Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-21 00:00:00

В Могилів-Подільський міськрайонний суд звернулась [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди. [PERSON] в свою чергу звернулась з позовом до [PERSON] з позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали і суду пояснили, що 14.07.1992 року, згідно договору купівлі-продажу, [PERSON] придбала 49/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] (на день розгляду справи і далі [ADDRESS]) з надвірними будівлями, в якому сім'єю, в складі позивачів та двох неповнолітніх дітей, проживали. 51/100 частки домоволодіння [ADDRESS] належала відповідачці по справі [PERSON]. В липні 1998 року, коли позивачі знаходились в м. Київ, в їх частині домоволодіння відбулась пожежа, в результаті якої було знищено 49/100 частки житлового будинку. Оскільки, сім'ї позивачів не було де жити на земельній ділянці, поряд із згорілою часткою будинку, з погодження архітектора міста [PERSON] почали будувати тимчасове приміщення для проживання сім'ї на час відбудови пошкодженої частки домоволодіння. На протязі попередніх років, на день слухання справи в суді, позивачі не мають можливості відновити згорілу частку домоволодіння, оскільки [PERSON], чинить перешкоди. А саме, збудувала на території земельної ділянки позивачів додаткову стіну та покрівлю для своєї частки будинку, котрі зайняли частку земельної ділянки на якій мають знаходитись належна позивачам частка домоволодіння. В добровільному порядку відповідачка не погоджується зробити демонтаж стіни та частки покрівлі, які перешкоджають початку відновлення пошкодженої пожежею частки домоволодіння. Просить суд зобов'язати [PERSON] за свій рахунок знести самовільно збудовану стіну та покрівлю на частині земельної ділянки позивачів на місці згорілої 49/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Стягнути з відповідачки на користь позивачів моральну шкоду в сумі 20 000 грн., мотивуючи тим, що в наслідок неправомірних дій відповідачки позивачі майже на протязі 10 років не мають можливості відновити частку зруйнованого пожежою домоволодіння. Не заперечують, що на день розгляду справи в суді, в м. Києві, для проживання сім'ї в кредит придбали квартиру [ADDRESS], де постійно проживають і працюють. Зустрічну позовну заяву [PERSON] позивачі не визнали, мотивуючи тим, що кадастровий план з позначенням часток земельних ділянок сторін по справі по [ADDRESS], згідно якого, відповідачка просить визначити порядок користування земельними ділянками, встановивши межі земельних ділянок, не відповідає дійсності, і порушує законні права позивачів по справі. Так, без будь-якої мотивації, відповідачці відведена частка земельної ділянки, яка належить позивачам, в районі розташування пошкодженої частки їх домоволодіння. Відповідачка [PERSON] позов позивачів подружжя [PERSON] не визнала, свій зустрічний позов підтримала, суду пояснила, що станом на 1998 рік їй на праві власності належала 51/100 частки домоволодіння по [ADDRESS]. 49/100 частки домоволодіння належала позивачам по справі подружжю [PERSON]. В липні 1998 року в наслідок пожежі, повністю згоріла частка домоволодіння, яка належала [PERSON]. В зв'язку з тим, що позивачі по справі на протязі майже п'яти років не відновляли згорену частину будинку, відповідачка змушена була за власні кошти укріпити стіну, яка розділяла частки домоволодінь сторін і після пожежі не маючи зв'язку з іншими стінами, знаходилась в аварійному стані і руйнувалась. Для чого, був укріплений фундамент цієї стіни металевими штирями приєднана до бокових стін і збудована додаткова стіна, а також покрівля з метою запобігання попадання вологи, так як пожежею було пошкоджено загальний дах частин домоволодінь. Вважає, що на день розгляду справи 51/100 частини домоволодіння, перетворилась на індивідуальний будинок, оскільки, на земельній ділянці позивачів взагалі відсутні стіни, фундамент згорілої частини домоволодіння, яку позивачі розібрали. Відповідачка не дає згоди на прибудову до її домоволодіння відновлену частку домоволодіння позивачів. Вважає, що вони повинні продовжити будівництво жилого будинку на земельній ділянці, в іншому місці, який вони розпочали будувати в 1999 - 2000 роках. В зв'язку з тим, що між сторонами існує спір щодо місця відновлення пошкодженого пожежею частки домоволодіння [PERSON], який розглядається в судових інстанціях, відповідачка не має можливості здійснити приватизацію 51/100 частки земельної ділянки по [ADDRESS]. Просить суд, визначити порядок користування земельною ділянкою сторонами, встановивши їх межі, згідно з рішенням Могилів-Подільської міської ради № 445 від 30.10.2003 року та кадастрового плану. Третя особа без самостійних вимог - начальник земельного відділу Могилів-Подільської міської ради Базалук О.В. суду пояснив, що позивачі по справі мають повне право здійснити відновлення пошкодженого пожежею 49/100 частки домоволодіння по [ADDRESS], яка належала їм на праві власності згідно попередніх розмірів. Вважає, що частки земельних ділянок, відведених відповідним часткам домоволодінь, з дня виникнення права власності у сторін на частки домоволодінь не змінювалась. Тому, залишити в користуванні [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки в розмірах встановленого порядку користування з дня набуття право власності на частки домоволодінь сторонами. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], пояснення експерта НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області - Михайлюк О.І., дослідивши матеріали цивільної справи, архівних цивільних справ №2-26/2004, №2-08/2007, матеріали виконавчого провадження № 532, інвентаризаційну справу на домоволодіння [ADDRESS], суд приходить до висновку позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково, відмовити в задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 49/100 частки домоволодіння [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] була побудована в 1956 році, як ізольована будівля. 51/100 частки домоволодіння, яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] в 1982 році була прибудована до індивідуальної будівлі, побудованої в 1956 році. Добудова здійснювалась у вигляді будівництва трьох стін, четверта поперечна стіна, яка одночасно розмежовувала частки домоволодінь, являлась капітальною стіною, частки домоволодіння, яка належала [PERSON]. З 1992 року в 49/100 частка домоволодіння по [ADDRESS], до 1998 року проживала сім'я позивачів, подружжя [PERSON]. В липні 1998 року, 49/100 частки домоволодіння було пошкоджено в наслідок пожежі, а саме вигоріли всі дерев'яні конструкції, дах, покрівля, були частково зруйновані стіни. З пояснень позивачки [PERSON], що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи, виконавчим провадженням, встановлено, що в 1999-2000 роках, позивачі по справі для тимчасового проживання на земельній ділянці [ADDRESS], розпочали будівництво без відповідного дозволу тимчасового жилого приміщення, яке на день слухання справи будівництвом не закінчено. Наявний тільки фундамент. З пояснень сторін, встановлено, що до 2003 року, позивачі по справі не розпочинали будівельних робіт по відновленню пошкодженої пожежею 49/100 частки домоволодіння. Це змусило відповідачку [PERSON] за власні кошти укріпити стіну, яка залишилась від згорівшої частки будинку позивачів і являлась аварійною, так як, вона не була єдиною конструкцією 51/100 частки домоволодіння, фундамент якої також не був часткою фундаменту жилого будинку [PERSON]. І як самостійна конструкція без зв'язку з 51/100 частки домоволодіння могла зруйнуватися. Викладене підтверджується будівельно-технічною експертизою № 88 від 01.12.2005 року, згідно висновкам якої «укріплення досліджуваної стіни частини будинковолодіння розташованого за адресою [ADDRESS], за допомогою додаткової прилеглої цегляної стіни та металевих прутів є доцільним, тому що досліджувана стіна, яка являється спільною стіною між частинами будинковолодіння [PERSON] та [PERSON] не мало опорної конструкції з боку згорілого будинку [PERSON] та звязуючого елементу з сусідніми стінами будинку [PERSON]. В результаті демонтажу підпірної стінки з цегли, досліджувана стіна може розвалитися, так як вона не буде мати підпірних конструкцій». Таким чином дії відповідачки [PERSON] щодо укріплення додатковою стіною з цегли, стіни яка залишилась від зруйнованої конструкції частки домоволодіння [PERSON], правомірні. Суд не може погодитись з доводами відповідачки [PERSON], і непогодження її з початком відновлювальних робіт позивачами 49/100 частки домоволодіння на тому ж місці, тобто добудова до 51/100 частини домоволодіння [PERSON]. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили обов'язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 22.02.2007 року, рішення Могилів-Подільського міського суду від 02.11.2003 року про відмову [PERSON] в поновлені строку дії дозволу на відбудову частини житлового будинку після пожежі та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2004 року про залишення в силі рішення від 02.11.2003 року - скасовано. Зобов'язано інспекцію архітектурно-будівельного контролю управління містобудування та архітектури Могилів-Подільського міськвиконкому продовжити на три роки строк дії дозволу на відбудову (позивачам [PERSON]) частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно зазначеної постанови, 16.07.2007 року за № 71 начальником інспекції держархбудконтролю було видано дозвіл на виконання будівельних робіт [PERSON] з продовженням будівництва частини житлового будинку по [ADDRESS]. В постанові Вищого адміністративного суду України від 22.02.2007 року, конкретно вказано «… дозвіл на відбудову частини житлового будинку», а не забудову нового домоволодіння на земельній ділянці. Тобто відбудову 49/100 частини домоволодіння по існуючим розмірам і місці знаходження, згідно плану в інвентаризаційній справі, станом на 1998 рік. А саме, добудову його до 51/100 частки домоволодіння, яке належить на праві власності [PERSON]. Згідно експертизи НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області № 29 від 17.07.2008 року (а.с. 152-159), на питання, поставлені перед експертом: «Чи знаходиться побудована [PERSON] стіна та покрівля на частині земельної ділянки на якій розташована 49/100 частини будинку по [ADDRESS], яка належить позивачам?, та в якому обсязі і розмірі вказана стіна та покрівля, що її накрила, підлягають знесенню, щоб надати можливість відбудови 49/100 частин будинку по [ADDRESS], яка належить позивачам?», у висновках експертизи вказано: «Побудоване [PERSON] укріплення стіни знаходиться на межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], а покрівля надходить на земельну ділянку, яка належить позивачам. Підлягає знесенню, оздоблювальний шар укріплення стіни (штукатурка) і належна до цієї стіни покрівля (азбестовими листами) та дерев'яна обшивка під покрівлею». Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що укріплююча цеглова стіна побудована [PERSON] знаходиться на межі земельних ділянок сторін, а не на земельній ділянці [PERSON], як остання стверджує, при висновках будівельно-технічного експерта № 88 від 01.12.2005 року, про заборону демонтажу підпорної стіни, суд не може погодитись з доводами позивачів про знесення самовільно збудованої укріплюючої стіни [PERSON]. Викладене дає підстави суду позов позивачів задоволити частково, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у відбудові 49/100 частини будинку, зобов'язавши відповідачку з цеглової укріплюючої стіни знести штукатурку, частку покрівлі над стіною. Суд відмовляє позивачам [PERSON] в задоволені позову в частині стягнення з [PERSON] на їх користь моральної шкоди в сумі 20 000 грн.. В судовому засіданні встановлено, і підтверджується висновками експертиз, що дії [PERSON] по будуванню укріплюючої стіни з цегли були правомірними. Укріплююча стіна, згідно висновків експерта знаходиться на межі земельних ділянок сторін і не є перешкодою для відновлювальних будівельних робіт позивачів 49/100 частки домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] зустрічною заявою просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою, встановити межі земельних ділянок згідно рішення виконкому Могилів-Подільської міської ради № 445 від. 30.10.2003 року та кадастрового плану. Відповідно рішення № 445 від 30.10.2003 року, про передачу у приватну власність земельних ділянок «для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель та споруд, передати земельні ділянки комунальної власності» у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 523 кв. м. по [ADDRESS]. Кадастровий план з конфігураціями земельних ділянок, що виділяються сторонам, на який посилається позивачка (а.с. 86) на день розгляду справи в суді не відповідає дійсності. В судовому засіданні встановлено, що в 2003 році [PERSON], крім забудівлі укріплюючої стіни з цегли, також збудувала кам'яний мур на відстані 2 м. 16 см. (а.с. 38-39) від своєї частки домоволодіння на земельній ділянці [PERSON], мотивуючи тим, що стічні та ґрунтові води вимивають грунт в районі фундаменту укріплюючої стіни. Станом на 2003 рік був зроблений кадастровий план конфігурацій та площі земельних ділянок сторін, на якому межа земельної ділянки змінена з врахуванням захоплення [PERSON] будівлею муру, частки земельної ділянки позивачів по справі (а.с. 86). Згідно акту від 23.08.2005 року (а.с. 49), зазначена самовільно забудована кам'яна огорожа на частині земельної ділянки [PERSON], була знесена. Зазначений факт в судовому засіданні підтвердили сторони. На день розгляду справи в суді межа між земельними ділянками сторін проходить по прямій лінії, згідно схематичного плану в інвентаризаційній справі станом на 1998 рік, тобто, згідно встановленого порядку користування земельними ділянками між сторонами до пожежі і знищення 49/100 домоволодіння [PERSON]. Викладене підтверджується висновками експерта № 29 від 17.07.2008 року, де в досліджуваній частині (а.с. 157) вказано: «межі земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] розділені між собою по прямій лінії металевою сіткою на бетонному фундаменті. Фактична площа земельної ділянки [PERSON] з врахуванням рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 445 від 30.10.2003 року, не відповідає зазначеному рішенню.» Тобто конфігурація межі земельних ділянок, на день розгляду справи в суді, не відповідає рішенню № 445 на яке посилається відповідачка і відповідно кадастровому плану конфігурацій земельних ділянок станом на 2003-2005 рік. Таким чином, суд не може користуватися межами земельних ділянок які мали місце в 2003 - 2005 роках, при розгляді позовної заяви [PERSON], станом на 2008 рік, як вона наполягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed