Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 грудня 2010 р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Хмельницького дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. При винесені рішення судом не вирішено питання щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним наказу про звільнення [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання на зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за адресою реєстрації юридичної особи. Судом встановлено, що наказом №55-п від 17 листопада 2003 р. Хмельницького обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» [PERSON] звільнена з посади головного економіста з 17 листопада 2003 р. у звязку зі скороченням штату і чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 3.03.2008 р. встановлено, що при звільненні їй не було виплачено індексацію у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Рішенням судової палати з цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 15.09.2010 р. зобовязано Хмельницьке дочірнє підприємство державної акціонерної компанії «Хліб України» виплатити [PERSON] недоплачену суму індексації заробітної плати у сумі 1921 грн. 69 коп. та стягнути на її користь 10000 грн. середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В даний час позивач посилається на те, що оскільки вказаним рішенням суду встановлено порушення її трудових прав щодо невиплати їй вихідної допомоги у повному розмірі при звільненні, вважає, що така обставина є підставою для визнання наказу №55 від 17.11.2003 р. недійсним та його скасування. При цьому, позивач розмежовує поняття «визнати недійсним» та «скасувати», вважаючи, що її позовна вимога у частині визнання наказу недійсним не розглянута. На таку підставу вказує і ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 25 січня 2011 р. Суд приходить до висновку, що підстави для визнання наказу №55 від 17.11.2003 р. недійсним відсутні, оскільки недоплата вихідної допомоги (індексації заробітної плати) при звільненні у сумі 1921 грн. 69 коп. не є підставою для визнання наказу недійсним. Відповідно до вимог ст. 40 КЗпП України, передбачені підстави для розірвання трудового договору, які і повинні досліджуватись у ході судового розгляду. Однак, позивач не спростовує наказ по суті підстави, згідно якої вона звільнена, а висуває власну підставу, а саме: невиплату частини вихідної допомоги (індексації). Посилання позивача на ст. 2401 КЗпП України, згідно якої нібито передбачено, що «працівник підлягає поновленню на роботі не тільки у разі, якщо він звільняється без законної підстави, але і тоді, коли він звільняється з порушенням встановленого порядку» не може бути взята судом до уваги, оскільки реальний зміст вказаної статті викладений позивачем у довільній формі. Враховуючи те, що відсутні підстави для визнання означеного наказу недійсним та скасування його, не можуть бути задоволені і похідні вимоги [PERSON]: поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу у сумі 258303 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що постановив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного і,

Outcome: dismissed