Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить суд встановити факт, що останнім місцем проживання [PERSON], який помер 1 жовтня 2006 р., був житловий будинок № 54 по вул.Горького в селі Сиволожі Борзнянського району Чернігівської області. Одночасно, заявлено прохання про встановлення факту того, що вона постійно проживала спільно із спадкодавцем [PERSON] до моменту його смерті 01.10. 2006 р., тобто на час відкриття його спадщини. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги зазначені у заяві підтримав. В пояснення він зазначив, що звернення до суду обумовлено необхідністю отримати документальне підтвердження місця відкриття спадщини, що належить [PERSON], оскільки він за життя був зареєстрований у м. Києві, а проживав постійно по вул.Горького,54 у с.Сиволожі Борзнянського району Чернігівської області. Встановлення вказаного факту надасть можливості заявниці [PERSON] вирішувати питання прийняття спадщини через нотаріальну контору за останнім місцем проживання [PERSON], тобто через Борзнянську районну державну нотаріальну контору. [PERSON] раніше перебувала в шлюбних стосунках з [PERSON] і в шлюбі були народжені діти - [PERSON] ([PERSON] - післяшлюбне) [PERSON] та [PERSON]. 22.07.1982 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний і вони проживали окремо. За життя [PERSON], будучи зареєстрованим у [INFO], оформив заповіт на ім'я дочки [PERSON] Однак ні дочка [PERSON] ні син [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли. Дочці, яка зверталась до Печерського районного суду м.Києва з позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини у її задоволенні було відмовлено. Тобто, спадщина [PERSON] ніким зі спадкоємців першої черги - ні дочкою ні сином, не була прийнята. [PERSON] на той час, хоча й проживала спільно з [PERSON], але без реєстрації шлюбу і не мала статусу спадкоємця першої черги. Після набуття законної сили рішенням Печерського районного суду м.Києва від 31.07.2008 року, став очевидним факт втрати дітьми спадкодавця права на спадкування спадщини належної їх батьку [PERSON] ЗО грудня 2009 року Борзнянським районним судом Чернігівської області було винесено рішення про надання [PERSON], яка співмешкала останні п'ять років з [PERSON], проживаючи з ним у с.Сиволожі Борзнянського району, додаткового строку для прийняття спадщини приналежної останньому. Проте, при зверненні до нотаріса з питання прийняття спадщини було зауважено про відсутність чіткого визначення останнього місця проживання спадкодавця, який, проживаючи у [INFO], одночасно зберігав Київську реєстрацію за вказаною раніше адресою. Зазначені обставини й спонукали заявницю звернутись до суду з проханнями вказаними у її заяві. Представник позивача просив задовольнити вказані прохання, зазначивши, що доводи заявниці грунтуються на фактах, визначених у рішеннях районних судів м.Києва та м.Борзни, долучених до заяви, які, маючи приюдиційне значення, дозволяють винести рішення без додаткового залучення до участі у справі інших осіб в якості зацікавлених осіб та свідків. Заінтересована особа - Сиволозька сільська рада Борзнянського району Чернігівської області в особі сільського голови, погодившись з правомірністю прохання заявниці, просила здійснити розгляд справи за відсутністю в судовому засіданні її представника. Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши пояснення даними з документів, що долучені заявником до заяви на підтвердження вимог, суд з'ясував обгрунтованість та правомірність вимог виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів. Отже, судом встановлено, що 01.10.2006 року в с.Сиволожі Борзнянського району Чернігівської області помер [PERSON] ([PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 042949 від 14.10.2006 р. Після його смерті відкрилась спадщина на все приналежне йому майно. На день смерті [PERSON] фактично постійно проживав [INFO] раону Чернігівської області, але був зареєстрований [INFO]. [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно заповів своїй дочці [PERSON], яка не прийняла спадщину у встановленому ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України порядку та строки. Відповідно до ст. 1223, 1258, 1261 - 1265 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування одержують спадкоємці за законом відповідно до встановленої черговості. Спадкоємцями за законом були спільні [PERSON] та Заявниці діти - дочка [PERSON] та син [PERSON] (помер 05 травня 2009 р.), але жодний з них у шестимісячний строк з дня відкритая спадщини заяву про її прийняття до нотаріальної контори не подавав. 2 Рішенням Печерського районного суду м.Києва [PERSON] у задоволенні її позову до [PERSON] та Печер- ської районної у м.Києві ради щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було відмовлено, оскільки вона не надала судові доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Цим же рішенням, судом встановлено, що [PERSON] з 1999 р. за місцем своєї реєстрації у м.Києві не проживав. Отже, судом встановлено, що спадщина [PERSON] у порядку, встановленому положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги прийнята не була. Аналогічні обставини встановлені й рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.12.2009 р., яким заявниці [PERSON], як спадкоємцю [PERSON] за законом четвертої черги, визначено додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття його спадщини. У мотивувальній частині вказаного рішення Борзнянського районного суду вказується, що суд не може прийняти до уваги доводи відповідачів - спадкоємців [PERSON] за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] про фактичне прийняття спадщини сином спадкодавця [PERSON] без її документального підтвердження, так як останній на момент смерті батька ([PERSON]) з ним постійно не проживав, а був лише зареєстрований за тією ж адресою що й батько. Вбачається й те, що це не заперечувалось в судовому засіданні жодною із сторін та узгоджується зі змістом рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2008 р. , що набуло законної сили 11.01.2010 р. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, ті факти, що ні [PERSON], ні [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, а також те, що [PERSON] з 1999 р. за місцем своєї реєстрації у м.Києві не проживав і з 2002 р. постійно проживав у с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, є преюдиційними і доказування не потребують. У зв'язку з тим, що Заявниця є спадкоємцем четвертої черги і згідно з рішенням Борзнянського районного суду від 30.12.2009 р. має право на прийняття спадщини, а також у зв'язку з встановленням, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації у м.Києві не проживав і з 2002 р. постійно проживав у [INFO], у заявника виникла необхідність визначення місця оформлення її спадкових прав. Пунктами 205, 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що письмова заява про прийняття спадщини та про відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На майно, що З переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ст. 1221 ч.2 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця лише за умови, що він мав кілька місць проживання і зареєстрований за одним із них. Однак, [PERSON] за місцем реєстрації взагалі не проживав з 2002 р., і з 2002 р. мав одне місце проживання у [INFO]. Тобто, останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с.Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, а місцем оформлення спадкових прав Заявниці - Борзнянська районна державна нотаріальна контора. Рішенням Борзнянського районного суду від 22 жовтня 2009 р., яке набуло законної сили з 02.11.2009 р., та має згідно з ст.61 ЦПК України преюдиційне значення, встановлено факт перебування в шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, починаючи з 1995 року, [PERSON] та [PERSON]. Цей факт вказує на те, що [PERSON], починаючи з 1995 р. і на день смерті [PERSON], фактично постійно проживала разом з ним. Частиною 1 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Тому, останнім місцем проживання [PERSON] слід вважати житловий будинок № 54 по вул. Горького в селі Сиволож Борзнянського району Чернігівської області. Під час розгляду справи суд виходив з того, що рішення у даній справі не може вплинути на законні права та інтереси [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки, попередніми рішеннями судів, які стосуються суті даної заяви і які набули законної сили, встановлено, що [PERSON] і [PERSON] вважаються такими, що спадщину після [PERSON] не прийняли в силу ст. 1272 ЦК України, оскільки ніхто з вказаних осіб із Спадкодавцем на день його смерті спільно не проживав і заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк ними подавались. Крім зазначеного суд приймає до уваги й те, що згідно з рішенням Печерського районного суду м.Києва від 31.07.2008 р. [PERSON] відмовлено у наданні додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] Одночасно, факт смерті іншого спадкоємця- Солоцький [PERSON] 05.05.2009р. підтверджений свідоцтвом про його смерть. З огляду на всі обставини та факти, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог заявника та їх правомірність. 4 На підставі викладеного,

Outcome: approved