Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

В жовтні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду в сумі 2\~064 грн. 37 коп., франшизу в сумі 584 грн. 40 коп., оплату евакуації автомобіля в сумі 800 грн., оплату витрат по організації та проведенню автотоварознавчого дослідження в сумі 761 грн. 45 коп., оплату поштових видатків в сумі 7 грн. 20 коп., оплату послуг адвоката в сумі 2\~500 грн., моральну шкоди в сумі 4\~000 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 16 квітня 2008 року о 15 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ 21124, державний номер [NUMBER], на 247 км а/ш Знамянка-Луганськ-Ізварино, здійснюючи зміну руху ліворуч, не переконалась, що це буде безпечним, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем „Деу Анексія, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР України. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року [PERSON] була визнана винною у скоєні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача був пошкоджений. Страхова компанія відшкодувала йому частину матеріального збитку, однак залишився невідшкодованим збиток, у звязку з втратою товарної вартості автомобіля 2\~064 грн. 37 коп., сплатою за евакуацію автомобіля 800 грн., на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн., вартість телеграм про виклик [PERSON] для участі в дослідженні 31 грн. 96 коп., транспортні витрати в сумі 229 грн. 49 коп. та фінансові витрати у вигляді сплати франшизи 584 грн. 40 коп. Відповідачкою внаслідок ДТП було спричинено позивачеві також моральну шкоду, яка виражається в тому, що він переніс психологічний стрес, оскільки цей автомобіль він придбав новим у кредит, порушився його звичайний уклад життя, він не міг тимчасово користуватися автомобілем для особистих, сімейних та виробничих потреб. Таким чином, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині сплати франшизи в сумі 584 грн. 40 коп., суму втрати товарної вартості автомобіля 1\~636 грн. 03 коп., евакуацію автомобіля з місця ДТП в сумі 300 грн., моральну шкоду не визнала, оскільки вважає, що позивачеві не була завдана така шкода, також не визнала відшкодування транспортних витрат, вказавши на те, що за один день не може бути такої кількості поїздок в однин напрямок. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року [PERSON] була визнана винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 6). [PERSON] автомобіль „Деу Анексія, державний номер [NUMBER] належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 074603 від 11.09.2007 (а.с. 53). Згідно висновку судового експерта автотоварознавця [PERSON] № 2416/05/08 від 27.05.2008 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля „Деу Анексія, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 13 071 грн. 38 коп. (а.с. 9-29). Згідно Висновку страхового агенту ЗАТ СК „Інгосстрах від 03.07.2008 року № 080200001/2-6275 [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11\~435 грн. 35 коп., без врахування франшизи в сумі 584 грн. 40 коп. (а.с. 32). Таким чином з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути невиплачену матеріальну шкоду в сумі 2\~220 грн. 43 коп. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідачки витрат по оплаті послуг експерта в сумі 500 грн. підлягає задоволенню, оскільки з довідки про оплату послуг за проведення експертного висновку вбачається, що позивачем 27.05.2008 року було сплачено 500 грн. (а.с. 47). Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачки витрат за транспортування автомобіля, у звязку з його пошкодженням в сумі 800 грн. та витрат понесених за виклик [PERSON] на проведення експертного дослідження в сумі 31 грн. 96 коп., то вони також підлягають задоволенню, оскільки згідно акту виконаних робіт та квитанції серії КДАБ № 515942 від 16.04.2008 року, позивачем було сплачено 500 грн. (а.с. 37, 38) та акту виконаних робіт та квитанції серії КДАБ № 515943 від 17.04.2008 року, позивачем було сплачено 300 грн. за транспортування автомобіля, а також згідно квитанцій від 18.04.2008 року, позивачем було сплачено 16 грн. 07 коп. та 15 грн. 89 коп. за відправку телеграм (а.с. 43-45). Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачки витрат на послуги адвоката в розмірі 2\~500 грн., то вони підлягають частковому задоволенню в сумі 1\~000 грн., оскільки згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 23.10.2008 року позивачем було сплачено 2\~500 грн. за складання позовної заяви, юридичні консультації та участь у судових засіданнях, але адвокат [PERSON] жодного разу не приймала участі в судових засіданнях, хоча в угоді складеною між нею та позивачем від 20.06.2008 року зазначено, що вона повинна здійснювати представництво в суді від його імені. Суд виходить з того, що оплата за юридичні консультації та складання позовної заяви у 1\~000 грн. буде достатньою. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачки понесених транспортних витрат в сумі 229 грн. 49 коп., то вони є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з наданих квитанцій до матеріалів справи позивачем на загальну суму 229 грн. 49 коп., не можливо встановити куди саме їздив [PERSON] та у звязку з чим. Крім того декілько квитанцій предявлених за різні транспортні витрати у один і той же час. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідачки у скоєнні ДТП, а також у звязку з пошкодженням автомобіля позивачу було спричинено відповідачкою душевні страждання, він переніс психологічний стрес, оскільки цей автомобіль він придбав новим у кредит, порушився його звичайний уклад життя, він не міг тимчасово користуватися автомобілем для особистих, сімейних та виробничих потреб. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 59 грн. 50 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 89 грн. 50 коп. Також з відповідачки необхідно стягнути недоплачені позивачем при подачі позову витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь держави в розмірі 90 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial