overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану споруду. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що рішення виконкому Павлоградської міської ради № 298\\4 від 22.04.08року йому була виділена земельна ділянка площею 24кв.м. для будівництва індивідуального гаража [ADDRESS] . Але при будівництві гаражу він самовільно збільшив розмір. Збудована будівля гаражу по зовнішньому контуру має розміри 11,0x4,13 метрів з влаштуванням односхилої покрівлі висотою 2,35м. . За висновком відділу містобудування та архітектури Павлоградської міської ради гараж збудований без порушень існуючих норм ДБН-3 60-92** «Планування та забудова міських та сільських населених пунктів» та він може бути узаконеним. Просить прийняти рішення про визнання за ним права власності на гараж розміром 11,0x4,13 метрів з односхилою покрівлею висотою 2,35 метрів, який розташований в гаражному товаристві «Дніпровський-1» під [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про поважні причини неявки суд не проінформував. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.І ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні рішення виконкому Павлоградської міської ради № 298\\4 від 22.04.08року позивачу була виділена земельна ділянка площею 24кв.м. для будівництва індивідуального гаража [ADDRESS] . При будівництві гаражу він самовільно збільшив розмір. Збудована будівля гаражу по зовнішньому контуру має розміри 11,0x4,13 метрів з влаштуванням односхилої покрівлі висотою 2,35м. його вартість складає 30400 гривень. За висновком відділу містобудування та архітектури Павлоградської міської ради гараж збудований без порушень існуючих норм ДБН-360-92** «Планування та забудова міських та сільських населених пунктів» та він може бути узаконеним.. Тому суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на гараж розміром 11,0x4,13 метрів з односхилою покрівлею висотою 2,35 метрів, який розташований в гаражному товаристві «Дніпровський-1» під [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Сторони, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, від якого мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. В травні 2009 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем у них не має порозуміння по всім питанням сімейного життя, в зв`язку з чим у них виникали сварки. З березня 2009р. вони не підтримують подружні стосунки та відповідач пішов жити окремо. Вони мають різні погляди на життя та сім`ю, на виховання дитини, тому сім`ї у них не має і вона існує формально, вони тривалий час не підтримують подружні стосунки, не ведуть сумісного господарства. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. Посилаючись на наведене і те, що відповідач не бажає подавати до суду спільну з нею заяву про розірвання шлюбу, просила позов задовольнити. В попередньому судовому засіданні 23.07.2009р. відповідач вимоги позову не визнав та просив суд надати строк на примирення на п`ять місяців і згідно з ухвалою суду від 23.07.2009 року сторонам був наданий строк на примирення на п`ять місяців і була об`явлена перерва у судовому засіданні. В судове засідання 14.01.2010р. позивач заявилась, вимоги позову підтримала та просила задовольнити:та вказала, що сторони примирення не досягли. Відповідач в судове засідання 14.01.2010р. не заявився про день та,час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у відповідності до ст. 110-112,114 Сімейного Кодексу України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.07.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб згідно свідоцтва виданого Корабельним відділом реєстрації актів цивільного і стану\~Миколаївського .\~обласного управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 255.Від\~даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка буде проживати з позивачкою. З відповідачем у них не має порозуміння по всім питанням сімейного життя,в зв`язку з чим у сторін виникали сварки. Вони мають різні погляди на життя та сім`ю, виховання дитини,тому сім`ї у них не має і вона існує формально. Сторону з березня 2009 р. не підтримують подружні стосунки, відповідач проживає окремо, не ведуть сумісного господарства . Майнового спору та спору по місце проживання дитини не мають,а тому є всі підстави для задоволення позову. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті судового збору при одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу в органі РАГС на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по кредиту у розмірі 16064,60 гривень за кредитним договором та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 160 гривень 65 копійок та 120 гривень витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, вказуючи, що 16 серпня 2006 року було з [PERSON] укладено кредитний договір №26-50/06-ШД і видано кредит в сумі 6000,00 гривень. З метою забезпечення належного виконання умов вищевказаного договору 16 серпня 2006 року був укладений договір поруки №26-50/06-ШД-П з поручителем [PERSON] Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, а тому позивач змушений з даним :зовом звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення по суті заявленого позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими, про що свідчить повідомлення, на виклик до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. - Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Як слідує із договору поруки №26-50/06-ШД-ГІ від 16 серпня 2006 року поручитель, зобов'язується перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника. Таким чином, поручитель [PERSON], відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач не виконав свої зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту. Сума заборгованості по кредиту становить 16064,60 гривень. З [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути солідарно борг в сум: 16064 гривні 60 копійок, судовий збір в сумі 160 гривень 65 копійок та 30 гривень витрат ні інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ВАТ Банк «Фінанси ті Кредит», що підтверджується розмірами витрат від 21 грудня 2005 року №1258. В остальній частині позову необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по кредиту у розмірі 16064,60 гривень за кредитним договором та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 160 гривень 65 копійок та 120 гривень витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, вказуючи, що 16 серпня 2006 року було з [PERSON] укладено кредитний договір №26-50/06-ШД і видано кредит в сумі 6000,00 гривень. З метою забезпечення належного виконання умов вищевказаного договору 16 серпня 2006 року був укладений договір поруки №26-50/06-ШД-П з поручителем [PERSON] Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, а тому позивач змушений з даним :зовом звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення по суті заявленого позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими, про що свідчить повідомлення, на виклик до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Як слідує із договору поруки №26-50/06-ШД-ГІ від 16 серпня 2006 року поручитель, зобов'язується перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника. Таким чином, поручитель [PERSON], відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. - 2 - Відповідач не виконав свої зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту. Сума заборгованості по кредиту становить 16064,60 гривень. З [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути солідарно борг в сум: 16064 гривні 60 копійок, судовий збір в сумі 160 гривень 65 копійок та 30 гривень витрат ні інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ВАТ Банк «Фінанси ті Кредит», що підтверджується розмірами витрат від 21 грудня 2005 року №1258. В остальній частині позову необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

в позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача, як батька її дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення нею повноліття. Пояснила, що 10.06.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За період перебування в шлюбі народився син - [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що позбавляє її можливості нормального розвитку та належної батьківської турботи і піклування, а тому позивачка просить стягувати з нього кошти в примусовому порядку. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що з 10.06.2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина: [PERSON] [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, чим ставить її і позивачку в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та врахувавши всі обставини справи суд приходить висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.11.2009 р. і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

В позовній заяві позивачі просять визнати поважними причини пропуску ними строку для прийняття спадщини після смерті дочки та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та пояснили, що в 2008 році померла їх дочка. Після її смерті вони звернулись в нотаріальну контору по питанню прийняття спадщини, але там пояснили, що вони можуть її оформити тільки після того як пройде шість місяців з дня смерті дочки. Через шість місяців вони звернулись з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору, але виявилось, що ними пропущений строк. Вважають, що цей строк пропущений з поважної причини, а тому просять задовольнити позов. [PERSON] та Малинівська сільська рада позов визнали. Орган опіки та піклування не заперечив проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини. [PERSON] до суду не зявився та про причини неявки суд не повідомив, хоча сам належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази. Вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2008 року померла [PERSON] (а.с. 4), яка була дочкою позивачів (а.с. 7, 12, 13). Після її смерті залишилась спадщина, що складається з жилого будинку № 68 по вул. Карла Маркса в с. Лумля Малинського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] (а.с. 20-22), оскільки вона на час смерті матері була неповнолітньою, а відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Позивачі не прийняли спадщину, про що свідчить повідомлення нотаріальної контори про те, що спадкова справа не заведена (а.с. 19). Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачі не надали суду доказів, які б свідчили про наявність поважних причин, які заважали їм прийняти спадщину, суд відмовляє в задоволенні позову. Судові витрати позивачам суд не відшкодовує, оскільки їм відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчатись. На підставу своїх вимог спирається на те, що в липні 1991 року укладено шлюб між позивачкою та відповідачем, [PERSON]. 05.01.1992 року позивач народила, [PERSON], батьком якої є відповідач. 21.02.1994 року їхній шлюб з відповідачем був розірваний. Нині [PERSON], навчається у вищому навчальному закладі, що підтверджується відповідною довідкою. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає. Вирішити цю проблему можливо лише в судовому порядку, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу слухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу слухати в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: в липні 1991 року укладено шлюб між позивачкою та відповідачем, [PERSON]. 05.01.1992 року позивач народила, [PERSON], батьком якої є відповідач. 21.02.1994 року їхній шлюб з відповідачем був розірваний. Нині [PERSON], навчається у вищому навчальному закладі, що підтверджується відповідною довідкою. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, або до припинення навчання, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON]. Проте, відносини з чоловіком розладналися у зв»язку з його негідною поведінкою у сім»ї, який постійно з будь-яких причин влаштовує сварки, дебоші, погрожує їй розправами, в присутності дитини ображає нецензурними словами, психологічно негативно впливає на неї та на дитину. Позивач просила розірвати шлюб з [PERSON] та стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовилася від вимог, пояснила, що відносини відновити неможливо, про примирення не клопоче, дитина із нею, просить їй судових витрат не повертати. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, яка долучена до матеріалів справи. При цьому пояснив, що з мотивами розірвання шлюбу погоджується, про примирення не клопоче, працює у ТОВ «Укрпродіндустргарант», просить залишити дитину із позивачем, буде допомагати за рішенням суду. Судом розяснені юридичні наслідки визнання позову відповідачем. [PERSON] намірів не змінив. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 cm. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому cm. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 cm. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що з 14 жовтня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO], (а.с.4-5). Суд, згідно ч.2 cm. 112 СК України, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони про примирення не клопочуть. Так, сторони визнали, що без будь-яких причин відповідач постійно влаштовує сварки, дебоші, погрожує позивачу розправами, в присутності дитини ображає нецензурними словами. Така негативна поведінка відповідача істотно суперечить інтересам позивача та дитини, а тому шлюб слід розірвати. Між сторонами спір про проживання дитини відсутній, сторони погодили, що син буде із матір "ю, тобто позивачем. Батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення їх повноліття. Сторони не можуть між: собою домовитися про умови та способи утримання дитини, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має дохід, оскільки як він пояснив працює водієм у ТОВ «Укрпродіндустргарант», позивач одержує 144 грн. 10 коп. щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, що недостатньо для задоволення розумних потреб дитини, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за собою, в порядку поділу майна подружжя, право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд №29 по пров. Ринковому в м.Кіровограді. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав позивач та пояснює свою позицію тим, що за час спільного проживання було набуто за спільні кошти спірний будинок, відтак, в порядку ст. 22 КпШС України даний будинок належить подружжю в рівних частках. Відповідач, як спадкоємець майна померлого, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала вказуючи на догляд за спадкодавцем та поховання його за власні кошти, в судовому засіданні позицію змінила, погодилася з тим, що спірний будинок набутий в період шлюбу, а відтак, ? частка будинку має належати позивачу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] 2.03. 1985 року уклали шлюб, а.з. №8 13.04.2009 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть. Після смерті власника, до нотаріальної контори звернулися [PERSON] ,як спадкоємець за заповітом, посвідченим 30.07.2007 року та [PERSON], як спадкоємець за законом. Таким чином, відповідач [PERSON] є належним відповідачем по справі. За час шлюбу, 04.08.1988 року набули у власність житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель і споруд №29 по пров. Ринковому в м.Кіровограді відповідно до договору купівлі-продажу №1-3103. Однак, право власності на будинок зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення містяться в ст. 60 СК України. Таким чином, спірний будинок повинен належати подружжю в рівних частках, по ? частці кожному, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 22 КпШС,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на частку у спільному майні подружжя та на спадкове майно за законом, розташованого в с.Чудей, по вул.. М.Емінеску 105, Сторожинецького району, Чернівецької області, яке складається з житлового будинку літера А-1, ганок літ. а, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З,підвал літ. Пд/Е, вбиральня літ. І, огорожа №1, огорожа №2, криниця №3, загальною вартістю 120539 гривень, посилаючись на те, що вказане майно він набув під час шлюбу з [PERSON], яка 22.03.1999 року померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку вказаного будинковолодіння. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав до її смерті та проживає в даному будинку по даний час. Оскільки визнання такого права можливе лише в судовому порядку, позивач звернувся до суду. Спадкоємцями також являються відповідачі по справі, які на спадщину не претендують. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, посилаючись на вказані вище обставини. Відповідачі [PERSON],[PERSON],[PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду телеграми в яких просять справу розглянути в їх відсутності, позов визнають. Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності права власності на 1/2 частку як майно подружжя за позивачем [PERSON] ом К.М., та 1/2 частки як спадщина на нерухоме майно, розташоване в с.Чудей, по вул.. М.Емінеску 105, Сторожинецького району, Чернівецької області, і відповідно до закону право на спадкування 1/2 частки цього майна належить позивачу [PERSON] На підставі ст.ст. 1261,1268, ЦК України, ст..60,62 СК України, ст. ст.209,212-215, 256,259 ЦПК України суд-

Outcome: approved