, моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, але в матеріалах справи є заява, згідно якої представник позивача просив розглядати справу без їх участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність, на підставі матеріалів, які є в справі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову в звязку з його необгрунтованістю, оскільки звільнення [PERSON] було проведено з дотриманням чинного законодавства. 3-я особа в судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглядати справу без його участі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність 3-ї особи, на підставі матеріалів, які є в справі. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Було встановлено, що наказом №61-к від 29.05.1992 року по ДП «Тростянецьке лісове господарство» [PERSON] була прийнята на роботу на посаду робочої матеріального складу з 01.06.1992 року, з 16.05.1995 року переведена на посаду завідуючої складом ГСМ і матеріального складу (наказ №83-к від 16.05.1995 р.), що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу (а.с.3,31). 02.09.2009 року по ДП «Тростянецьке лісове господарство» був виданий наказ №184 «Про скорочення штату підприємства», в якому зазначено, що економічною та бухгалтерськими службами підприємства був проведений економічний аналіз роботи складського господарства за період з 01.01.2009 року по 31.07.2009 року та з врахуванням фінансового становища підприємства та економічною недоцільністю утримання центрального складу як окремої господарської одиниці необхідно було провести скорочення штатної чисельності центрального складу. Даним наказом прийнято рішення провести скорочення штату центрального складу з 02.11.2009 року, скоротивши посаду «завідуючої центральним складом» (а.с.19-21). З даним наказом [PERSON] була ознайомлена 02.09.2009 року, про що в наказі є її підпис (а.с.21). 2 вересня 2009 року [PERSON] було запропоновано переведення на посаду верстатника деревообробних верстатів цеху переробки деревини після проходження відповідного навчання та отримання посвідчення верстатника, від якого позивач відмовилась, про що є її підпис в попередженні про наступне вивільнення (а.с.22). 26 жовтня 2009 року профспілковий комітет ДП «Тростянецький лісгосп» запросив [PERSON] на засідання профкому по питанню її звільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Запрошення [PERSON] отримала особисто, про що свідчить її підпис у повідомленні (а.с.26). На засіданні профкому Тростянецького ЛГ від 27.10.2009 року було надано згоду на проведення скорочення штатної одиниці завідувача центральним складом АТЦ ДП «Тростянецький лісгосп», що підтверджується протоколом засідання №34 від 27.10.09 р.(а.с.29). Згідно наказу №155-к від 02.11.2009 року позивач 2 листопада 2009 року була звільнена з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.30. В своєму позові позивач посилалася на те, що підприємство повинно було запропонувати їй всі наявні вакантні посади на підприємстві. Суд не може погодитися з цим, оскільки про те, що підприємство зобов'язане запропонувати всі наявні вакантні посади на підприємстві в законі не передбачено. Це виключне право керівника, яку посаду запропонувати працівнику, т.я. відповідно до ч.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Як вбачається з довідки ДП «Тростянецький лісгосп» за №65 від 27.01.10 р. в період з 02.09.2009 року по 02.11.2009 року в ДП «Тростянецький лісгосп» були вакантні посади: головний бухгалтер -1 штатна одиниця, головний механік-1 штатна одиниця, помічник лісничого -1 штатна одиниця, верстатник деревообробних верстатів-3 штатних одиниці (а.с.41), тобто в період з 02.09.2009 року по 02.11.2009 року не було вакантних місць по кваліфікації [PERSON], окрім посади верстатника деревообробних верстатів цеху переробки, яка була запропонована позивачу та від якої вона відмовилася. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України працівник персонально попереджається про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення в зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці власник або уповноважений орган пропонує працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві. При відсутності роботи за відповідною професією та спеціальністю, а також в разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, працівник самостійно працевлаштовується або звертається за допомогою до державної служби зайнятості. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач персонально про майбутнє звільнення була попереджена за 2 місяці до звільнення, їй було запропоновано переведення на іншу посаду, від якої вона відмовилася, порушень чинного законодавства при звільненні судом встановлено не було,тому суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] було проведено з дотриманням чинного законодавства. З огляду на зазначене у суду немає ніяких підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.11.09 року по день постановлення рішення суду та стягнення моральної шкоди, які просить стягнути позивач. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed