Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , яким просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 103 по вул. Тростянецькій, 5-А в м. Києві, яка належить позивачу на праві приватної власності . Посилається не те, відповідачка з 2007 року в даній квартирі не проживає без поважних причин. Вона зібрала свої речі і переїхала до своєї власної квартири [ADDRESS], з того часу в квартирі позивача не зявлялася , за комунальні послуги не сплачувала. Сплата комунальних послуг за відповідачку є обтяжливою для позивача, тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що він не буде заперечувати, якщо дружина повернеться до нього в квартиру проживати, але вона не зявляється, тому він просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В серпні 2009 року він дізнався, що відповідачка працює в Росії за контрактом, оскільки вона привезла відповідні довідки і працівники ЖЕКу зробили перерахунок плати за комунальні послуги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала , просила в задоволенні позову відмовити, пояснила, що відповідачка не проживає в квартирі з позивачем з поважних причин, оскільки знаходиться за наказом Міністерства закордонних справ України в довготерміновому відрядженні на посаді спеціаліста в Генеральному консульстві України в м. Владивосток до серпня 2011 року. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки , показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.08.2000 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Вказана квартира є однокімнатною, жилою площею 12,1 кв.м., загальною - 32 кв.м. ( а.с. 7 ). Згідно наданої ЖЕД №201 довідки форми №3, в квартирі зареєстровані - з 1989 року - [PERSON], [INFO], власник квартири, та з 2005 року - [PERSON], [INFO], дружина. Згідно з наданим свідоцтвом , шлюб між сторонами було зареєстровано 18.09.2004 року у Відділі РАГС Дарницького РУЮ м. Києві. Як вбачається з актів від 27.01.2009 p., 23.03.2009 p., 28.05.2009 p., складених комісією ЖЕД № 201, на час перевірки квартири [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] в момент відвідання квартири працівниками ЖЕК-201 не знаходилась за вказаною адресою. Вказані акти були складені також за участю сусідів позивача із квартири № 110 - [PERSON], та з квартири № 104 - [PERSON] (а.с.8-10). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що протягом останніх півтора року, з літа 2008 року , він не бачив у квартирі позивача його дружини, хоча 1-2 рази на місяць буває у квартирі сусіда, спілкується з ним. Інших доказів, які б свідчили про непроживання відповідачки у квартирі [ADDRESS] - з літа 2007 року без поважних причин - позивач суду не надав. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Згідно з ст. 405 ЦК України , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з копії строкового трудового договору № 10 від 26.08.2008 p., укладеного між Міністерством закордонних справ України та [PERSON] , відповідачка призначена на час довготермінового відрядження на посаду спеціаліста 2 категорії ( фінансові питання і діловодство) Генерального консульства України у м. Владивосток. Згідно з довідкою № 6116/17-540-2509 від 02.09.2009 p., виданою Генеральним консулом України у м. Владивостоку , [PERSON] за наказом Міністерства закордонних справ України № 1729-ос від 19.08.2008 року знаходиться в довготерміновому відрядженні на посаді спеціаліста з фінансових питань Генерального консульства України у м. Владивосток терміном на 3 роки з 27.08.2008 року до 27.08.2011 року. 20.08.2008 року відповідачкою було подано заяву до начальника ЖЕК-202, якою вона просила не нараховувати комунальні платежі на неї у звязку з виїздом у довготермінове закордонне відрядження, про що свідчить копія її заяви. Крім того, представником відповідачки надано листа [PERSON], адресованого дружині 13.12. 2008 року у м. Владивосток , з якого вбачається, що позивачу було відомо про дійсне місце перебування відповідачки. В судовому засіданні позивач визнав обставину, вказану представником відповідачки про те, що в серпні 2009 року [PERSON] приїжджала в м. Київ та надала [PERSON] довідку про своє перебування у відрядженні за кордоном, на підставі вказаної довідки позивачу було перераховано комунальні платежі на одну особу. Отже , судом встановлено , що відповідачка [PERSON], як член сімї власника житла, не проживає у [INFO] з серпня 2008 року з поважних причин, тому не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в позовній заяві, не знайшли підтвердження в судовому засіданні , тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного , ст. 317, 319, 383,391, 405 ЦК України , ст.ст. 150,156 ЖК України ,

Outcome: dismissed