Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що 06 листопада 1998 року між ними було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала у відповідачки житловий будинок [ADDRESS] Договір в цей же день було зареєстровано у Вознесенській філії товарної біржі «Нерухомість - Південь» за № 148. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. На початку 2010 року позивачка, звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення договору дарування будинку дізналася, що біржовий договір є недійсним. Вказуючи на неможливість нотаріального посвідчення договору, позивачка просила визнати його дійсним в судовому порядку. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зокрема, судом з письмового договору купівлі-продажу встановлено, що 06 листопада 1998 року [PERSON] придбала у [PERSON] належний останній житловий будинок [ADDRESS], зареєструвавши в цей же день договір у Вознесенській філії товарної біржі «Нерухомість - Південь» (яка в подальшому припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 148. На початку 2010 року позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Разом з тим, на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в зв'язку з тим, що позивачка після його укладення зареєструвала своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинила ряд дій, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізналася лише на початку 2010 року, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved