overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 500 гр. щомісяця до досягнення дитиною віку трьох років, тобто до 14.08.2011 року, посилаючись на те, що 06.09.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. На цей час вона перебуває у відпустці у звязку з доглядом за дитиною, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. У судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 300 гр. щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він не має можливості сплачувати аліменти й на утримання дружини, оскільки його заробітна плата складає 1800 гр., він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку щомісяця, а його дружина вже має можливість піти на роботу . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 06.09.2008 року, мають дочку [PERSON],[INFO] / а.с.2,3/. [PERSON] не працює у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею віку трьох років . . Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримує державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130,00 гр. щомісяця, рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця.. Відповідач [PERSON] працює у супермаркеті «Нова лінія», охоронцем, його заробітна плата складає 1800 гр.. Судом також встановлено, що [PERSON] не є інвалідом, інших аліментних обовязків не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ст. 84 СК України позивачка має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання .. дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 250 гр. щомісяця, починаючи з 18.01.2010 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 14 серпня 2011 року. У задоволенні позовних вимог [PERSON] в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити. Заперечення відповідача проти позову суд до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на законі. З відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 51 гр. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гр.. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

27листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1А частини заробітку щомісяця з дня звернення до суду та до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що діти проживають разом з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає, мешкає окремо від сімї. 31.03.2010р. [PERSON] уточнила свої вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей - 250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили постановити рішення у попередньому судовому засіданні, відповідач уточнений позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.І ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачка не надала суду доказів про працевлаштування відповідача, уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що сума аліментів підлягає індексації відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, від 19.10.1996 року виданого Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області, серії 1- ВЛ № 024337, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 24, після реєстрації шлюбу вона отримала прізвище [PERSON] (а.с. 8) Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ВЛ за № 068163 від 04.05.1998 року (а.с. 6), [PERSON], [INFO], серії 1-ВЛ за № 216584 від 08.01.2003 року (а.с. 5) та [PERSON], [INFO], серії 1-ВЛ за № 041907 від 28.02.2006року (а.с. 4), їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради від 25.11.2009 р. за № 1571, [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON], 1998 р. н., [PERSON], 2002 р. н., та [PERSON], 2006р. н.(а.с. 7). Таким чином, позов знайшов своє підтвердження при розгляді справи. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті держмита в дохід держави у розмірі 51 грн. та 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Прокурор Балтського району Одеської області звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ВАТ « Балтський завод продовольчих товарів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації в сумі 4681 грн. 95 коп., а також державне мито на користь держави та витрати на оплату за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Позовні вимоги прокурор мотивує тим, що [PERSON] працювала на посаді охоронника в ВАТ «Балтський завод продтоварів». З листопада 2008 року до [PERSON] не виплачено заробітну плату, яка станом на 05.11.09 р. становить 4271 грн. 85 коп. Крім того, [PERSON] не виплачено грошову компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, яка за зазначений період становить 410 грн. 10 коп. 22.02.2010 р. прокурор надав до суду заяву про зменшення позовних вимог по цивільній справі за позовом прокурора Балтського району Одеської області в інтересах [PERSON] до ВАТ «Балтський завод продовольчих товарів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації в сумі 693 грн. 95 коп., в звязку зі сплатою ВАТ «Балтський завод продтоварів» [PERSON] заборгованості в сумі 3988 грн. Представник відповідача в судове засідання двічі не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст.224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Суд, заслухавши доводи позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працює на посаді охоронника в ВАТ «Балтський завод продтоварів». Адміністрацією підприємства, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, починаючи з листопада 2008 року не виплачувалася [PERSON] заробітна плата, в результаті чого станом на 05.11.09 р. утворилася заборгованість на загальну суму 4271 грн. 85 коп., про що свідчить довідка ВАТ « Балтський завод продовольчих товарів» від 05.11.09 р. В порушення ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам витрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» [PERSON] в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати не виплачено грошову компенсацію в сумі 410 грн.10 коп., про що свідчить довідка ВАТ « Балтський завод продовольчих товарів» від 05.11.09 р. Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Під час розгляду справи сума заборгованості зменшилася, в звязку зі сплатою ВАТ «Балтський завод продтоварів» [PERSON] заборгованості в сумі 3988 грн., що підтверджується платіжною відомістю відповідача. Таким чином, станом на 22.02.2010 року заборгованість ВАТ «Балтський завод продтоварів» по заробітній платі та грошової компенсації складає 693 грн. 95 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в позові вказав, що вироком Лубенського міськрайонного суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Своїми злочинними діями з боку [PERSON] позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 14000грн., так як позивач був вимушений лікуватися в медзакладах, їздити на обстеження. В судовому засіданні [PERSON] пообіцяв повернути понесені позивачем матеріальні збитки з приводу лікування, які відповідач сам оцінив в розмірі 14000грн. на протязі місяця, що підтверджується розпискою. На протязі місяця відповідачем було сплачено матеріальних збитків на суму 1400грн. Позивачу також завдані моральні збитки, які він оцінює в 20000грн., що виразилися в завданому відповідачем болі, спричиненим тілесними ушкодженнями, які були нанесені [PERSON], зміні привичного для позивача способу життя, боргами. Прохає суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12600грн. матеріальної шкоди та 20000грн. моральної шкоди, а всьаого 32600грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, прохає стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 11100грн., від стягнення моральної шкоди відмовився. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до переконння, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду від 20.08.2009р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Своїми злочинними діями з боку [PERSON] позивачу, згідно висновку судово-медичної експертизи №189 від 05.06.2009р. було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення. Злочинними умисними діями з боку [PERSON], [PERSON]було завдано матеріальну шкоду в розмірі 11100грн., так як позивач був вимушений лікуватися в медзакладах, їздити на обстеження. В судовому засіданні [PERSON] пообіцяв повернути понесені позивачем матеріальні збитки з приводу лікування, які відповідач сам оцінив в розмірі 14000грн. на протязі місяця, що підтверджується розпискою, але зобовязання виконав не в повному обсязі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

12.01.2010 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що він працював з 27.12.2004 року по 27.12.2009 року у відповідача на посаді силосніка. Починаючи з вересня 2009 року відповідач не виконував своїх трудових зобов'язань по виплаті йому заробітної плати і тому станом на момент звернення до суду виникла заборгованість у розмірі 3621, 76 грн., яку відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку, тому просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з*явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов про стягнення заробітної плати у розмірі 3621, 76 визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про звільнення. Про нарахування суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON]В він дійсно працював на ВАТ Волноваський комбінат хлібопродуктів на посаді транспортерщіка та силосніка згідно наказу № 206 від 27.12.2004 року та № 93 від 30.07.2005 року. Відповідно наказу № 152 від 25.12.2009 року позивача було звільнено з вказаної посади у зв*язку із скорочення штату працівників за ст. 40 ч.1 КЗпП України. Відповідно ст. ст.81, 82 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 гр. у дохід держави, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 коп. на рахунок УДК, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 97, 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 81, 82 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, де зазначила, що 16.06.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАГС Генічеського РУЮ Херсонської області. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу дітей не має. Позивач просить шлюб розірвати з причини різності характерів та неможливості досягнути розуміння. Примирення між ними неможливо, шлюбні відносини фактично припинені з початку 2010 року. В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про слухання справи у належному порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, заочно. Позивач не заперечу є проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб має бути розірвано, якщо збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру зберегти сім'ю. Вислухав позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що при зазначених обставинах, коли сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, а також, не бажають примирення, то родину зберегти не можливо і шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

В листопаді 2009 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що відповідач є абонентом МКП «ВУВГК м. Херсона» і користується послугами позивача з подачі холодної води і прийому стоків. Проте станом на 01.11.2009 р. заборгованість відповідача за надані послуги з водопостачання та водовідведення складає 1010 грн. 26 коп. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина не явки суду не відома. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. ст. 224 ЦПК України. Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та прийшов до наступних висновків та відповідних їм правовідносин: Так судом встановлено, позивач є абонентом МКП «ВУВГК м. Херсона» і користується послугами позивача з подачі холодної води і прийому стоків. Згідно до розрахунку станом на 01.11.2009 р. заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення складає 1010 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання повинне виконуватись належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, умов договору. Суд, приймаючи до уваги те, що відповідач в порушення вимог ст. 68 ЖК України, ст.. ст.. 22, 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.3.7 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» своєчасно та в повному обсязі не оплачує послуги позивача, в наслідок чого у нього склалася заборгованість, вважає що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачені позивачем при подачі позовної заяви судові витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн., підтверджені платіжними дорученнями № 10043 від 12.11.2009 р. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знаття з реєстрації [PERSON], вказуючи, що квартира 4, яка знаходиться за адресою: м.Марганець, вул..Радянська 51, в якій він проживає, належить йому на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 17.11.2009 року. В квартирі прописана його донька [PERSON], якій раніше належала квартира. З матірю Відповідача він розірвав шлюб 15 років тому та донька з ним не проживала, тому не являлася членом його сімї. В травні 2009 року [PERSON] продала квартиру та виїхала в м.Павлоград. Вік придбав квартиру в листопаді 2009 року. В звязку з реєстрацією в зазначеній квартирі він несе витрати на сплату комунальних витрат та не має змоги розпорядитись нею. В судовому засіданні Позивач позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідача було повідомлено про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Марганецький МВУ МВС подало заяву про розгляд справи без їхнього представника. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 17.11.2009 року. Відповідно до домової книги в квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO]. [PERSON] в квартирі не проживає з травня 2008 року. Факт не проживання відповідача підтверджено актом МГКП "Міськомунгссп» від 23.12.2009 року. [PERSON] В не є членом сімї Позивача, оскільки шлюб з її матірю розірвано, вона залишилась проживати з матірю, а Позивач окремо. Спільного господарства не вели, спільного бюджету не мали. В травні 2009 року [PERSON] продала квартиру [PERSON] Позивач придбав зазначену квартиру в листопада 2009 року у [PERSON] Згідно ст.. 319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В звязку з реєстрацією в квартирі [PERSON] Позивач не може розпорядитися на власний розсуд квартирою, що є перешкодою у володінні, розпорядженні майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл сумісно нажитого майна, вказуючи, що 18 серпня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. 29 вересня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу за їхнві спільні грошові кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі- продажу квартири було оформлено на імя відповідача. Добровільно відповідач відмовляється переофомити на неї 1/2 частину сумісно нажитого майна. Тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 18.08.2006 року. 29 вересня 2009 року шлюб між ними було розірвано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №283. Сторони мають спільне майно, яке не можуть самостійно розділити, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 27 травня 2008 року. [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Продаж квартири вчинено за 10000 грн. Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1709. Як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON], вказана квартира була придбана під час шлюбу. З наведеного вбачається, що спірна квартира була придбана в періоді шлюбу і тому являється спільною власністю подружжя, оскільки згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, частки дружини та чоловіка € рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Тому вимоги позивача про поділ квартири як спільного майна підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1996 р. Від шлюбу мають двох дітей. У звязку з тим, що подружжя має різні характери, позивач не має бажання надалі проживати разом з відповідачем, сторони фактично проживають окремо, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач позов підтримав згідно заяви та просить шлюб розірвати, вказав, що не проживає та не веде з відповідачем спільного господарства. Відповідач позов визнав повністю, просить шлюб розірвати. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, суд дійшов висновку, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим.

Outcome: approved