Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що 1 серпня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Renault Megane, н.з. [NUMBER]. 10 січня 2009 року стався страховий випадок - було пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору ним було повідомлено відповідача про страховий випадок та надано документи, передбачені зазначеним договором. Посилаючись на те, що відповідачем не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 3 133 грн. ЗО коп. страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, 14 грн. 55 коп. - 3% річних та 1 163 грн. 82 коп. пені за прострочку виконання зобов'язання. У подальшому [PERSON] були змінені позовні вимоги та у зв'язку з тим, що відповідач незаконно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, про що його було повідомлено листом від 16 квітня 2009 року, просив стягнути з відповідача на його користь 3 247 грн. 47 коп. страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, 60 грн. 90 коп. - 3% річних, 457 грн. 71 коп. пені за прострочку виконання зобов'язання. Крім того, посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду на її відшкодування просив стягнути 5 000 грн. У судове засідання позивач не з'явився. Від нього надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 1 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Renault Megane, н.з. [NUMBER] (далі - Договір) (а.с. 7-8, 41-48). 10 січня 2009 року стався страховий випадок - пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору позивач повідомив відповідача про страховий випадок та подав необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Листом від 16 квітня 2009 року № 2168/10 З AT «Фінансова група «Страхові традиції» повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що [PERSON] не повідомив та не викликав на місце події представників компетентних офіційних органів та не надав страховику довідку відповідного органу МВС за встановленою формою, чим порушив умови Договору (а.с. 27). Проте, зазначене спростовується доказами, що містяться у матеріалах справи. Так, Програмою страхування, що є додатком № 1 до Договору, передбачено, що виплата страхового відшкодування без довідки компетентного органу здійснюється у разі відсутності інших учасників пригоди без обмежень за характером пошкоджень (до 3% від страхової суми). Згідно з рахунком-фактури від 13 січня 2009 року, складеного ТОВ «Київська автомобільна клініка», розмір шкоди, завданої автомобілю складає З 000 грн. (а.с. 9). Згідно з п. 1.10 Договору страхова сума складає 100 000 грн. Отже, зазначена сума шкоди не перевищує 3% від страхової суми. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Виходячи з наведеного, суд' дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у частині стягнення страхового відшкодування у розмірі З 000 грн. Частиною 1 ст. 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Визначаючи розмір пені позивач виходив із положень Постанови Національного банку України № 107 від 21 квітня 2008 року, якою встановлюється розмір облікової ставки НБУ. Однак, відповідно до п. 8.1.5 Договору у разі несвоєчасної сплати Страховиком страхового відшкодування, Страховик зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на день виникнення прострочення. За загальним правилом, встановленим ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У зв'язку з викладеним, при обчисленні розміру пені суд виходить з умов договору, які були погоджені сторонами. Згідно з п. 12.19.2 Договору виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше одного робочого дня від дати складання страхового акту. Страховик приймає рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування та складає страховий акт у наступні строки: при пошкодженні ТЗ до 3% від страхової суми - протягом двох робочих днів з дня отримання документів, згідно з розділом 10 цього Договору; при інших пошкодженнях ТЗ, в тому числі при повній загибелі ТЗ (крім випадків незаконного заволодіння) - протягом 14 робочих днів з дня отримання документів, згідно з розділом 10 цього договору (п. 12.19.1 Договору). Таким чином, розмір пені складає 74 грн. 10 коп.: період з 19 січня 2009 року до 22 вересня 2009 року - 3 000 грн. * 0,01% * 247. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних за період з 19 січня 2009 року до 22 вересня 2009 року складає 60 грн. 90 коп. Сума інфляційних за період з 19 січня 2009 року до 22 вересня 2009 року складає 247 грн. 47 коп. Разом з тим, не можуть бути задоволені позовні вимоги у частині стягнення 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. За загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Види цивільної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором страхування встановлені главою 67 ЦК України, Законом України «Про страхування». Відшкодування моральної шкоди, як вид цивільної відповідальності, за неналежне виконання чи невиконання зобов'язань за договором страхування нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», а також Договором не передбачено. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди немає. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору.

Outcome: partial