Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вулиця Добролюбова, будинок №79, після [PERSON], який помер 24.01.2008 року. У судовому засіданні представник позивача, згідно ордеру адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснивши судові, що мати позивача [PERSON] померла 24 січня 2008 року про що було видано свідоцтво про смерть від 25 січня 2008 року та зроблений актовий запис у книзі реєстрації актів про смерть № 59. Після її смерті залишилося майно, зокрема 1/2 частина будинку за адресою: вул. Добролюбова 79 у м. Добропілля Донецької області. Право власності матері на 1/2 частину будинку посвідчується свідоцтвом на право власності на спадщину за законом від 03 листопада 1982 року. Іншим співвласником частини будинку є позивач. У період з 1982 року по момент смерті матері позивач постійно мешкав у цьому будинку, доглядав за матір'ю та вів особисте господарство. Після смерті матері продовжував мешкати в спірному будинку та доглядати за ним. Своєчасно не встиг у встановлений шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини у зв'язку із тим, що важко переніс втрату рідної людини і не знав про обов'язковість вчинення таких дій. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем матері, який має право на отримання спадщини, вважає за можливе визнання за ним права власності в порядку спадкування на будинок з господарськими спорудами та прибудовами після померлої [PERSON]. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вулиця Добролюбова, будинок №79. після смерті матері [PERSON], яка померла 24.01.2008 року. Представник відповідача за дорученням, начальник юридичного відділу виконавчого комітету Добропільської міської ради [PERSON] в судове засідання не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та законним інтересам позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є рідним сином [PERSON], яка померла 24.01.2008 року (а.с.13). Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14). Після смерті [PERSON] залишилося майно, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вулиця Добролюбова, будинок №79, який останній належав на праві приватної власності. Право власності матері на 1/2 частину будинку посвідчується свідоцтвом на право власності на спадщину за законом від 03 листопада 1982 року (а.с.12). Іншим співвласником частини будинку є позивач. У період з 1982 року по момент смерті матері позивач постійно мешкав у цьому будинку, доглядав за матір'ю та вів особисте господарство. Після смерті матері продовжував мешкати в спірному будинку та доглядати за ним. Своєчасно не встиг у встановлений шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини у зв'язку із тим, що важко переніс втрату рідної людини і не знав про обов'язковість вчинення таких дій. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем матері, який має право на отримання спадщини, вважає за можливе визнання за ним права власності в порядку спадкування на будинок з господарськими спорудами та прибудовами після померлої [PERSON]. У відповідності зі ст.41 Конституції України право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користатися і розпоряджатися приналежним майном, робити у відношенні свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Згідно ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги. У відповідності зі ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, він належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 1268 частиною 3 передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За вищенаведених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], так як задоволення даних вимог відповідає його законним правам та інтересам, як спадкоємця та не порушує права третіх осіб. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1216,1261,1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved