Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] 19 жовтня 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] райвиконкому м. Дніпропетровська та кооперативу колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Баскетбольний» про визнання права власності на обєкт нерухомості гараж. Позивач у своєму позові та в ході судового засідання посилався на те, що рішенням виконкому [PERSON] дозволено збудувати гараж, гараж збудовано, потім рішенням виконкому перенесено, він знаходиться в кооперативі «Баскетбольний» № 53 з підвалом; рішенням виконкому № 554 від 26 жовтня 2001 року [PERSON] дозволено переоформити вказаний гараж на позивача, що і було зроблено, гараж передано позивачу і він став ним користуватися, є давно членом кооперативу, володіє цим гаражем тривалий час, але належним чином документи про право власності оформлені про це не були; [PERSON] звернувся в БТІ для отримання технічного паспорту на вказаний гараж, 24 грудня 2008 року отримав його, але йому рекомендовано питання про право власності на гараж вирішити в судовому порядку. Просив визнати за ним право власності на вказаний спірний гараж, задовільнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] райвиконкому м. Дніпропетровська в судовому засіданні проти позову не заперечував, погодився з поясненнями позивача і обставинами позовних вимог, просив винести рішення за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду. Представники кооперативу «Баскетбольний» та КП ДМБТІ в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (в матеріалах справи міститься розписка), в своєму листі на адресу суду проти позову не заперечували, визнали позовні вимоги і просив винести рішення на розсуд суду по закону без участі їх представника. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника третьої особи згідно ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача і представника відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 1971 року виконкомом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 596 про дозвіл [PERSON] райвиконкому будівництво авто гаражів по вул. Баскетбольній, рішенням № 110 виконавчого комітету [PERSON] районної в м. Дніпропетровську ради від 09 лютого 1972 року створено кооператив колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Баскетбольний» для будівництва гаражів індивідуального користування по вул.. Баскетбольній, 7 м. Дніпропетровська. На підставі вказаного рішення був створений кооператив колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Баскетбольний», який був зареєстрований у встановленому законом порядку рішенням місцевої влади. На підставі рішення № 676 виконкому Дніпропетровської міської ради від 24 вересня 1980 року [PERSON] було дозволено будівництво гаражу у дворі будинку № 32 по вул. Севастопольській м. Дніпропетровська, а потім рішенням № 568/2 від 15 жовтня 1986 року дозволено перенести вказаний гараж в гаражний кооператив «Баскетбольний». Гараж було перенесено, відбудовано з підвалом, цьому гаражу надано № - 53, ним користувалися, він утримувався та сплачувалися необхідні платежі до кооперативу. Рішенням № 554 виконкому [PERSON] районної м. Дніпропетровську ради від 26 жовтня 2001 року дозволено переоформити вказаний гараж [PERSON] на позивача [PERSON], що і було зроблено, позивач став членом кооперативу, сплатив необхідні внески, 24 грудня 2008 року отримав в КП ДМБТІ технічний паспорт на вказаний гараж, але право власності йому рекомендовано встановити шляхом звернення до суду. Таким чином, у зв'язку з тим, що своєчасно [PERSON], а потім і позивач не оформили правовстановлювальних документів на гараж через органи МБТІ, які б свідчили про право власності на вказаний гараж, позивач не має можливості в повному обсязі використати своє право власності (в повному обсязі володіти, управляти, розпоряджатися власністю). Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» член гаражного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за гараж наданий йому в користування, набуває права власності на це майно. Судом встановлено, що саме на підставі рішення виконкому було створено, перенесено і збудовано капітальний гараж за власні кошти [PERSON], який вніс в повному обсязі свій пайовий внесок за гараж до кооперативу, позивач також будував гараж, сплатив повністю свій пайовий внесок за гараж і володів гаражем на підставі рішення виконкому про переоформлення гаражу. Підтвердженням цього є довідка гаражного кооперативу «Баскетбольний». Крім того, позивач в установленому порядку отримав технічний паспорт на вказаний гараж. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що гаражний кооператив «Баскетбольний», в якому знаходиться спірний гараж (користувач земельної ділянки) не заперечує і клопоче про визнання права власності на вказаний гараж № 53 з підвалом за позивачем, про що є письмове підтвердження; виконані роботи по будівництву гаража не протирічать вимогам закону і проводились з відома гаражного кооперативу та органів місцевої влади з дотриманням будівельних та інших необхідних норм; зустрічні позовні вимоги не заявлені; інших спадкоємців або претендентів немає, кооператив на гараж не претендує; оформити документи на спірний гараж позивач в іншому передбаченому законом порядку не може; ніяким іншим чином вирішити питання немає можливості. Тому, у звязку з необхідністю узаконити вищевказаний обєкт нерухомості позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. При таких обставинах суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на гараж № 53 з підвалом у кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Баскетбольний», що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Баскетбольній, 7. Таким чином позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, вони є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved