Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ КБ «Надра» та просив стягнути з відповідача 7000 євро ( що еквівалентно 83128,5 грн. ) по договору банківського вкладу та проценти по вкладу 11,5%, що становить 805 євро ( 9559 грн. 78 коп.). Також просив стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 4438 грн. 88 коп. та відшкодування завданої моральної шкоди - 50000 грн. Крім того, судові витрати, що складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн., витрати по наданню правової допомоги - 500 грн. При цьому посилався нате, що 12.06.2008 року він розмістив тимчасово вільні грошові кошти у розмірі 7000 євро на вкладний рахунок у ВАТ КБ « Надра» відділення № 23, на умовах договору банківського вкладу № 464609 на строк 12 місяців, тобто на строк з 12.06.2008 року по 12.06.2009 року, зі сплатою процентів з розрахунку 11,5 % річних за зазначений період. 19.06.2009 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу у зв'язку з закінченням строку дії вкладу, але відповідачем надано відповідь, шо на даний час в банку немає коштів для повного розрахунку по вкладах, банком проводяться роботи для прискорення повернення вкладів населенню. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 7000 євро, проценти по вкладу в розмірі 805 євро. Крім того, оскільки кошти позивача знаходяться у ВАТ КБ «Надра», а не в іншому банку, який би нараховував позивачу проценти за користування грошовими коштами, то позивач просив стягнути завдані йому матеріальні збитки в розмірі 373,78 євро , що становить у гривнях 4438 грн. 88 коп., тобто 11,5 % від загальної суми вкладу за 152 дні, протягом яких банк не повертає йому вклад. Також позивач [PERSON] просив стягнути відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 грн., оскільки саме з вини комерційного банку порушені законні права позивача, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Він змушений заощаджувати на предметах першої необхідності, продуктах харчування, ліках, змушений позичати гроші. Через стресовий стан у нього порушився сон, він втратив душевний спокій. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь, крім основної суми вкладу 7000 євро, що еквівалентно 75007 грн. 60 коп. та процентів по вкладу 11,5% - 805 євро , що становить 8625,87 грн. , також втрачену матеріальну вигоду в розмірі 7483 грн. 48 коп. Вказана сума розрахована позивачем за період з 12.06.2009 року по 23.03.2010 року, оскільки за вказаний період часу позивач не зміг отримувати прибуток у вигляді процентів від вкладення своїх коштів у банк, який би сплачував такі проценти , а саме : 11 ,5 % х 7805 євро / 365 днів х 284 дні = 698,39 євро, що становить 7483 грн. 48 коп. Також позивач збільшив розмір завданої йому моральної шкоди, просив стягнути грошову компенсацію за нанесену йому моральну шкоду в розмірі 25 євро за кожен день завдання такої шкоди за період з 12.06.2009 року по 23.03.2010 року, тобто 25 євро х 284 дні = 7100 євро, що в гривнях становить 76079 грн. 14 коп. Всього позивач просив стягнути з відповідача на його користь 167816 грн. 10 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача суму основного вкладу в розмірі 75007 грн. 60 коп., проценти - 8625 грн. 87 коп., втрачену матеріальну вигоду - 7483 грн. 48 коп., відшкодування моральної шкоди - 76079 грн. 14 коп. та судові витрати в розмірі 620 грн. Також позивач повідомив, що заява представника відповідача про сплату йому коштів не відповідає дійсності, будь-яких коштів з ВАТ КБ «Надра» він на час розгляду справи в суді не отримував. Представник відповідача ВАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 10.03.2010 року представник відповідача [PERSON] надіслав заяву , в якій повідомив, що предмет спору між сторонами відсутній, оскільки кошти в сумі 7000 євро та відсотки в розмірі 801,55 євро були перераховані позивачу в повному обсязі. Судом відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору № 464609 строкового банківського вкладу « Мій вибір», оформленого в рамках Пакету послуг « Базовий +» № 1063822 від 12.06.2008 року, між ВАТ комерційним банком «Надра» та позивачем [PERSON] був укладений даний договір, відповідно до якого вкладник передає , а банк приймає на відкритий вкладнику депозитний рахунок суму строкового банківського вкладу в розмірі 7000 Євро. ( а.с.4) Відповідно до п.2.2 , 2.3 договору , вкладник розміщує строковий банківський вклад на термін з 12.06.2008 року по 12.06.2009 року, банк сплачує вкладнику проценти по строковому банківському вкладу із розрахунку процентної ставки 11,5 % річних в кінці строку. Згідно з умовами п.п. 3.4.4., 3.4.5. договору, банк зобовязався по закінченню строку дії договору, а також у випадку дострокового припинення його дії, на першу вимогу вкладника видати йому строковий банківський вклад та сплатити проценти по ньому у відповідності до умов договору. На виконання умов договору № 464609 позивач [PERSON] передав готівкою відповідачу грошову суму у розмірі 7000 Євро, що в еквіваленті становило суму в розмірі 52708 грн. 18 коп. , що підтверджується квитанцією № 1538 від 12.06.2008 року ( а.с. 5) По закінченню дії договору, 19.06.2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням повернути депозитний вклад та нараховані по ньому відсотки (а.с.6). 16.07.2009 року представником ВАТ КБ « Надра» листом за № 8630/10-01 позивача було повідомлено , що на даний час банк не має можливості повернути вклад з огляду на ситуацію, що склалася у фінансовій системі України та банку «Надра» зокрема ( а.с. 7 ). Відповідно до ст. 1058 ЦК України , за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України , за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За змістом ст. 1074 ЦК України , обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відмова відповідача від повернення суми депозитного строкового вкладу позивачу за його обгрунтованою вимогою є порушенням його права та невиконанням умов договору. Заяву представника відповідача про те, що сума вкладу та проценти були перераховані позивачу в повному обсязі, суд не приймає до уваги, оскільки вказана заява належними доказами не підтверджена, а позивач [PERSON] стверджує про те, що будь-яких коштів зі свого вкладу він не отримував. Отже, відповідач не виконує умови договору щодо повернення коштів позивачу , і незважаючи на вимоги позивача, на час розгляду справи в суді залишаються неповернутими кошти в сумі 7000 євро, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача ВАТ КБ «Надра» суми банківського вкладу в розмірі 7000 євро та процентів на суму 805 євро ( 7000 х 11,5% = 805 ) , нарахованих за договором строкового банківського вкладу , підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» , при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. Однак задоволення такої вимоги можливо лише у врахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають права споживачів на відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди , заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією ( товаром, роботою, послугою, що виробляються, виконуються чи надаються для суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 611 ЦК України, правові наслідки , що настають у разі порушення зобовязання, мають бути передбачені договором або законом. Однак, норми чинного Цивільного кодексу України , які встановлюють відповідальність за порушення зобовязань за договором банківського вкладу , та укладений між сторонами договір не передбачають такого правового наслідку порушення зобовязань за договором як відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди - не вбачається. Також суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди в розмірі 7483 грн. 48 коп., які позивач отримав би, якби кошти знаходились в іншому банку , який би виплатив позивачу проценти за користування даними коштами в розмірі 11,5 %. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України збитками як упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Однак позивачем вказані вимоги належними та допустимими доказами не доведені. Крім того , на думку суду, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином. Обґрунтування і доказування розміру збитків відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України покладається на позивача , при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків. Тому нічим не підтверджені розрахунки позивача про те, що інший банк за цей період виплатив би позивачу саме такий розмір процентів , до уваги братися не можуть. При цьому , як вбачається з позовної заяви, позивач посилається також на вимоги ст. 625 ЦК України як на правову підставу відповідальності банку за невиконані грошові зобовязання. Відповідно до п.5.1 договору про строковий банківський вклад ( депозит) № 464609, за невиконання або неналежне виконання зобовязань по цьому договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Тому суд, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог , вважає, що є достатньо підстав для застосування до відповідача норм ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання, та стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від невиплаченої суми за відповідний період, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому три проценти річних від суми боргу становитимуть : 7805 євро х 3% = 234, 15 євро ; 234,15 євро/365 х 284 дні = 182,18 євро. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити частково, стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу 7000 євро, проценти 805 євро та три проценти річних 182,18 євро. , а всього - 7987,81 євро ; в іншій частині позову необхідно відмовити . Відповідно до ст. 533 ЦК України , грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Враховуючи вказані вимоги закону та офіційний курс гривні до євро , встановлений Національним банком України на час розгляду справи в суді: 1071, 5372 гривень за 100 євро, то сума , яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача , становить : 7987,81 євро х 1071,5372 грн. = 85585 грн. 60 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 120 грн., сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500 грн., сплачених на правову допомогу за складання позовної заяви, що підтверджується відповідними квитанціями ( а.с. 1,8,12). Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 855 грн. 85 коп. На підставі викладеного , ст. 525, 526, 610, 611, 615, 623, 625, 1058, 1060, 1061, 1066, 1074 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial