overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання угоди дійсною, мотивуючі свої вимоги тим, що 06.08.1998 року між нею (до шлюбу вона мала прізвище Балабон ) та відповідачем була укладена угода купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якої він продав їй житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Радіщева, 58 на земельній ділянці площею 503 кв.м. Вказана угода була посвідчена на Українській товарній біржі 06.08.1998 року та зареєстрована в реєстрі за № 17658. На теперішній час вона має намір розпорядитися своїм будинком, а тому звернулася до нотаріальної контори, де їй стало відомо,що біржові операції дозволяється здійснювати лише членам біржі або її брокерам. Оскільки ні вона, ні відповідач не були членами біржі, їх угода вважається такою, що не відповідає вимогам законодавства. Відповідач проживає в іншому районі і від її пропозиції оформити вказану угоду нотаріально він ухиляється, а тому вона змушена звернутися до суду. Просить суд визнати угоду купівлі-продажу нерухомості -житлового будинку який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Радіщева, 58 на земельній ділянці площею 503 кв.м., укладену між нею та відповідачем 06.08.1998 року дійсною та такою, що відповідає вимогам законодавства. У попереднє судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягає та просить винести рішення у попередньому судовому засіданні (а.с.). Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти винесення рішення у попередньому судовому засіданні (а.с.). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до угоди купівлі-продажу нерухомості від 06.08.1998 року, посвідченою Українською товарною біржею за реєстраційним номером 17658, [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в м. Каховка Херсонської області по вул. Радіщева, 58 на земельній ділянці площею 503 кв.м. (а.с.). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, власником будинку № 58 по вул. Радіщева в м. Каховка Херсонської області є [PERSON] (а.с.). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] 2.08.2005 року уклав шлюб з [PERSON]. Подружжю присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. ) Відповідно до ст. 47 ЦК України (ред. 1963 р.), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка мала бути посвідчена нотаріально, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ВАТ «Інноваційно промисловий банк », про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та його представник в ході судового засідання посилалися на те, що 08.08.2008 року між позивачем і відповідачем був укладений депозитний договір № 75Д/грн., згідно якого позивачкою було внесено 20\~000,00 грн під 14,5% річних. Строк дії договору з 08.08.2009 року по 11.08.2009 рік. У встановлений договором строк сума вкладу позивачу повернута частково, а саме в частині процентів та тіла депозиту. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: ●стягнути з ВАТ «Інноваційно промисловий банк » на користь [PERSON] 17000,00 грн - суми депозиту; ●стягнути з ВАТ «Інноваційно промисловий банк » на користь [PERSON] 120,00 грн судового збору. Відповідач ВАТ «Інноваційно промисловий банк » в судове засідання свого представника не направили. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.08.2008 року між позивачем і відповідачем був укладений депозитний договір № 75Д/грн., згідно якого позивачкою було внесено 20\~000,00 грн під 14,5% річних. Строк дії договору з 08.08.2009 року по 11.08.2009 рік. У встановлений договором строк сума вкладу позивачу повернута частково, а саме в частині процентів та тіла депозиту. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з ВАТ «Інноваційно промисловий банк » на користь позивача 17 120,00 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з ВАТ «Інноваційно промисловий банк » на користь позивача 120,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Автопарк люкс», ТОВ «Сі Ей Автомотів», третя особа Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів, про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії, стягнення неустойки та моральної шкоди. В ході розгляду справи, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно зазначила, що 30.07.2008 року нею у ТОВ «Сі Ей Автомотів» в особі директора ТОВ «Автопарк люкс» [PERSON], що діяв на підставі довіреності №116 від 10.01.2008 року, було придбано автомобіль Cherri Tigo. При цьому був складений договір №116117-615 купівлі-продажу автомобіля від 30.07.2008 року. Загальна вартість автомобіля (разом з ПДВ) за цим договором склала 93000 грн. Згідно договору, фактичним продавцем автомобіля є саме ТОВ «Сі Ей Автомотів». У березні 2009 року в автомобілі перестав працювати кондиціонер. 07.04.2009 року вона звернулась з листом до керівництва ТОВ «Сі Ей Автомотів» та з листом до директора ТОВ «Автопарк люкс» [PERSON] з проханням проведення експертизи, з метою виявлення причини поломки кондиціонера та її подальшого гарантійного безоплатного усунення. Але, ніякої відповіді на свої листи не отримала. Відповідно до п.1.1 Додатку до договору купівлі-продажу автомобіля №116117-615 від 30.07.2008 року та п.1.1 Гарантійних зобовязань виробника (продавця), що містяться у Сервісній книжці автомобіля «Tiggo», продавець надає покупцю нового автомобіля марки Cherri Tiggo гарантію, яка діє протягом двох років від дня продажу автомобіля автосалоном, або 100 тис. км. пробігу, в залежності від того що настане раніше. Тобто відповідач порушив умови договору купівлі-продажу автомобіля (гарантійне зобовязання) та порушив норми діючого законодавства. 24.04.2009 року вона повторно звернулася з листами до керівництва ТОВ «Сі Ей Автомотів» та директора ТОВ «Автопарк люкс» [PERSON] з вимогами усунення поломки кондиціонера та виплати їй одного процента від вартості автомобіля за кожен день затримки. Однак, знову ніякої відповіді не отримала.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини. Просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем та зареєстрований Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 27 жовтня 2007 року за № 2166, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн., починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач, змінивши позовні вимоги, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, неповнолітню дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з дняподання предявлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Витрати, повязані зрозірванням шлюбу покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю. Сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, перебувають у неприязних стосунках, що робить неможливим перебування їх у шлюбі та суперечить інтересам їх дитини. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. В судовому засіданні сторонами була досягнута угода, відповідно до якої, у разі проживання сторін після розірвання шлюбу окремо, неповнолітня дитина залишається проживати з матірю. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва серії 1-ГЮ № 030319 про народження [PERSON], його батьком є відповідач - [PERSON]. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітньому сину суд вважає доведеним. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний момент безробітний, а, отже, розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання неповнолітньої дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112, 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бердянської міськради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, вказуючи, що ним по вул. Дюміна в м. Бердянську біля житлових будинків № 40 та 42 самовільно побудовано гараж. Рішенням виконкому Бердянської міськради від 15.12.2009 року за спірною будовою була закріплена земельна ділянка, площею 0,0059 га. З присвоєнням поштової адреси: вул. Дюміна, 40-в. Просив визнати право власності на гараж. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Представник Бердянської міськради до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У листі просив розглянути справу за відсутності представник Бердянської міськради. Представник інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших громадян. Спірні будівлі споруджено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети в належному порядку (а.с5) Суд приймає до уваги, що згідно з технічним висновком ТОВ „Бердянськгражданпроект" № 209-т спірна будівля знаходиться у задовільному стані, санітарно-гігієнічні та пожежні вимоги не порушено. Несучі та огороджуючі конструкції забезпечують безпечну подальшу експлуатацію будівлі (а.с. 10-12). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільно побудовані будівлі та споруди нічиїх законних прав і інтересів не порушує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бердянської міськради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, вказуючи, що ним по вул. Дюміна в м. Бердянську біля житлових будинків № 40 та 42 самовільно побудовано гараж. Рішенням виконкому Бердянської міськради від 15.12.2009 року за спірною будовою була закріплена земельна ділянка, площею 0,0093 га. З присвоєнням поштової адреси: вул. Дюміна, 40-ж. Просив визнати право власності на гараж. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Представник Бердянської міськради до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У листі просив розглянути справу за відсутності представник Бердянської міськради. Представник інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших громадян. Спірні будівлі споруджено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети в належному порядку (а.с5) Суд приймає до уваги, що згідно з технічним висновком ТОВ „Бердянськгражданпроект" № 208-т від 25.12.2009 спірна будівля знаходиться у задовільному стані, санітарно-гігієнічні та пожежні вимоги не порушено. Несучі та огороджуючі конструкції забезпечують безпечну подальшу експлуатацію будівлі (а.с. 10-12). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільно побудовані будівлі та споруди нічиїх законних прав і інтересів не порушує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бердянської міськради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, вказуючи, що ним по вул. Дюміна в м. Бердянську біля житлових будинків № 40 та 42 самовільно побудовано гараж. Рішенням виконкому Бердянської міськради від 15.12.2009 року за спірною будовою була закріплена земельна ділянка, площею 0,0055 га. З присвоєнням поштової адреси: вул. Дюміна, 40-д. Просив визнати право власності на гараж. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Представник Бердянської міськради до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У листі просив розглянути справу за відсутності представник Бердянської міськради. Представник інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших громадян. Спірні будівлі споруджено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети в належному порядку (а.с5) Суд приймає до уваги, що згідно з технічним висновком ТОВ „Бердянськгражданпроект"№ 1-т від 11.01.2010 року спірна будівля знаходиться у задовільному стані, санітарно-гігієнічні та пожежні вимоги не порушено. Несучі та огороджуючі конструкції забезпечують безпечну подальшу експлуатацію будівлі (а.с. 10-11). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільно побудовані будівлі та споруди нічиїх законних прав і інтересів не порушує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бердянської міськради про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, вказуючи, що ним по вул. Дюміна в м. Бердянську біля житлових будинків № 40 та 42 самовільно побудовано гараж. Рішенням виконкому Бердянської міськради від 15.12.2009 року за спірною будовою була закріплена земельна ділянка, площею 0,0055 га. З присвоєнням поштової адреси: вул. Дюміна, 40-є. Просив визнати право власності на гараж. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Представник Бердянської міськради до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У листі просив розглянути справу за відсутності представник Бердянської міськради. Представник інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області до судового засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших громадян. Спірні будівлі споруджено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети в належному порядку (а.с5) Суд приймає до уваги, що згідно з технічним висновком ТОВ „Бердянськгражданпроект" № 210-т від 25.12.2009 спірна будівля знаходиться у задовільному стані, санітарно-гігієнічні та пожежні вимоги не порушено. Несучі та огороджуючі конструкції забезпечують безпечну подальшу експлуатацію будівлі (а.с. 10-12). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання права власності на самовільно побудовані будівлі та споруди нічиїх законних прав і інтересів не порушує, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги, посилаючись на те, що КП Управління житлово-комунального господарства надає послуги, за які не отримує оплату від мешканців квартир № 24 будинку 8а по вул. Садовниченко в м. Павлограді, де мешкає відповідачка. Станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість відповідача перед КП Управління житлово-комунального господарства у сумі 3580,63 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про часткове визнання позовних вимог в межах трирічного строку позовної давності з березня 2007 року по лютий 2010 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає в [INFO], яка належить їй на праві власності і за нею має місце заборгованість за комунальні послуги з вересня 2006 року по лютий 2010 року на суму 3580,63 грн. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.64,66-68 ЖК України В той же час, відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Причин, які б свідчили про поважність пропуску строку для звернення до суду з даними вимогами судом не встановлено, таких даних не надав в судовому засіданні і представник позивача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача тільки сума 2766,33 грн. за період часу з березня 2007 року по лютий 2010 року. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються квитанцією і підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги, посилаючись на те, що КП Управління житлово-комунального господарства надає послуги, за які не отримує оплату від мешканців квартир № 40 будинку 17 по вул. Садовниченко в м. Павлограді, де мешкає відповідачка. Станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість відповідача перед КП Управління житлово-комунального господарства у сумі 1780,17 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 61, 66, 68 ЖК України, ст.ст.629, 810, 811, 813, 815, 816 ЦК України. Згідно з довідкою ЖЕД відповідач проживає за адресою [INFO]. Сума заборгованості відповідача перед КП УЖКГ станом на 01.02.2010 року підтверджується довідкою і розрахунком . Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням і підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги, посилаючись на те, що КП Управління житлово-комунального господарства надає послуги, за які не отримує оплату від мешканців квартир № 70 будинку 17 по вул. Садовниченко в м. Павлограді, де мешкає відповідачка. Станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість відповідачів перед КП Управління житлово-комунального господарства у сумі 2690,86 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали частково в межах строку позовної давності з березня 2007 року по лютий 2010 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в [INFO], яка належить [PERSON] на праві власності і за ними має місце заборгованість за комунальні послуги з вересня 2006 року по лютий 2010 року на суму 2690,86 грн. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.64,66-68 ЖК України В той же час, відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Причин, які б свідчили про поважність пропуску строку для звернення до суду з даними вимогами судом не встановлено, таких даних не надав в судовому засіданні і представник позивача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача тільки сума 1539,52 грн. за період часу з березня 2007 року по лютий 2010 року. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються квитанцією і підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial