Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

04 січня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений та в якому зазначає, що до 11 грудня 2003 року він перебував у шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.12.03., реєстр. № 180). Спочатку вони мешкали в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS]. Потім цю квартиру вони продали і купили двокімнатну квартиру № 49, яку подарували сину і однокімнатну квартиру № 38 в цьому ж будинку № 51 по вул. Р. Люксембург, в якій мешкали удвох з відповідачкою. Право власності на квартиру зареєстровано на Відповідачку. Подружнє життя у них не склалося і в 2003 році вони розірвали шлюб. Перед розірвання шлюбу, за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2003 року, він придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] (ксерокопія договору надається). Договір купівлі-продажу укладений від його імені, а тому квартира і зареєстрована на його ім'я. У квартирі [ADDRESS] проживати Відповідачка. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що суспільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, він має право на 14 частки квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON], а [PERSON] має право на 54 частки квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на нього. Зараз виникла необхідність в поділі житла. Позивач в судовому засіданні на позові наполягає, та прохає його задовольнити в повному обсязі, виділити йому квартиру [ADDRESS], а відповідачці виділити квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні Представник відповідача позов визнав, прохає його задовольнити. Суд, заслухавши Позивача, Представника відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Справа №2-414/10 2010 рік Судовим слідством встановлено, що сторони по справі знаходились у шлюбних відносинах до 11 грудня 2003 року, що знайшло своє підтвердження при дослідженні Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 143152 виданого 11 грудня 2003 року. Згідно правил ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета сазування і ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними ;обами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі викладеної норми цивільного процесуального законодавства України, суд при обранні на майна що підлягає поділу, керувався наявністю майна в натурі на час розірвання шлюбу та належність го на праві спільної власності подружжю. Як вбачається з наданої Інформаційної довідки, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу Н-47 від 26.04.99 р.) Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест». Також, на підставі Технічного спорту що складений 09 березня 1994 року, квартира [ADDRESS] в м. йхові належить [PERSON]. Про належність позивачу зазначеної квартири, також ачається з наданого договору купівлі-продажу серії ВАЕ № 759569 від 11.04.2003 року зареєстрованого в єстрі за № 654 та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССМ № 385347. На підставі досліджених судом документів, було встановлено що під час шлюбних відносин, оронами було набуто майно - квартира [ADDRESS], а оповідачці виділити квартира [ADDRESS], і у цповідності до зазначених положень ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, ібто як позивач так і відповідач мають по Уг частці власності у зазначених квартирах. Згідно вимог ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у іільній часткові власності. А як зазначає ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, зже бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Суд вважає можливим для остаточного вирішення конфлікту між сторонами прийняти наданий іріант поділу квартир, а саме виділити позивачу квартиру [ADDRESS] в м. ріхові, а відповідачу виділити квартиру [ADDRESS], тим льш що про це не заперечує представник відповідача. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і судові витрати підлягають >зподілу у відповідності до задоволених вимог.

Outcome: approved