Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що у 2007 році між ним та відповідачем був кладений договір оренди землі терміном на 3 роки. За умовами договору орендна плата вноситься до 02 лютого наступного року. Але ні протягом 2008 ні протягом 2009 року орендна плата йому не виплачувалася, незважаючи на неодноразові звернення. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2008 рік в розмірі 650 грн., пеню 189, 15 грн., розірвати зазначений договір оренди та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача з позовом погоджується частково, не заперечує проти стягнення орендної плати за 2008 рік в розмірі 552, 50 грн., тобто за виключенням податку та розірвання договору оренди, в частині стягнення пені просить відмовити, оскільки позивач не звертався з вимогою про отримання орендної плати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4, 760 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області та стверджується копією Державного акту ( а. с. 8 ). 01.01.2007р. між позивачем та відповідачем укладений договір оренди, який 07.06.2007р. зареєстрований у Машівському РВ ПРФ ДЗК з терміном дії на 3 роки. За умовами договору ( п. 4.1 ) орендна плата складає 650 грн., але не менше 1, 5 % від грошової оцінки земельної ділянки, яка може вноситися у змішаній формі, зі строком виплати до 02 лютого за кожний рік окремо ( а.с. 4-6 ). Сторонами не заперечується, що за 2008 рік орендна плата позивачу не виплачена і без урахування податку, який дійсно повинен сплачуватися саме відповідачем складає 552, 50 грн. Відповідно до п. 9.1.1 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» - податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки ( паю ), майнового паю є орендар. Пунктом 7.1 ст. 7 цього Закону передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків від обєкта оподаткування. Таким чином, оскільки Законом обовязок щодо сплати податку за оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю ) покладено на орендаря, а тому суд приходить до висновку, що невиплачена за 2008 рік орендна плата повинна бути стягнута з відповідача в розмірі 552, 5 грн. за виключенням податку, який складає 97, 5 грн. ( 650х15/100 ). Разом з цим, представник відповідача заперечує проти стягнення з відповідача пені з тих підстав, що після поміщення оголошення біля Павлівської сільської ради про виплату орендної плати, позивач за її отримання не звертався, а тому вини відповідача в даному випадку немає. Заперечуючи проти вказаних пояснень позивач стверджував, що неодноразово телефонував у Павлівську сільську раду, але йому повідомляли, що ніяких оголошень немає, і гроші ніхто не виплачує, оскільки ПП «Альфа-Х» знаходиться в Харкові. Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними. Так, незважаючи на умови договору відповідачем в установлені строки орендна плата позивачу виплачена не була, а тому він продовжує користуватися коштами позивача. Суд вважає безпідставними твердження про те, що позивач не звертався за отриманням орендної плати, оскільки ПП. «[PERSON] Х» знаходиться в Харкові, крім цього, зазначене не заважало відповідачу перерахувати кошти позивачу грошовим переказом. Крім вищевикладеного, факт вини відповідача у невиплаті орендної плати підтверджується і тим, що після звернення позивача до суду, відповідач не вжив жодних дій для розрахунку з ним. Крім цього, сторони не заперечувати, що восени 2009 року на розгляді Машівського районного суду знаходилася справа щодо спору між цими ж сторонами про недійсність вказаного договору оренди, але навіть тоді відповідач не запропонував виплати орендну плату позивачу, хоча суд вважає у нього для цього не було ніяких перешкод. Відповідно до п. 4. 6 договору оренди уразі невнесення орендної плати у строки визначені ним договором, сплачується пеня в розмірі 0, 1% несплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної виплати позивачу орендної плати за 2008 рік, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за період з 03.02.2009р. по 20.11.2009р. ( час подачі позивачем позову до суду ) в розмірі 160, 05 грн. ( 552, 5 х 0, 1% / 100% = 0, 55 грн., 0, 55 грн. х 291 ( кількість днів прострочення) = 160, 05 ). Згідно зі статтями 13, 14, 19 Закону України «Про оренду землі» ( далі закон № 161-14 ) договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої передбачається умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання в обумовлений договором строк. Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов передбачених ч.1 ст. 14 цього Закону, підписання договору та його реєстрації він набуває чинності. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Сподівання позивача при укладенні договору на своєчасне отримання орендної плати, відповідачем не виконано, чим порушено істотно його умови, а тому суд приходить до висновку, що укладений між позивачем та відповідачем 01.01.2007р. договір оренди, який 07.06.2007р. зареєстрований у Машівському РВ ПРФ ДЗК слід розірвати. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за 2008 рік в розмірі 552, 50 грн., пеня за несвоєчасну сплату орендної плати за 2008 рік в розмірі 160, 05 грн., і оскільки відповідач істотно порушив умови договору, а тому договір оренди слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 45, 87 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 107, 92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved