Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що 20 серпня 1972 року вона зареєструвала шлюб із останнім. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. За час спільного проживання ними було придбано майно, в тому числі побудований будинок з надвірними спорудами за адресою: м.Жашків, вул..Баумана,47. До складу домоволодіння входить житловий будинок з верандою площею 80,4 кв.м., житлова площа 57,8 кв.м., ганок, літня кухня, погріб, тамбур, сарай, убиральня, гараж, прибудова, огорожа, вимощення, криниця. В зв»язку з тим, що позивачка із відповідачем на даний час разом не проживають, стоїть питання про розірвання шлюбу, а тому виникла необхідність у розподілі домоволодіння в натурі. На виконання ухвали суду було проведено судово-технічну будівельну експертизу і визначено три варіанти розподілу домоволодіння. В зв»язку з тим, що позивачка є пенсіонеркою, хворіє, працювати не в змозі, то вона вважає, що їй має належати та частина домоволодіння, де знаходиться вхід та комунальні приміщення. Її інтереси будуть задоволені, якщо розподіл буде проведено згідно варіанту В судово-технічної будівельної експертизи. Добровільної згоди на розподіл спільно нажитого майна сторони не досягли, то позивачка вимушена звернутися до суду для вирішення питання про поділ майна в натурі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та врахувати, що вона хворіє, є пенсіонеркою, а тому просить виділити їй частину домоволодіння за варіантом В1 судово-технічної будівельної експертизи. Пояснила, що вони разом із чоловіком «времянку» (літню кухню) побудували у 1986 році, а будинок в 1988 році. Вказала, що так як у неї із сім»єю склалися неприязні стосунки, то вона бажає мати виділену в натурі частину домоволодіння. Дозволу на проведення капітального ремонту в приміщенні літньої кухні вона своєму синові не надавала, а лише не заперечувала, щоб він там тимчасово проживав із сім»єю. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON], які діють згідно довіреності від 16 грудня 2010 року, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що бажає, щоб йому виділили літню кухню як єдине ціле, так як фактично це є «времянка», в якій проживає їхній син із сім»єю. Останній в ній зробив ремонт у 2007 році за власні кошти за його згодою та згодою позивачки. При цьому не заперечував, що «времянка» вони із дружиною побудували у 1986 році, а будинок в 1988 році. Також пояснив, що вони із позивачкою мають спільно придбаний автомобіль, яким на даний час користується їхній зять. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі адвокатського ордеру, просила при вирішенні даної справи врахувати, що у літній кухні, яка фактично є житловим приміщенням, проживає син позивачки та відповідачки із сім»єю. Просила виділити відповідачеві літню кухню як єдине ціле. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви по тому варіанту, який пропонує позивачка, так як фактично він із 2007 року проживає в приміщенні літньої кухні із своєю сім»єю. Зробив там капітальний ремонт поміняв вікна, двері і т.і. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу без самостійних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 20 серпня 1972 року (а.с.4). До складу сім»ї позивачки, яка проживає в [INFO], входять: чоловік [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 вересня 2009 року спірне домоволодіння на праві приватної власності належить [PERSON]. Як вбачається із пояснень позивачки та відповідача, будинок ними був побудований у 1988 році, тобто, під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п.1 розд.VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України зазначений кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше ніж 01 січня 2004 року. За таких обставин в даному випадку слід застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім»ю України 1969 року. У відповідності до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.. Згідно ч.1 ст.28 цього ж Кодексу в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Судом установлено, що не заперечується позивачкою та відповідачем, що із 2007 року в приміщенні літньої кухні проживає їхній повнолітній син [PERSON], [INFO], із сім»ю. Ст..175 СК України передбачено, що майно, набуте батьками та дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності. В даному випадку третьою особою [PERSON] не висунуто самостійних вимог до будь-кого із сторін щодо визнання за ним права спільної сумісної власності на спірне домоволодіння і не надано суду належних доказів того, що ним за погодженням із позивачкою та відповідачем було зроблено капітальний ремонт у приміщенні літньої кухні, де він проживає по даний час. За таких обставин домоволодіння підлягає поділу між позивачкою та відповідачем на рівних засадах. Суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про виділення їй у власність частини будинку та господарських споруд за варіантом В1 згідно висновку судово-технічної будівельної експертизи по розділу домоволодіння, який складено 01 жовтня 2009 року, підлягає задоволенню, оскільки вона є жінкою пенсійного віку, має хворе серце, що підтверджується наданою нею медичною документацією. Також суд враховує те, що за вказаним варіантом розподілу відповідачеві виділяється гараж, в свою чергу позивачка посвідчення водія не має і автомобіль не водить. Крім того суд враховує, що відповідно до технічної документації на житловий будинок садибного типу, приміщення літньої кухні не є житловим, а відноситься до господарських споруд, а тому позивачка та відповідач мають рівні права на вказане приміщення. З урахуванням положень ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати при зверненні до суду. При цьому суд стягує частину витрат на проведення судово-технічної будівельної експертизи в розмірі 500 грн, а також частину витрат на правову допомогу в розмірі також 500 грн, з огляду на те, що розгляд даної цивільної справи не зайняв багато часу. На підставі викладеного,

Outcome: approved