Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

[PERSON] 06 липня 2009 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради про визнання правочину дійсним та визнання права власності на самочинно збудоване житло, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові, а його представник в ході судового засідання посилався на те, що по домашній угоді в вигляді письмового правочину від 21 травня 1972 року позивач придбала у [PERSON] будинок № 20 з господарчими і побутовими спорудами по вул. Писарєва м. Дніпропетровська. З метою поліпшення житлових і побутових умов позивач збудував на цій же земельній ділянці за вказаною адресою будинок і господарські споруди. За цією адресою він мешкає з сімєю, вони прописані та зареєстровані там, отримали технічний паспорт, сплачують податок на землю. Але, збудувавши вказане, не оформили належним чином документи і не зареєстрували право власності на ці всі нові будови домоволодіння. Просив позивач визнати вказаний правочин дійсним та визнати за ним право власності на вказані збудовані ним обєкти нерухомості цього домоволодіння, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно з ст. 169 ЦПК України і винесення заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб виконавчого комітету [PERSON] міської ради та КП «ДМБТІ» [PERSON] обласної ради в судове засідання не зявилися, про день і час слухання справи повідомлялися належним чином, заперечували проти заявлених позовних вимог і просили слухати справу за наявними матеріалами справи. Суд вважає можливим розгляд справи без участі представників вказаних третіх осіб згідно зі ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву не обґрунтованою та не підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мешкав в будинку № 20 по вул. Писарєва м. Дніпропетровська, 21 травня 1972 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Чубарева) О.В. за домашньою угодою, укладеною в вигляді письмового правочину, купила в [PERSON] вказаний будинок. Право приватної власності позивача на вищевказане нерухоме майно не було зареєстровано [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації та не записано в реєстрову книгу. Згідно технічного паспорту від 10 жовтня 2003 року на вказане домоволодіння [PERSON] є лише користувачем, а не власником, а все домоволодіння є самочинно збудованим. Після набуття позивачем права користування на вказане нерухоме майно та земельну ділянку в нього виникла необхідність у підвищенні комфортності житла і його більш ефективній експлуатації і тому позивачем було здійснено ремонт з переплануванням, переобладнанням існуючого житлового будинку, будівництво нового житлового будинку, господарських споруд, огорож, мостіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писарєва, 20. 10 жовтня 2003 року спеціалістами КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради було проведено інвентаризацію обєкта та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 20 по вул. Писарєва у м. Дніпропетровську. У зазначеному технічному паспорті було зроблено відмітки-записи про «самовільне будівництво», а саме все домоволодіння, та вказано, що даний обєкт нерухомості підлягає введенню в експлуатацію, узаконенню. Для дослідження стану будівельних конструкцій домоволодіння № 20 по вул. Писарєва у м. Дніпропетровську з метою визначення фактичного стану несучих конструкцій позивачем у ТОВ «Промтехстальпроект» (Ліцензія АБ № 051902) було замовлено технічне дослідження. Позивач отримав «Технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового будинку № 20 по вул. Писарєва у м. Дніпропетровську». Роботи по оцінці стану будівельних конструкцій виконані у відповідності до вимог ВСН 57-88 (р), нормативних документів, збірниках Держбуду. Крім того, здійснювався натурний огляд домоволодіння № 20 по вул. Писарєва виконавцем технічного висновку. В результаті в технічному висновку було зроблено висновки, що житловий будинок, знаходиться в нормальному робочому стані… Всі роботи виконані з урахуванням коефіцієнту надійності по міцності... Умови гідроізоляції і водопостачання суворо дотримані згідно ДБН В.1.1-5-2000 «Будівлі і споруди на підроблюваних територіях і просідаючих ґрунтах»… Будівлі домоволодіння виконані з дотриманням чинних вимог будівельних, санітарно-гігієнічних, екологічних та протипожежних нормативних документів. На даний момент позивач зареєстрований та мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писарєва, 20. Згідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. ... На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, у звязку з необхідністю узаконити вищевказане позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову територій» будівництвом слід вважати здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування обєктів градобудівництва, розширення та технічного переоснащення. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач самовільно без належного дозволу чи належно затвердженого проекту провів будівництво будинку і переобладнав його, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, наданий позивачем «Технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового будинку № 20 по вул. Писарєва у м. Дніпропетровську» не свідчить про усунення вказаного порушення, цей висновок зроблено ще в 2008 році, в ньому не відображено конкретно відповідність будівельним нормам і правилам будинку, господарських будівель і споруд, не надав документального підтвердження про переобладнання і перебудови будинку в домоволодінні і позивач. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач не є власником або належним користувачем спірної земельної ділянки, [PERSON] і позивач у встановленому законом порядку не отримувала ні в користування, ні у власність вказану земельну ділянку, ця земельна ділянка самовільно зайнята. Тобто законних підстав використовувати цю земельну ділянку на свій розсуд (будівництво, обробка тощо) ці сторони не мали і не мають. Сама по собі прописка і реєстрація сторін в самовільно збудованому домоволодінні, а також добровільна сплата земельного податку не свідчить про визнання уповноваженими органами держави чи місцевого самоврядування їх права належного користування земельною ділянкою. Позивачу було запропоновано звернутися в передбаченому законом порядку до міськради з питанням про оформлення документів стосовно відводу зайнятої самовільно земельної ділянки, але він цього не зробив і документи про це відсутні. Судом також встановлено, що вищезазначені будови будинку позивачем було проведено без належного встановлення меж землекористування, тому визнання за позивачем права власності на обєкти самочинного будівництва може порушувати права інших фізичних та юридичних осіб, інших співвласників і власників сусідніх будинків; саме будівництво домоволодіння позивачем було проведено без належного дозволу та проекту. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що з 01 січня 2009 року відповідач, а також виконавчий комітет Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради, виконавчий комітет [PERSON] міської ради та [PERSON] міська рада не мають законних повноважень на вирішення питань по вводу в експлуатацію самовільно збудованих обєктів нерухомості, а отримання громадянами свідоцтва стосовно вводу в експлуатацію самовільно збудованих обєктів нерухомості інспекцією ДАБК [PERSON] обласної ради має інший встановлений законом порядок. Вказані обставини в судовому засіданні були розяснені позивачу і його представнику, але доповнень, змін чи уточнень позовних вимог не було і позивач наполягав на заявлених вимогах. Суду не надано належних (і будь-яких) доказів того, що сам [PERSON] мав спірне домоволодіння у власності і на підставі цього мав би право на його відчуження; цього суду не надано, тому суд вважає, що вказана домашня угода є незаконною, вона нотаріально не посвідчувалася, не реєструвалося право власності, нічого не вказує позивач про виконання чи не виконання загальних і істотних умов спірного правочину (предмет і обєкт угоди, ціна, реєстрація, оформлення, строки і ін.). Позовні вимоги не уточнювалися і не доповнювалися стосовно вказаних обставин. Крім того, сама по собі прописка і реєстрація сторони в самовільно збудованому домоволодінні, а також добровільна сплата земельного податку не свідчить про визнання уповноваженими органами держави чи місцевого самоврядування їх права належного користування та самовільного будівництва обєктів нерухомості без належного дозволу чи належно затвердженого проекту будівництва; згідно ст. 376 ЦК України судом може бути визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно про умові, що при будівництві не було порушено прав інших фізичних та юридичних осіб, інших співвласників і власників сусідніх будинків (в даному випадку сусідів), такого підтвердження в матеріалах справи немає; саме будівництво позивачем було проведено без належного дозволу та проекту. Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджені. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається приналежним йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Враховуючи вказане, суд вважає можливим [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] міської ради про визнання правочину дійсним та визнання права власності на самочинно збудоване житло відмовити. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed