Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що він в середині 2008 року та на початку 2009 року уклав з відповідачем два договори про банківський вклад, а саме: перший договір «Європейський Баланс Преміум» № 2635.38.980.26014 від 08.05.2008 року на суму 88 000 гривень строком по 07.05.2011 року під 17,25 % річних, суму вкладу якого згодом поповнив на 18 000 гривень; другий договір «Європейський Соціальний» №2630.38.980.47391 від 23.02.2009 року на суму 20 000 гривень строком по 24.05.2009 року під 25,1 % річних. Зазначає, що за даними договорами банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника, а тому, з метою отримання коштів, позивачем було подано заяви до відповідача про дострокове повернення коштів за першим договором та повернення коштів у зв'язку з закінченням терміну зберігання за другим, однак йому було відмовлено. Наголошує, що відмова відповідача достроково повернути кошти є не правомірною та порушує одночасно вимоги діючого законодавства України і умови укладеного договору між сторонами. У зв'язку з викладеним, останній просить суд стягнути з відповідача зазначені суми вкладів з нарахованими відсотками та компенсувати моральні збитки. В процесі судового розгляду позивач, посилаючись на добровільне виконання частини заявлених вимог, в порядку ст. 31 ЦПК зменшив розмір позовних вимог, просив відшкодувати лише моральну шкоду, завдану неправомірними діями відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі за обставин наведених вище. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в надісланих на адресу суду письмових запереченнях проти задоволення уточнених вимог заперечував, обґрунтовуючи тим, що підстави на відшкодування моральної шкоди, передбачені ст. 23 ЦК України, вданому випадку відсутні, проте не надіслали жодних повідомлень про причини неявки, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Заявляючи позовну вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, позивач виходить з того, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського вкладу завдало йому окрім матеріальної ще й моральної шкоди, яка відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню. Однак, на думку суду, зазначена позиція позивача є помилковою. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Правовий аналіз даної статті закону визначає, що її приписи покликані здійснювати регулювання позадоговірних відносини, а тому вони не поширюються на спірні договірні відносини, які регламентовані ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору встановлені ст. 625 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди. Не передбачають таких наслідків і укладені між сторонами договори банківських вкладів. Тобто, вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, а тому в позові необхідно повністю відмовити. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1060, 1061, 1066, 1067 ЦК України, ст. 75, 80, 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та

Outcome: dismissed