Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 15 липня 2009 року померла її мати - [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина до якої входять: - земельна ділянка загальною площею 3,27 Га, що призначена для ведення товарного сільського виробництва та знаходиться на території Косівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта серії Р1 №234923, вартість якої складає 50 448 гривень; - земельна ділянка загальною площею 3,27 Га, що призначена для ведення товарного сільського виробництва та знаходиться на території Косівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта серії Р1 №234924, вартість якої складає 50 448 гривень. 17 квітня 2007 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 6,54 га, яка належала їй на підставі Державних актів на право приватної власності на землю (серія Р1 № 234923 від 27.03.2001 року, серії Р1 №234924 від 27.03.2001 року), що зареєстровані в Косівській сільській раді в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №176 та за №177, заповіла своїй дочці [PERSON]. Спадкоємцем за законом першої черги після померлої є її діти - [PERSON] та [PERSON], відповідач по справі, який відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Позивачка фактично прийняла спадщину вступивши у володіння та користування спадковим майном. ч [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки державні акти на право власності на землю, які належали померлій, містять виправлення, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у державного нотаріуса. Тому, [PERSON] вимушена звернутися до суду. Позивачка просить суд, встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на дві земельні ділянки загальною площею по 3,27 Га кожна, що призначені для ведення товарного сільського виробництва, які знаходяться на території Косівської сільської ради та належали померлій [PERSON] на праві приватної власності. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 15 липня 2009 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входить: - земельна ділянка загальною площею 3,27 Га, що призначена для ведення товарного сільського виробництва та знаходиться на території Косівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта серії Р1 №234923, вартість якої згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку складає 50 448 гривень; - земельна ділянка загальною площею 3,27 Га, що призначена для ведення товарного сільського виробництва та знаходиться на території Косівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта серії Р1 №234924, вартість якої згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку складає 50 448 гривень (а.с. 10, 11, 14, 16). 17 квітня 2007 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 6,54 га, яка належала їй на підставі Державних актів на право приватної, власності на землю (серія Р1 № 234923 від 27.03.2001 року, серії Р1 №234924 від 27.03.2001 року), що зареєстровані в Косівській сільській раді в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №176 та за №177, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] є донькою померлої [PERSON], і після одруження змінила прізвище на [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження та про одруження (а.с. 8) Окрім позивачки, спадкоємцем за законом першої черги після померлої є її син, [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, їй було відмовлено, оскільки державні акти на право власності на землю, які належали померлій, містять виправлення, що унеможливлює оформлення спадщини у державного нотаріуса. Позивачка вважає, що має право на спадщину, що залишилась після померлої [PERSON], оскільки вона є спадкоємицею за заповітом та займалася похоронами померлої, що підтверджено довідкою №31 від 24.02.2010 року, виданої Косівською сільською радою (а.с.18). Фактично позивачка прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та користування майном. Відповідно до листа Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області, спадкова справа після померлої 15 липня 2010 року [PERSON], не заводилася (а.с.24). Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON], спадкова справа після померлої 15 липня 2009 року [PERSON], не заводилася (а.с.31). Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON], спадкова справа після померлої 15 липня 2009 року [PERSON], не заводилася (а.с.32). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, зазначено, що правила книги шостої Цивільного Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.І ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved