Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 10.04.2009 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за яким він передав йому у власність гроші в сумі 15900 гривень під п'ятивідсоткову щомісячну сплату позикової ставки. Договір укладений в простій письмовій формі і оформлений у вигляді розписки позичальника Відповідно до договору відповідач зобов'язався щомісячно, до 10 числа кожного місяця, сплачувати відсотки за даним договором, а на першу його вимогу повернути всю суму боргу. Всупереч домовленості відповідач лише 03.08.2009 року сплатив 1000 грн. на погашення відсотків. Більше ніяких виплат не здійснював. Сума боргу відповідно до розписки становить 15900 грн., відсотки - 8000 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в сумі 15900 грн. за договором позики, 8000 грн. - відсотків за договором позики та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що він згідно усної угоди між ним та [PERSON] працював у нього на монтажі установки для виготовлення гранульованого біопалива. Спочатку [PERSON] регулярно проводив з ним та іншими працівниками розрахунки за виконану роботу. Потім в нього закінчились гроші і протягом чотирох місяців він не виплачував зарплату. Він ([PERSON]) не захотів працювати без відповідної оплати і залишив роботу . [PERSON] пообіцяв розрахуватись . Приблизно через три-чотири місяці, не дочекавшись розрахунку від [PERSON] , він зателефонував йому, вони зустрілись в гаражі у [PERSON], де [PERSON] уже на підготовленому ним бланку розписки про позику 15900 грн. під 5% , власноручно вписав дані про паспорт і поставив свій підпис. Через місяць [PERSON] вернув йому частину боргу в сумі 1000 грн. З того часу на неодноразові його вимоги [PERSON] заборговану зарплату не повернув. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що він є приватним підприємцем, [PERSON] працював у нього за усною угодою, у нього перед Висідлаком є борг за виконану роботу. Кошти [PERSON] в позику йому не передавав, розписку він написав на його прохання, щоб заспокоїти, що розрахується з ним за виконану роботу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає , що в задоволенні позову слід відмовити, виходяи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів , або ту ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не потребують доказуванню. Як вбачається з пояснень сторін зазначені в розписці від 10.04.2009р. грошові кошти у власність відповідача позивач реально не передавав, а відтак договір позики між ними укладено не було, а отже підстав для стягнення даних коштів як заборгованості за договором позики не вбачається. Суд не досліджує можливість стягнення зазначених коштів з інших підстав, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог.

Outcome: dismissed