Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

23 лютого 2009 року КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору № KRKRGK00151000 від 26.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,4 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2022 р. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованістю за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У добровільному порядку відповідач не виконує зобовязання за договором, через що станом на 23.01.2009 р. утворилась заборгованість в сумі 17927,36 доларів США , яка складається з заборгованості за кредитом - 17509,16 доларів США , заборгованості по процентам за користування кредитом - 377,79 доларів США , заборгованості по комісії за користування кредитом - 32, 51 доларів США , пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 7,90 доларів США . В забезпечення виконання зобов»язання по кредитному договору між сторонами було укладено договір іпотеки , згідно з умовами якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно , а саме домоволодіння , яке розташоване за адресою : Дніпропетровська область , м.'[PERSON] Ріг , вул. Смольна , буд. 65, яке належить йому на праві приватної власності . Оскільки відповідач не виконує свої зобов»язання по кредитному договору просили передати у заклад банку заставне майно , звернути стягнення на вищевказане майно, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просять виселити відповідача з зазначеної квартири , із зняттям з реєстраційного обліку у відділі СПРФО УМВС України м. Кривого Рогу . Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі , наполягала на їх задоволенні. Відповідач належним чином повідомлена про день та ч ас слухання справи шляхом розміщення оголошення у газеті «Вісті Придніпров»я « № 25\\1 від 08.04.2010 на сторінці 6, у судове засідання не з»явився . Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України, Житловим Кодексом України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про іпотеку». Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.549 ч.З ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона мас право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Згідно ст.651 ч.2,3 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або, частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст.1054 ч.І ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з наданих документів, позивач надав відповідачу іпотечний кредит за договором № KRKRGK00151000 від 26.10.2007 року в сумі 18000,00 доларів США під 11,04 % річних. Згідно Договору відповідач був зобовязаний погасити кредит до 25.10.2022 р. Згідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту від 23.01.2009 року заборгованість відповідача станом на 23.01.2009 року становить сумі 17509,16 доларів США , яка складається з: заборгованості за кредитом - 17509,16 доларів США , заборгованості по процентам за користування кредитом - 377,79 доларів США , заборгованості по комісії за користування кредитом - 32, 51 доларів США , пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 7,90 доларів США Таким чином, з відповідача повинна бути стягнута на користь позивача дана сума заборгованості. Згідно Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотеко держатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобовязанням. Згідно ч.І ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель мас право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ЗЗ Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є обєкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Відповідно до даного Договору предметом іпотеки є домоволодіння , яке розташоване за адресою : Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг , вул. Смольна , буд. 65, яке належить йому на праві приватної власності. Договором застави передбачено ,що у разі порушення заставодавцем позичальником зобов»язань за кредитним договором або за договором застави , заставодавець зобов»язаний передати предмет застави заставодержателю у заклад . Проте відповідач предмет застави в заклад банку не передав . Суд вважає, що позов в даній частині також підлягає задоволенню, в звязку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] основного зобовязання, тобто погашення заборгованості по договору кредиту. Також позивач просить виселити відповідача з домоволодіння № 65 , яке розташована за адресою: Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг , вул. Смольна 65 . Відповідно до ч.З ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Тому дані вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1388,91 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 30грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved