Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

24 березня 2010 року гр. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовних вимогах позивачка посилається на той факт, що з відповідачем по даній справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2008 року, який був зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (актовий запис № 117), від спільного життя мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого позивачка та відповідач зазначені батьками дитини. Син проживає з позивачкою і надалі буде мешкати разом з матір,ю. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на той факт, що у теперішній час між сторонами подружні стосунки припинені, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. У зв'язку з чим позивачка просить суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 400 грн. щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. 26 квітня 2010 року у попередньому судовому засіданні сторони заявили клопотання щодо розгляду справи по суті. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог, що викладені позивачкою у позовній заяві та згоден виплачувати аліменти на користь позивачки, для утримання неповнолітнього сина. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, ухвалюється рішення в порядку встановленому до вимог ст. 174 ЦПК України тобто у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши показання позивачки, пояснення відповідача, проаналізувавши наявні письмові матеріали справи, суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як убачається\~з матеріалів\~справи,\~сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~19\~ квітня 2008 року, який був зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 117 (а.с.2), від спільного життя мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого позивачка та відповідач зазначені батьками дитини(а.с.З). Син проживає з позивачкою і надалі буде мешкати разом з матір'ю(а.с.6). Суд встановив, що між сторонами, у теперішній час, шлюб не розірвано, однак сторони проживають окремо. Відповідачем по справі не було оспорено той факт, що син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, в порушення вимог діючою законодавства відповідач не надає родині матеріальної допомоги, у зв'язку з чим. суд відповідно до вимог ст. 183 Сімейного Кодексу України вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини у розмірі 400 гри. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд їх задовольняє у повному обсязі. Крім того, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави та ви і раї и за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді, а на вимогу ст. 367 ЦПК України вказане рішення підлягає негайному виконанню у розмірі стягнення, платежів за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved