Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

[PERSON] працював на посаді оператора верстатів з програмним керуванням ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області з 25 вересня 2006 року.Наказом керівника відділу персоналу ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області №307/о від 05 серпня 2009 року [PERSON] було звільнено з роботи з 06.07.2009 року за систематичне невиконання трудових обовязків згідно п.3 ст.40 Кодексу Законів про працю України. Приводом для звільнення позивача з роботи було те,що [PERSON] згідно наказів №14/а від 20.01.2009 року,№77/а від 25.02.2009 року,№105/а від 13.03.2009 року і №272/а від 06.07.2009 року за порушення трудової дисципліни(недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку)було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Позивач [PERSON] звернувся до суду 31.08.2009 року з позовом про скасування всіх наказів про застосування відповідачем до нього дисциплінарних стягнень і поновлення його на попередній роботі та стягнення йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Одночасно просить поновити процесуальний строк звернення з даним позовом до суду так як ним даний строк пропущений з поважних причин. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим,що працюючи оператором верстатів програмного керування ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області понад два роки сумлінно ставився до роботи і не притягався до дисциплінарної відповідальності,заступався за права працівників підприємства,тому трудовим колективом був обраний заступником голови [PERSON] трудового колективу товариства.За його ініціативою вносились зміни до колективного договору,організовувалось створення вкінці 2008 року на підприємстві профспілкової організації,що викликало негативну реакцію в адміністрації.Незважаючи на це 17 січня 2009 року за територією заводу була створена первинна профспілкова організація і його було обрано головою профкому.Про даний факт було відомо адміністрації підприємства оскільки з цього приводу приїзджали гості і представники обласної [PERSON] профспілок,на засіданні [PERSON] трудового колективу 29.01.2009 року він особисто повідомив адміністрацію і подав про це подання,знав це також і сам генеральний директор.Зразу після цього він відчув на собі з боку адміністрації підприємства постійний тиск,переслідування,а не сприяння в його роботі. Тому вже 15.01.2009 року коли він під час обіду в їдальні заводу спожив неякісне м'ясо,що викликало розлад шлунку і він змушений був бути деякий час в туалеті відповідачем було винесено йому догану за відсутність на робочому місці більше 10 хвилин і надано проект наказу керівника відділу персоналу від 20.01.2009 року,який вважає незаконним.Друге стягнення стосувалось відсутності в нього 25.02.2009 року робочого взуття,яке сильно парило ноги,які ставали мокрими,з приводу чого він скаржився адміністрації і він мав дозвіл на носіння свого зручного взуття.Однак незважаючи на це начальник зміни [PERSON] написав на нього доповідну і за це тоді ж 25.02.2009 року було без погодження з профспілковою організацією винесено проект наказу і за це було оголошено догану,яку теж вважає протиправною. Будучи головою профкому 12.03.2009 року під час роботи з відома і з згоди керівника зміни [PERSON] він займався виясненням обставин звільнення з роботи працівника підприємства [PERSON],якого хотів захистити від незаконних дій керівника сегменту [PERSON],на що було затрачено 45 хвилин часу,саме з цього приводу 13.03.2009 року йому,згідно проекту наказу була винесена догана,хоча самого наказу тоді ніхто не виносив і з ним його ніхто не ознайомлював.Остання четверта догана йому була винесена керівником відділу персоналу згідно проекту наказу від 06.07.2009 року за відсутність на робочому місці протягом 7 хвилин 03.07.2009 року під час яких і протягом всієї обідньої перерви він,як голова профкому захищав перед адміністрацією заводу трудові права працівниці [PERSON] щодо недоплати їй премії. Не маючи жодного погодження і з профспілковою організацією на накладення на нього,як на голову профкому, дисциплінарних стягнень відповідач на другий день 07.07.2009 року виносить наказ №272/а в проекті про звільнення його з роботи за систематичне невиконання трудових обовязків згідно п.3 ст.40 КЗпП України з яким він не погодився зразу.Потім на другий день його безпідставно відсторонили від роботи. Відповідач не маючи попередньої згоди профспілки на звільнення його,як голови профкому,з роботи видає додатковий наказ за №307/о від 05 серпня 2009 року про звільнення з роботи [PERSON] згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач [PERSON] вважає,що всі накази адміністрації ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області про накладення на нього дисциплінарних стягнень, звільнень з роботи є безпідставні і незаконні,-оскільки вони застосовані в порушення ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» та ч.2 ст.252 КЗпП України,винесені неправомочною посадовою особою,виносились тільки у формі проектів,його ніхто не знайомив з оригіналами наказів і не вручав їх копії,що стало основною причиною пропуску ним строку їх оскарження. При поновленні строків позовної давності на оскаржувані дисциплінарні стягнення [PERSON] просить їх скасувати,поновити його на роботі на попередній посаді,а також стягнути з відповідача середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 08.07.2009 року. Позивач вважає,що з боку відповідача були вчинені дії за переслідуванням його профспілкової діяльності і порушені ст.ст.140,149,252 КЗпП України. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали і пояснили,що при звільненні з роботи [PERSON] відповідачем було допущено велику кількість порушень трудового законодавства.Так жодне накладене на позивача дисциплінарне стягнення є незаконним оскільки відповідач виносить тільки проекти наказів,оригінали таких не виносились,позивач з ними не ознайомлювався,тому не міг їх оскаржувати,що є порушенням вимог ст.149 КЗпП України.Всі дисциплінарні стягнення так і звільнення з роботи позивача застосовані неправомочним органом,керівником відділу персоналу,оскільки такі накази не можуть бути внутрішніми.Порядок застосування до позивача дисциплінарних стягнень не витримує жодної критики щодо його форми та змісту,не враховано вини і ступеня тяжкості вчиненого проступку.При звільненні [PERSON] з роботи відповідач порушив місячний строк його застосування,а жодне із дисциплінарних стягнень,накладених на позивача,як на голову профкому не погоджено з профкомом і вищестоячим профспілковим органом,що вимагає трудове законодавство.Вважають,що в діях [PERSON] немає системи порушень трудової дисципліни,тому представники позивача просять задоволити даний позов. Представники відповідача та Третьої особи [PERSON],[PERSON] і [PERSON] позову не визнали і в судовому засіданні пояснили,що жодного переслідування діяльності профспілки на ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області ніколи не було і не має.Про створення на підприємстві профспілкової організації та діяльності [PERSON],як голови профспілкового комітету,товариству стало відомо після 08.04.2009 року із відповіді районного управління юстиції.Позивачу ще при поступленні на роботу у вересні 2006 року було добре відомо про правила внутрішнього трудового розпорядку та ті вимоги,які ставляться до дисципліни і виконання трудових обовязків, передбачених нормами трудового законодавства.Незважаючи на це [PERSON] 15.01.2009 року ,25.02.2009 року,12.03.2009 року,03.07.2009 року допустив систематичні порушення трудової дисципліни в робочий час за що адміністрацією підприємства були законно накладені дисциплінарні стягнення,тому наказом за №307/о від 05.08.2009 року позивачем згідно п.3 ст.40 КЗпП України було звільнено з роботи.При накладенні стягнень на позивача були дотриманні всі вимоги закону,відібрані письмові пояснення порушника та у встановленні строки винесені догани,при цьому враховувались ступінь вини порушника,який не оскаржив жоден із таких наказів про які він був ознайомлений.При винесені наказу про звільнення [PERSON] з роботи адміністрацією були зроблені подання у профспілкову організацію та Львівську обласну організацію профспілки про надання згоди на таке звільнення.Тому при отриманні немотивованої постанови президії обласної організації профспілки вкінці липня 2009 року про ненадання такої згоди відповідачем в не пізніше одного місяця 05.08.2009 року був виданий наказ про звільнення.Такий наказ винесено керівником відділу персоналу ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області [PERSON], повноваження якої на винесення наказу були належним чином делеговані генеральним директором.Попередній наказ від 06.07.2009 року про накладення стягнення позивачу за порушення 03.07.2009 року був відмінений в частині накладення стягнення догани згідно наказу №278/а від 08.07.2009 року.Вважають,що [PERSON] пропустив всі строки на оскарження наказів про накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани,а при винесені наказу про звільнення позивача з роботи були дотримані всі законом передбачені вимоги.Тому підстав для його поновлення на роботі жодних немає. Представник Третьої особи,-голова Львівської обласної організації профспілки працівників автомобільного та сільськогосподарського машинобудування України [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила,що процес створення первинної профспілкової організації на ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області завершився 17.01.2009 року коли [PERSON]було на зборах обрано головою профкому про що тоді ж було проінформовано адміністрацію ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області .Однак відповідач це сприйняв болісно,всіляко переслідував членів профспілки,шукав причин їх звільнення з роботи.Тому,знаючи ще в січні 2009 року про те,що [PERSON] являється головою профкому підприємства адміністрація відповідача стала переслідувати позивача.Так без погодження з організацією профспілки відповідач став безпідставно виносити догани позивачу,без винесення оригіналів їх та ознайомлення самого [PERSON],тобто фабрикуючи накази щоб дискредитувати профспілку.Відповідач,не маючи жодної згоди на звільнення з роботи з боку обласного комітету профспілки незаконно виніс наказ про звільнення з роботи позивача.Тому вона просить поновити на роботі [PERSON] і стягнути весь його заробіток за час вимушеного прогулу,скасувавши безпідставні догани позивача. Суд,вислухавши і перевіривши пояснення сторін і їхніх представників,показання свідків,перевіривши матеріали справи і представлені сторонами докази,вважає,що даний позов підлягає до задоволення,виходячи з таких підстав. Відповідно вимог ст.ст.148,149 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку,але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення, при обранні якого повинно враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку,дане стягнення оголошується в наказі(розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін,що стверджується представленими стороною відповідача наказами,по факту порушення [PERSON] трудової дисципліни 03.07.2009 року відповідач 06 липня 2009 року виніс наказ №272/а про оголошення догани, 07 липня 2009 року згідно проекту наказу №272/а-звільнення з роботи,а 08 липня 2009 року згідно наказу №278/а відмінив догану відповідно п.2.1 наказу №272/а від 06 липня 2009 року. Тоді коли із самого тексту наказу №307/о від 05.08.2009 року про звільнення [PERSON] з роботи вбачається що позивача звільнено з роботи згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обовязків,а підставами були відношення ТзОВ «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області первинній профспілковій організації та Львівській обласній організації профспілки з тексту яких взагалі не згадувалось порушення [PERSON] трудової дисципліни 03.07.2009 року. Тому винесенню наказу відповідачем 05 серпня 2009 року за №307/о не передувало будь-якого дисциплінарного проступку позивача,а з часу останнього відомого порушення [PERSON] трудової дисципліни 03.07.2009 року стік місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення і за кожне з них може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення,в той час як відповідач по факту останнього відомого проступку позивача 03.07.3009 року виніс декілька стягнень. Згідно положень ст.147-1 КЗпП України органом якому надано право на застосування дисциплінарних стягнень є той же орган,якому надано право прийняття на роботу.Як видно з ст.ст.12.4,12.4.7 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області тільки генеральний директор та виконавчий директор наділений одноособово повноваженнями укладання,зміни та розірвання трудових угод з працівниками Товариства відповідно до штатного розкладу Товариства.Делегування даних повноважень не вказується в Статуті.В той час коли з пояснень сторін в суді та наявних в матеріалах справи копій наказів і відповідно оглянутих в судовому засіданні оригіналів наказів про накладення на [PERSON] дисциплінарних стягнень,-оголошених доган та звільнення з роботи приймались неповноваженою на це особою -керівником відділу персоналу ТзОВ. Разом з тим,судом не можуть не бути прийняті до уваги покликання в судовому засіданні [PERSON],що відповідачем при застосуванні до нього всіх дисциплінарних стягнень у виді доган і звільнення з роботи не виносились накази і оригінали чи їх копії йому не оголошувались і не вручались під розписку,а постійно давались їх проекти,тому йому не було відомо про дійсність винесених щодо нього стягнень,-оскільки дані твердження позивача знайшли своє підтвердження поясненнями з цього приводу представників сторони відповідача [PERSON] і [PERSON] існування на підприємстві такої форми документообігу,наявними в матеріалах справи проектами таких наказів,в той час коли в представлених стороною відповідача оригіналів наказів на жодному з них чи їх копії відсутні будь-які підписи [PERSON] про оголошення чи ознайомлення з даним наказом,відсутня про це сама розписка позивача. Суд не може прийняти до уваги твердження в судовому засіданні представників відповідача про те,що адміністрації ТзОВ нічого не було відомо про створення на підприємстві в січні 2009 року первинної профспілкової організації та обрання [PERSON] в.М. головою профкому,а вперше їм було повідомлено Стрийським міжрайонним управлінням юстиції Львівської області лише 8-13 квітня 2009 року,-оскільки дані твердження представників відповідача є суперечливі,непослідовні,не логічні і невідповідаючі встановленим обставинам по справі,вони спростовуються показаннями свідків та рядом письмових доказів по справі. Так допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON]Р ствердили,що працюючи у ТзОВ«[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області їм було відомо про створення профспілкової організації на підприємстві,адміністрація якого всіляко заперечувала цьому,всіляко переслідувала членів профспілки.Тому 17.01.2009 року в приміщенні стрийської бібліотеки відбулись установчі збори про створенню профспілки і [PERSON] вела протокол зборів,на яких [PERSON] був обраний головою профкому.З цього часу до позивача багато працівників товариства стали звертатись за допомогою та захистом своїх прав як голови профкому.11.03.2009 року звертався [PERSON] до позивача з приводу безпідставного відсторонення від роботи і [PERSON]. зясовував всі обставини із начальником сегменту і не погоджувався з мотивами звільнення [PERSON],що зайняло більше половини години розгляду,за це [PERSON] отримав догану. Крім цього факт створення у січні 2009 року первинної профспілкової організації ТзОВ«[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області стверджується відповіддю голові первинної профспілкової організації ТзОВ [PERSON] начальника Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області за №30/06-46/45 від 30 січня 2009 року та статтею у Всеукраїнській газеті профспілки працівників Автосільгоспмашинобудування України «Єдність» у №2(154) за лютий 2009 року на сторінці 3. Звідси відповідачем по справі не враховано положень ст.252 КЗпП України щодо обовязковості попередньої згоди виборного профспілкового органу при притягненні [PERSON] як голови профкому до дисциплінарної відповідальності. Про це відповідач згадав тільки при винесенні наказу №307/о від 05.08.2009 року при звільненні [PERSON] з роботи так і не отримавши на дане звільнення позивача попередньої згоди первинного та вищестоячого профспілкових органів. Як вбачається із наявних в матеріалах справи проектів наказів керівника відділу персоналу ТзОВ«[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області за №№14/а від 20.01.2009 року,№77/а від 25.02.2009 року,105/а від 13.03.2009 року,272/а від 06.07.2009 року відповідачем не враховано обставин, за яких позивачем було вчинено проступок та ступеня тяжкості конкретно вчиненого [PERSON] проступку і заподіяну ним шкоду. Жоден із керівників виробничих підрозділів ТзОВ«[PERSON] Системс УА ГмбХ» Львівської області при виявленні запізнень [PERSON] більше 10 хвилин,семи хвилин,45 хвилин і відсутністю робочого взуття не робив спроб зясування обставин розладу шлунку під час обіду в робітничій їдальні 15 січня 2009 року,попереднього дозволу на носіння звичайного взуття через хворобу ніг позивача,зясувань причин звільнення з роботи 12.03.2009 року [PERSON] і недоплати премії [PERSON] 03.07.2009 року,-що зобовязували це зробити положення ст. 149 КЗпП України. Отже зібрані і досліджені в судовому засіданні докази дають суду підставу вважати,що накладення дисциплінарних стягнень та звільнення з роботи на позивача [PERSON] відповідачем було проведено з недотриманням цілого ряду положень і вимог ст..т.40,43,43-1,147,147-1,148,149,150 Кодексу законів про працю України,що в свою чергу дає суду достатньо підстав для скасування наказів відповідача про накладення дисциплінарних стягнень на позивача [PERSON] та поновлення останнього на роботі. Оскільки [PERSON] звільнений з роботи по п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обовязків незаконно, тому він повинен бути поновлений на роботі на попередньо займаній посаді з 08.07.2009 року. Разом з тим,суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений строк звернення до суду з позовом про оскарження дисциплінарних стягнень у вигляді доган відповідно наказів відповідача №14-а від 20.01.2009 року,№77-а від 25.02.2009 року,№105-А від 13.03.2009 року,№272-А від 06.07.2009 року оскільки [PERSON] з оригіналами даних наказів відповідача не ознайомлювався,їх копії позивачу ніхто не вручав,а з наданими проектами вище вказаних наказів позивач не погоджувався,наводячи свої аргументи заперечень. Вказані позивачем причини пропуску строку звернення за вирішенням трудового спору до суду є з поважних,тому його слід поновити. При вирахуванні виплати [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з того,що перед звільненням позивач повністю відпрацював два місяці і отримав заробітну плату за травень 2009 року 17 робочих днів і заробітну плату 1713 грн.54коп.,а за червень 2009 року пропрацював 19 робочих днів,отримавши відповідно заробітну плату 2366 грн.11коп. Тому виходячи з табелів робочого часу і довідок про заробітну плату [PERSON] всього за два місяці,що передували звільненню позивача його заробіток складав 4079 грн.65коп. при пятиденному робочому тижні і за ці місяці ним було відпрацьовано 36 робочих днів. Звідси заробіток [PERSON] за один робочий день буде складати (4079,65:36 робочих днів)= 113 грн.32коп. Не працював позивач в звязку з вимушеним прогулом 144 робочих днів,за які підлягають стягненню (113,32грн. Х 144 робочих днів)= 16318грн.08коп.,відмовляючись від компенсаційних виплат. На підставі наведеного та ст.ст.40,43,147,147-1,148,149,232,233,234,235,236,246,252 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved