overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з нею. Зазначає, що оскільки їх сімя з відповідачем розпалась, дитина перебуває на повному її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, то змушена звернутись з позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до виповнення повноліття дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за період з 1.03.2008 р. до моменту подання позовної заяви. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, заперечує проти стягнення аліментів з 1.03.2008 р. до моменту подання позовної заяви, оскільки зазначив, що до цього часу надавав матеріальну допомогу і тому позивачка в суд не зверталась, в остальній частині позов визнає. Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з позивачкою і перебуває на повному її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає їм матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачка не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за період з 1.03.2008 р. до моменту подання позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

03.02.2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO] Відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. В звязку з цим вона в своїй уточненій заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач свій позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини. В даний час відповідач у вихованні їх спільних дітей участі не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Таким чином, враховуючи матеріальне становище дитини та платника аліментів, а відповідачем суду не подано жодних доказів про те, що він бере участь у вихованні дитини та надає належну допомогу, а також про те, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], суд знаходить необхідним позов задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь зайво виплачених сум за невідпрацьовані дні відпустки в сумі 866,11грн. з наступних підстав. [PERSON] працював у ВП «Шахта «Степова» на посаді підземного прохідника 5-го розряду дільниці підготовчих робіт №2. З 01.10.2008р. по 27.10.2008р. йому було надано чергову відпустку за 2008р. та проведено нарахування та виплату відпускних сум. Однак з 08.11.2008р. [PERSON] не зявлявся на роботі, не надавши жодних пояснень. Як наслідок його звільнено за прогули. Тому, відповідач не відпрацював 11 календарних днів відпустки, тобто заборгував підприємству 866грн. 11коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити, в обгрунтування навів ті обставини, які вказані у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час розгляду справи, не повідомив про причину неявки, тому судом винесена ухвала про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав: Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розархунку стане на іншу роботу, розмір компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержавної за новим місцем роботи. Відповідно до наказу директора відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» № 29-к від 29.01.2009року [PERSON] звільнено з 08.11.2008р. згідно п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули) з посади підземного прохідника 5-го розряду дільниці підготовчих робіт №2. Відповідно до довідки заборгованості по середньому заробітку, виплаченому за невідпрацьовані дні відпустки [PERSON] перед підприємством становить 866грн. 11коп.. Суд, беручи до уваги те, що адміністрація підприємства двічі у письмовій формі зверталась до відповідача повернути борг, а [PERSON] звернення залишав без задоволення вважає, що прохання про стягнення заборгованості по середньому заробітку, виплаченому за невідпрацьовані дні відпустки в розмірі 866грн. 11коп. підлягає до задоволення в повному розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

18.01.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказувала, що 31.08.1990 року відділом ЗАГС Сєвєродвинського міськвиконкому зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб другий. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2008 року через те, що в сімї склалися неприязні стосунки, відсутнє взаємопорозуміння один до одного, відповідач зловживає спиртними напоями, тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в попередньому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2008 року та жоден з них не бажає зберегти сім'ю, тому, суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Марганецьке міське комунальне підприємство „Міськкомунгоспзвернулось до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 584 грн. 48 коп., вказуючи, що відповідач є абонентом квартири № 52 в будинку № 21 по Північному кварталу в м. Марганці, та має особистий рахунок № 9321. Однак, відповідач своєчасно не сплачував квартирну плату за користування житловим приміщенням, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 584 грн. 48 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 584 грн. 48 коп. В судовому засіданні представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд розглядає справу у відсутності позивача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав і пояснив, що частково сплатив заборгованість. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Відповідач є мешканцем квартири № 52 будинку № 21 по Північному кварталу в м. Марганці та має особистий рахунок № 9321. Своєчасно не сплачував квартирну плату за користування житловим приміщенням, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 584 грн. 48 коп. Згідно ст. 66,68 Житлового Кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату. Квартирна плата в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця у встановлені строки. Відповідачем ця вимога Закону порушена, а тому з відповідача необхідно стягнути заборгованість. Однак, сума 584 грн.48 коп. не відповідає суми заборгованості. На 01.02.2010 року заборгованість складає 437 грн.45 коп., про що свідчить договір про погашення заборгованості. По цьому договору відповідач виплатила 36 грн. 45 коп. Тому сума заборгованості складає 400 грн. 97 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

05.02.2010 р. ВАТ ЕК Миколаївобленерго звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за використану електроенергію в розмірі 115,73 грн. станом на 01.01.2010 р., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є абонентом філії ВАТ ЕК Миколаївобленерго Первомайського р-ну та споживачем електроенергії за адресою: вул. Чкалова, 89/1 в м. Первомайську Миколаївської області. У зв′язку з виконанням сторонами істотних умов договору постачання електроенергії та її оплати споживачем на підставі одержаної розрахункової книжки, згідно ст. ст. 638, 639 ЦК України - угода між сторонами вважається укладеною і одна сторона (постачальник) зобов′язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов′язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися, передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Крім того, згідно п. 22 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, сплата електричної енергії здійснюється за розрахунковими книжками. Однак, у відповідачки виникла заборгованість за спожиті послуги з електропостачання станом на 01.01.2010 р. на суму 115 грн. 73 коп., добровільно відповідачка оплатити спожиту електроенергію не бажає. Свої ж зобов′язання з електропостачання позивач виконує належним чином. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка в попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Так, згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін і розяснивши їм наслідки визнання позову, а також дослідивши матеріали справи розрахунок заборгованості (а.с. 3); ксерокопію особистого рахунку (а.с. 4, 5) - суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» необхідно задовольнити, оскільки відповідачка визнала позов, визнання відповідачем позову ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» не суперечить закону, ст. 638, 639 ЦК України, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і обгрунтування позовних вимог вказав, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП № 16. На підставі діючого житлового законодавства та встановлених тарифів, відповідач зобов'язаний щомісячно проводити оплату за надані послуги, але оплату за дане обслуговування не здійснює, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем станом на 04.12.2010 року становить 482 грн. 07 коп., яку і просить стягнути, а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП №16 і станом на 04.12.2010 року має заборгованість за отримані послуги, в розмірі 482 грн. 07 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП № 16. На підставі діючого житлового законодавства та встановлених тарифів, відповідач зобов'язаний щомісячно проводити оплату за надані послуги, але оплату за дане обслуговування не здійснює, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем станом на 04.12.2010 року становить 583 грн. 08 коп., яку і просить стягнути, а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП № 16 і станом на 04.12.2010 року має заборгованість за отримані послуги, в розмірі 583 грн. 08 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП № 16. На підставі діючого житлового законодавства та встановлених тарифів, відповідач зобов'язаний щомісячно проводити оплату за надані послуги, але оплату за дане обслуговування не здійснює, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем станом на 04.12.2010 року становить 610 грн. 50 коп., яку і просить стягнути, а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що відповідач проживає за адресою [INFO] та тривалий час користується послугами ВЖРЕП №16 і станом на 04.12.2010 року має заборгованість за отримані послуги, в розмірі 610 грн. 50 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Завідуючий відділенням № 7 стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 лікар-психіатр [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Ухвалою голови Івано-Франківського міського суду від 17.02.2010 року визначено підсудність справи Галицькому районному суду. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав і суду пояснив, що громадянин [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO] 16 лютого 2010 року був госпіталізований в Івано-Франківську обласну клінічну психоневрологічну лікарню № 3. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром Івано-Франківської ОПНЛ №.3 [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] в зудове засідання не доставлений. Завідуючий відділенням № 7 стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 лікар-психіатр [PERSON], заявив клопотання про розгляд справи у відсутності [PERSON] у звязку з його тяжким психічним станом та не транспортабельний. Заслухавши лікаря-психіатра, міркування прокурора, який щодо задоволення заяви не заперечив та перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 16 лютого 2010 року був госпіталізований в Івано-Франківську обласну клінічну психоневрологічну лікарню № 3. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром Івано- Франківської ОПНЛ №.3 [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування., у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Заключенням комісії лікарів-психіатрів встановлено, що [PERSON], страждає судинною деменцією вираженого ступеня з галюцинаторними включеннями. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 16 лютого 2010 року обстеження і лікування [PERSON], можливе тільки в умовах стаціонару. За наведених вище обставин справи суд приходить до висновку, що заява про надання дозволу на госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 13, 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Ухвалою голови Івано-Франківського міського суду від 17.02.2010 року визначено підсудність справи Галицькому районному суду. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і суду пояснила, що громадянка [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO] 15 лютого 2010 року була госпіталізована в Івано-Франківську обласну клінічну психоневрологічну лікарню № 3. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром Івано-Франківської ОПНЛ №.3 [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який зумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] в судове засідання не доставлена. Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 [PERSON], заявила клопотання про розгляд справи у відсутності [PERSON] у звязку з її тяжким психічним станом та нетранспортабельністю. Заслухавши лікаря-психіатра, міркування прокурора, який щодо задоволення заяви не заперечив та перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15 лютого 2010 року була госпіталізована в Івано-Франківську обласну клінічну психоневрологічну лікарню № 3. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром [PERSON]- Франківської ОПНЛ №.3 [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування., у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який зумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Заключенням комісії лікарів-психіатріз встановлено, що [PERSON], страждає параноїчною шизофренією, приступоподібно-прогредієнтний перебіг, афективно-маячний с-м з імперативними галюцинаціями на фоні сформованого дефекту особи по психопатоподібному типу. Згідно заключення комісії лікарів-психіатрів обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. За наведених вище обставин справи суд приходить до висновку, що заява про надання дозволу на госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 13, 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved