Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в наслідок пошкодження здоровя при виконанні трудових обовязків. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23.08.1976 року по 30.11.2004 року позивач працював на підприємствах вугільної промисловості, зокрема на шахті «Південнодонбаська № 3». При виконанні трудових обов'язків, згідно акту розслідування професійного захворювання від 28.12.2005 року, отримав професійне захворювання: „антрако-сілікатоз, вузлової форми. Бронхіт, емфізема легенів, легенева недостатність І-ІІ ступенів» Внаслідок якого 31.01.2006 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії позивача визнано інвалідом 3 групи та визначена стійка втрата професійної працездатності 55 % - безстроково, і тому позивач просив суд стягнути з ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» моральну шкоду у сумі 55 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі угоди, підтвердила заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, і стягнути з відповідача ДП «ДВЕК» ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 000 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення, згідно яких позов відповідачем не визнано, з причини не встановлення позивачу висновком МСЕК моральної шкоди, а також в звязку з тим, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Представник третьої особи, ВВД ФССНВВ в м.Вугледар Донецької області, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання на виробництві від 28.12.2005 року позивач працюючи на підприємстві шахта «Південнодонбаська №3» отримав професійне захворювання: „антрако-сілікатоз» (а.с.12) 31 січня 2006 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу вперше визначена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, яка дорівнює 55 %, безстроково та встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем. Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1 -рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо. Положеннями ст.173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя , повязаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги принципи розумності, виваженості, домірності компенсації моральної шкоди з огляду на важкі наслідки травми, ступінь втрати працездатності, тривалий характер негативних наслідків професійного захворювання, негативні наслідки зміни укладу життя, особистих звязків і прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Посилання представника відповідача на необґрунтованість вимог позивача через відсутність висновку МСЕК про наявність моральної шкоди та пропуску строку звернення до суду, передбаченого ст..233КЗпП України, суд не може прийняти до уваги, так як висновок МСЕК який підтверджує моральну шкоду необхідний тільки у разі відсутності стійкої втрати працездатності, а позивачу завдана стійка втрата працездатності в розмірі 55% внаслідок профзахворювання, що стосується пропуску строку, то ст.268 ЦК України зазначено, що позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» судовий збір в розмірі державного мита в сумі 8,50 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial