Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися через свого представника до суду з позовом до [PERSON]JI.( далі - відповідач) про захист честі,гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги аргументують тим, що [PERSON] працював водієм у відділі експлуатації автотранспорту в Автотранспортному митному господарстві Державної митної служби України ( далі- підприємство). Відповідачі в даному підприємстві займають посаду начальника ( [PERSON]Г.) та заступника начальника відділу технічного та господарського забезпечення підприємства ( [PERSON]В.). 15 червня 2009 року відповідач надіслав лист на імя заступника Голови Державної митної служби України , в якому звинувачено позивачів в аморальній поведінці та окремо позивача [PERSON] в непрофесійності під час виконання своїх посадових обовязків. Так в своєму листі відповідач розповсюдив відомості про неробочі відносини позивача [PERSON] та позивача [PERSON] та неналежне виконання позивачем [PERSON] своїх обовязків керувника Ганьба таким керівникам, як він. Про те, що вказані вислови порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачів свідчить той факт, що відповідач не має жодних доказів факту наявності фактичних шлюбних відносин між позивачами та жодних підстав для такого твердження. Позивачі перебувають у зареєстрованих шлюбах і згідно ст. 25 Сімейного Кодексу України встановлено, що жінка та чоловік одночасно можуть перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Щодо неналежного виконання позивачем [PERSON] своїх обов'язків керівника підприємства, спростовує той факт , що з грудня 2008 року по січень 2009 року відповідачем не подано жодної службової записки з приводу незадовільного технічного стану автомобілів. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги і додатково просив зобовязати відповідача публічно вибачитися перед керівництвом Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів: [PERSON] І.Г.- моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, а на користь [PERSON] моральну шкоду в] розмірі 5000 гривень. Стягнути також з нього судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON]J1. не визнав позовні вимоги, і стверджує, що ніяких CMC повідомлень на телефони позивачів не відправляв. Компютерні технології дозволяють направити CMC повідомлення з будь-яких номерів І телефонів на номери позивачів.Лист.на імя заступника Голови Державної митної служби України, написав він будучи ображеним на керівника Автогосподарства [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, вивчивши та оцінивши матеріали справи .дослідивши докази,суд прийшов до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Стаття 3 Конституції України проголошує:" Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю". Статтею 270 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на повагу до гідності та честі є її особистим немайновим правом. Згідно з абзацом 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року (далі Постанова №1). під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах І оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Абзацом 2 п.15 Постанови №1 встановлено, що під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, викладення її в заявах, листах, адресованих іншим особам. Відповідно до абзацу 5 п.15 Постанови №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до копії листа на імя заступника Голови Державної митної служби України ,на той час водій автотранспортного митного господарства, відповідач по справі [PERSON]JI. поширив недостовірну інформацію відносно позивачів. Абзац 6 п.15 Постанови №1 дає таке роз'яснення: "Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжитя. неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка. на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст.280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Пунктом 27 Постанови №1 визначено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно з п.З постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд приходить до висновку, що внаслідок поширення відповідачем відносно позивачів негативної, недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію, яка має образливих та наклепницький характер останнім дійсно була заподіяна моральна шкода, оскільки позивачі були вимушені докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим було порушено звичайний для них спосіб життя та нормальний робочий і діловий ритм, вони зазнали душевних страждань та негативного впливу нервово-емоційного напруження, що так само негативно впливає на самопочуття людини. Суд вважає обґрунтованими твердження позивачів про те, що поширена відносно них відповідачем [PERSON] інформація є негативною, що принижує їх честь та гідність , а також ділову репутацію. Відповідач не надав суду доказів, що позивач [PERSON] являється поганим керівником, так як він згідно з матеріалів справи неодноразово нагороджувався та був премійований за сумлінне виконання своїх обов»язків, а тому вислів « Ганьба таким керівникам» не відповідає дійсності та порочить позивача [PERSON] ділову репутацію. Вислів у листі до заступника голови Державної митної служби України «Я\\Голубицький\\ йому нагадав,про його неробочі відносини зі своєю підлеглою [PERSON]..Звісно це не моє\\Голубицького\\ діло,але це переходить всі межі дозволеного також являється недостовірним та порочить честь та гідність позивачів так як з матеріалів справи вбачається, що позивачі мають сім»ї та дітей( а.с. 83, 86). Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи,вбачається наявність вини відповідача у поширенні негативної та принизливої інформації відносно позивачів. Відповідно до ч.З ст.23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно абзацу 2 п.26 Постанови №1 суд не вправі зобовязати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст. 16, 277 ЦК України , а тому додаткова вимога представника позивачів про вибачення є безпідставною. Суд не бере до уваги СМС повідомлення на телефони позивачів з телефону відповідача,так як на вимогу суду про відправлення з номера на номер компанія Київстар дала відповідь,що дану інформацію можливо здійснити лише за вмотивованим рішенням суду під час розслідування кримінальних справ. Роздруковані СМС повідомлення \\а.с.12-17,88\\,виготовлені за допомогою компютера і за сучасних технологій можливо відправити їх з будь-якого номеру телефону і на будь-який номер. Судові витрати з [PERSON] суд стягує у межах задоволених позовних вимог,а у стягненні судових витрат на користь представника, суд відмовляє у звязку з тим,що вони були використані на придбання бензину.

Outcome: approved