Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

15.01.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи, - [PERSON] сільська рада Кагарлицького району Київської області, Управління держкомзему в Кагарлицькому районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, про те до суду з»явився її представник, - [PERSON], який уточнив позовні вимоги та просить суд винести рішення, яким визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована Кагарлицький район, с. Расавка, [PERSON], 24, виданий [PERSON], серія ЯД № 673533 від 31.05.2007 року, визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, [PERSON], 24, визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Расавка, [PERSON], 24, визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частину земельної ділянки, що розташована Кагарлицький, район, с. Расавка, вул.. П.Тичини, 24, визнати недійсним державний акт серії ЯД № 673504 від 31.05.2007 року про право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] зі [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Процесуальні наслідки визнання позову в судовому засіданні йому було роз»яснено та йому зрозумілі. В судове засіданні представник [PERSON] сільської ради не з»явився, про те на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява [PERSON] сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій третя особа просить суд слухати справу у відсутності її представника, проти позову не заперечують. В судове засідання представник третьої особи, - Управління держкомзему в Кагарлицькому районі Київської області не з»явився, про те на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій третя особа просить слухати справу у відсутності її представника. Суд, вислухавши позивача, представника позивачів, відповідача, який визнав уточнені позовні вимоги, приходить до висновку щодо задоволення уточнених позовних вимог, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами. 27.05.2008 р. помер [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] згідно свідоцтва про спадщину за заповітом №1180 від Н.П.1994 р. належала 1/5 частина житлового будинку за адресою Кагарлицький район, с. Расавка, [PERSON], 24. Отже, після смерті [PERSON] залишилась вищезазначена частина житлового будинку. Заповіт на все своє майно та вказану частину житлового будинку [PERSON] складений не був. Згідно ч. 2 ст. І223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним., неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, бачені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] залишилось троє спадкоємців першої черги, а саме: дружина -[PERSON] та два сини - [PERSON], [PERSON] (далі-Позивачі). Інших дітей у [PERSON] не було, батьки на момент його смерті вже померли. Позивачі у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулись до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 13.01.2009 р. державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] видав Позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом №2-24, 2-16 та 2-20, відповідно до яких кожний із Позивачів набули 1/15 частину житлового будинку за адресою Кагарлицький район, с. Расавка, [PERSON], 24. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України також передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Однак, після смерті [PERSON] Позивачі дізнались, що [PERSON] (далі-Відповідач), без згоди інших співвласників житлового будинку, приватизував та отримав державний акт на всю земельну ділянку біля житлового будинку. Необхідно зазначити, що державний акт, виданий Відповідачу [PERSON] сільською радою суперечить ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України та порушує права Позивачів, оскільки у зв'язку з набуттям права власності на будинок до них перейшло право на частину земельної ділянки, яка дорівнює їхній частині у житловому будинку, тобто на 1/5. Таким чином, за умов наявності у Відповідача державного акту на право власності на земельну ділянку Позивачі не можуть набути у власність та виготовити державний акт на свою 1/5 частину земельної ділянки, що порушує їх право на таку земельну ділянку. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також: спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, ЗО, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved