Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до кредитної спілки "Фортеця" про стягнення заборгованості за депозитним договором від 30 квітня 2008р. № 193Д в сумі 17640 грн. та за депозитним договором від 18 вересня 2008р. № 262Д в сумі 11328,22 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим що згідно договору № 193Д про залучення внеску (вкладу) від 30 квітня 2008 року внесено на депозитний рахунок відповідача 14000 грн. на строк до 30 квітня 2009 року, а згідно договору № 262Д про залучення внеску (вкладу) від 18 вересня 2008 року внесено на депозитний рахунок відповідача 10000 грн. на строк до 18 вересня 2009 року. Відповідно до пункту 2.6' договорів на кредитну спілку "Фортеця" покладено зобов'язання повернути члену кредитної спілки суму внеску, а також нараховані на внесок відсотки. Звернувшись за отриманням належних коштів, позивач отримав необгрунтовану відмову від співробітників відповідача, які зрештою взагалі уникали спілкування з ним. Вважає, що кредитною спілкою були грубо порушені його права, зокрема вільно розпорядитися на свій розсуд власними коштами. У зв'язку з цим в результаті незаконних дій відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стану здоров'я, порушення попереднього укладу життя, яку він оцінює у 1030 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, якими обгрунтовує позовні вимоги та на докази, які їх стверджують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Надав до суду письмові заперечення в частині стягнення моральної шкоди у сумі 1030 грн. у зв'язку з недоведеністю факту моральних страждань, заподіяних позивачу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між позивачем [PERSON] та Кредитною спілкою «Фортеця», в особі його відокремленого підрозділ\ № 20 був укладений договір № 193 Д (а.с.9) про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання умов п. 1.1. вказаного договору [PERSON] внесено на депозитний рахунок відповідача 14000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30.04.2008р.(а.с. 12). Кошти внесені на строк, початком якого є дата внесення коштів, а закінченням - 30.04.2009 року. 18 вересня 2008 року між позивачем [PERSON] та Кредитною спілкою «Фортеця», в особі його відокремленого підрозділу № 20 був укладений договір № 262 Д (а.с. 10) про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. На виконання умов п. 1.1. вказаного договору [PERSON] внесено на депозитний рахунок відповідача 10000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18.09.2008р.(а.с. 12). Кошти внесені на строк, початком якого є дата внесення коштів, а закінченням - 18.09.2009 року. Пунктом 2.6 договорів № 193Д від 30 квітня 2008 року та № 242 Д від 18 вересня 2008 року встановлено обов'язок повернути члену кредитної спілки суму внеску а також нараховані відсотки після закінчення, встановленого договором строку. Беручи до уваги зазначені обставини суд вважає доведеним факт невиконання покладеного на КС "Фортеця" зобов'язання, визначеного договорами №193Д від ЗО квітня 2008 року та № 262Д від 18 вересня 2008 року а саме повернення суми внеску та нарахованих відсотків позивачеві. Пунктом 4.1 договорів №193Д та №262Д передбачено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не виплатив позивачу суму внеску та нараховані відсотки по договорах №193Д та 262Д позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідач повинен повернути позивачу суму в кладу з нарахованими відсотками по договору № 193Д-17640грн., по договору №262Д-11328.22грн. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. У зв'язку з неправомірною відмовою відповідача від виконання договірних зобов'язань щодо повернення вкладу, позивачем отримано негативні емоції і переживання, які призвели до погіршення здоров'я, вплинули на реалізацію його намірів щодо вільного розпорядження коштами, що є підтвердженням спричинення моральних страждань з вини відповідача. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст.16, 526, 530, 610. 611, ЦК України,

Outcome: approved