Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Черкаського міського голови [PERSON] про визнання правочину недійсним, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди вказуючи, що наказом відділу охорони здоров»я Черкаського міськвиконкому від 19.11.1991 р № 77- кл пар.1 його було призначено на посаду головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні. 01 лютого 2006 року між ним та відповідачем був укладений контракт, згідно з яким керівник зобов»язується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління установою, забезпечувати її діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за установою комунального майна. Дія контракту з 01.02.2006 року по 01.02.2008 року. Вважає контракт укладеним з грубим порушенням норм чинного законодавства, який суттєво порушує умови наказу відділу охорони здоров»я Черкаського міськвиконкому від 19.11.1991 року так як обмежив термін перебування позивача на займаній посаді до 2-х років, а тому повинен бути визнаний недійсним. Крім того, 30.01.2008 року міським головою м.Черкаси [PERSON] прийнято розпорядження «Про головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні» № 33-ркл, яким прийнято рішення звільнити [PERSON] з займаної посади 01.02.2008 року у зв»язку з закінченням терміну дії контракту та призначено на посаду головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні [PERSON] Вважає, що при прийнятті розпорядження не було дотримано вимоги ст.36 КЗпП України так як чинне законодавство не передбачає можливості укладання контракту з керівником лікарні, яка знаходиться в комунальній власності. Просить скасувати розпорядження міського голови м.Черкаси «Про головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні» від 30.01.2008 року № 33-ркл. Позивач просить поновити його на роботі так як прийняте розпорядження є незаконним та таким, що суттєво порушує його законні права та інтереси. Він вимушено не працює на посаді головного лікаря з 30.01.2008 року. Про те, що його звільнення є незаконним свідчить і той факт, що з 14.01.08 року по 02.02.08 року він перебував на стаціонарному лікуванні, а з 02.02.08 року до 12.05.08 року постійно лікувався амбулаторно. Вважає, що йому була спричинена суттєва моральна шкода яка полягала в порушенні його нормальних життєвих зв»язків, погіршився стан його здоров»я. Спричинену моральну шкоду оцінює в 3000 гривень, яку просить стягнути. Просить також стягнути на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30.01.2008 року по день поновлення на роботі 15 160 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив в частині стягнення моральної шкоди до 10000 гривень, просив поновити строк звернення до суду , визнавши причини пропуску поважними, визнати контракт від 01.02.2006 року недійсним, скасувати розпорядження міського голови «Про головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні « від 30.01.2008 року № 33-ркл, поновити його на посаді головного лікаря з 01.02.2008 року , стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 47496 грн. та стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. Представник відповідача Даньковська Н.С. позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що чинним законодавством України передбачено укладання строкового контракту з керівником підприємства. Позивач вільно погодився укласти контракт, про що свідчить його заява від 01.02.206 року. Крім того, ним надавались заяви 18.10.07 року та 29.01.08 року про продовження терміну контракту. Оскаржуване розпорядження прийнято в межах повноважень наданих міському голові чинним законодавством і є законним. Посилання позивача на те, що він перебував на лікарняному під час прийняття розпорядження не є підставою для його скасування, т.як позивача звільнено з роботи в зв»язку з закінченням терміну контракту. Просила в позові відмовити, оскільки позивач пропустив строк позовної давності. Представники третьої особи [PERSON]., [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивач не підтримали та пояснили, що позивач підписав даний контракт, а відповідно до цього він з ним погодився. При підписанні контракту були проведені відповідні заходи, а саме міський голова провів бесіду з кожним головним лікарем і кожний із них погодився на підписання даного контракту. Крім того, вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду щодо оскарження даного контракту та про поновлення його на роботі, а тому необхідно застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, представників 3-ї особи, представника територіальної державної інспекції праці у Черкаській області, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що наказом відділу охорони здоров»я Черкаського міськвиконкому від 19.11.1991 року № 55 - кл пар. 1 [PERSON] був призначений на посаду головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні. 01.02.2006 року між позивачем [PERSON] та виконавчим комітетом Черкаської міської ради в особі міського голови Волошина А.Б. був укладений контракт, згідно з яким керівник , а саме [PERSON], зобов»язується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління установою, забезпечувати її діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за установою комунального майна. Відповідно до п.26 даний контракт був заключений з 01.02.2006 року по 01.02.2008 року. 30.01.2008 року міським головою м.Черкаси [PERSON]. прийнято розпорядження ( про головного лікаря Першої Черкаської міської лікарні) за № 33-ркл, згідно з яким прийнято рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади головного лікаря з 01.02.2008 року у зв»язку з закінченням терміну дії контракту. Підставою звільнення з займаної посади зазначено п.20.1, п.25 контракту, службова записка [PERSON]. від 16.01.2008 року, п.8 ст.36 КЗпП України. Відповідно до ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору і укладається він коли його застосування відповідає законодавству. Статтею 9 КЗпП України передбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Згідно з п.7 ППВС України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» , власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до вимог ст.9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Листом міністерства праці і соціальної політики України від 06.05 2000року № 06/2-4/66 викладено перелік законів, якими дозволяється укладання трудового договору у формі контракту. Згідно з додатком 11 до цього листа, у сфері охорони здоров»я можливість укладення контрактів допускається лише у сфері міжнародного співробітництва з іноземними юридичними і фізичними особами ( ч.3 ст.79 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров»я» від 19.11.1992 року № 2801-Х11. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст.42 передбачено, що сільський, селищний, міський голова має право призначати на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних , загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Як пояснила в судовому засіданні представник територіальної державної інспекції праці у Черкаській області Хоменко О.М., при вивченні документів було встановлено, що при звільненні [PERSON] із займаної посади, відповідач не виконав обов»язку щодо необхідності проведення повного розрахунку в день звільнення, що є порушенням ст.116 КЗпП України, не виплачена компенсація за невикористані відпустки, не проведена виплата матеріального забезпечення через тимчасову непрацездатність, не розглядалось питання щодо преміювання. Крім того, пояснила, що постільки є профільний Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров»я» яким не передбачено оформлення трудових відносин шляхом укладення контракту з керівниками закладів охорони здоров»я, тому даний контракт з позивачем не повинен був заключатись. Таким чином, суд приходить до висновку, що умови праці за контрактом керівників та інших працівників закладів охорони здоров»я, що належать до комунальної власності територіальної громади, відповідно до ст.9 Кзпп України є недійсними, так як погіршують становище працівника порівняно з законодавством України. Суд вважає, що при укладенні строкового контракту міським головою з [PERSON] було погіршено його становище як працівника. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] підписав даний контракт, а тому погодився з його умовами, суд вважає безпідставними, так як укладання контракту значно погіршує його становище та обмежує права гарантовані трудовим законодавством. Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині поновлення пропущеного ним строку звернення до суду в частині визнання контракту недійсним .При цьому суд враховує юридичну необізнаність позивача в частині укладення контракту та те, що на роботодавцеві лежить обов»язок по роз»ясненню наслідків даного контракту. Суд вважає причини пропуску поважними, а тому повинні бути поновлені. За таких обставин, суд вважає що даний контракт повинен бути визнаний недійсним. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо скасування розпорядження міського голови від 30.01.2008 року «Про головного лікаря першої Черкаської міської лікарні» за № 33-ркл як таке, що суперечить вимогам ст. 36 КЗпП України, а [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді головного лікаря. Як зазначалось вище, однією з підстав звільнення [PERSON] з займаної посади є службова записка [PERSON]. від 16.01.2008 року. Із службової записки начальника управління охорони здоров»я [PERSON] на ім.»я міського голови від 16.01.2008 року, вбачається, що, постільки допущено повторну заборгованість по орендній платі без поважних причин, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки, пропонується не продовжувати термін дії контракту з [PERSON] на новий термін. Як пояснили представники 3-ї особи, службова перевірка щодо цих фактів не проводилась та рішення не приймалось. Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу , а саме з 01.02.2008 року по 05.12.2008 року з виплатою компенсації ( з розрахунку середньоденної заробітної плати 257,228 грн) в сумі 47496 грн. 61 коп. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано переконливих доказів її заподіяння, та не доведено саме в чому вона полягає. Що стосується пропуску строку звернення з позовом про поновлення на роботі, то відповідно до довідки першої Черкаської міської лікарні, [PERSON] знаходився на лікарняному з 15.01.2008 року по 12.05.2008 року, позов поданий 02.06.08 року, а тому суд вважає пропущений строк звернення до суду з поважних причин і повинен бути поновлений. Суд вважає рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] допустити до негайного виконання відповідно до вимог ст.367 ЦПК України. Державне мито суд вважає віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial