overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

14Л2.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що 17 травня 2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки, із-за чого виникали постійні сварки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з 27 вересня місяця 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл спільного сумісного майна та утримання дитини не виникає, син буде проживати разом з нею. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. В строк наданий судом на примирення вони не примирилися. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує, пояснюючи, що в розпаді сім»ї винні обоє, позивачка не бажає проживати з ним і тому вони не примирилися. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про одруження, сторони 17 травня 2008 року уклали шлюб, -згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони подружньо-сімейні стосунки не підтримують з 27 вересня місяця 2009 року, тобто шлюб існує формально, між ними склались неприязні відносини, в строк наданий судом сторони не примирились, проживають окремо, на примирення позивачка не згодна і настоює на розірванні шлюбу пояснюючи, що шлюб суперечить її інтересам. Витрати необхідно покласти на відповідача з врахуванням знаходження на утриманні позивачки малолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

11.08.2009 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. На підтвердження позовних вимог в заяві та в судовому засіданні вказав, що 04 грудня 1975 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно- сімейні стосунки із-за чого виникали постійні сварки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з березня місяця 2009 року, він має нову сім»ю. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл спільного сумісного майна та утримання дитини не виникає. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачкою, так як він суперечить його інтересам, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на нього. Відповідачка позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує, пояснюючи, що в розпаді сім»ї винен позивач, який допускав подружню невірність під час спільного проживання. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: · згідно свідоцтва про одруження, сторони 04 грудня 1975 року уклали шлюб, · згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони подружньо-сімейні стосунки не підтримують з березня місяця 2009 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і настоює на розірванні шлюбу пояснюючи, що шлюб суперечить його інтересам, сторони пояснюють, що сім»я розпалась остаточно, позивач має іншу сім»ю. Витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивач комунальне підприємство Сарнитеплосервіс Сарненської міської ради Рівненської області звернулось в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за надані послуги з теплопостачання 1780,99 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, пояснив, що за відповідачем рахується борг по оплаті за отримані послуги за теплопостачання станом на жовтень 2009 року на вказану суму, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений розписку у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. З довідки № 178 вбачається, що станом на жовтень 2009 року відповідач, який проживає [INFO], заборгував підприємству суму 1780,99 грн. за надані послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до правил ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки відповідач несплатою за надані послуги з теплопостачання порушив вимоги ст. 68 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, а тому заявлена сума підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 257 ЦК України в межах боргу за останні три роки в розмірі 1780,99 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати 30 гривень понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ. На підставі викладеного, ст.ст. 66, 68, 191 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулася в Управління пенсійного фонду України у Кіцманському районі по питанню призначення їй пенсії, як інваліду третьої групи. Даним управлінням їй було в цьому відмовлено у звязку із розбіжністю в прізвищах в ряді документів, а саме: у трудовій книжці серії БТ-І № 0071709; у виписках з протоколу рішення правління колгоспу ім. Крикливця за №1 від 14.02.1997 року, за № 1 від 11.03.1998 року; індивідуальній програмі реабілітації інваліда №79 від 20.01.2010р, яка видана загально профільною МСЕК м. Чернівці; довідці №15 про заробітну плату для обчислення пенсії, що видана ТОВ ім. Крикливця; довідці серії ПОВ № 020788, яка видана загально профільною МСЕК м. Чернівці 20.01.2010р; довідці №18, яка видана ТОВ ім. Крикливця, про зарахована [PERSON] до роботи в КСП ім. Крикливця з 14.05.1994р.; довідці №14, яка видана ТОВ ім. Крикливця, про те що, заявниця перебувала членом колгоспу ім. Крикливця; довідці №17, яка видана ТОВ ім. Крикливця про зарахування до роботи в радгоспі, - в яких помилково вказано її прізвище як «Дедилюк» в той час коли вірним є «Деделюк». Вказує, що такі розбіжності виникли в результаті помилки, тому просила суд позов задовольнити. В судове засідання ні заявник, а ні зацікавлена особа не зявилися, але подали до суду письмові клопотання про підтримання заявлених заявником вимог та про розгляд справи за їх відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Так в судовому засіданні встановлено, що в свідоцтві про розірвання шлюбу серії 1-МИ № 015299 прізвище заявниці вказано як «Деделюк». Наведені обставини також підтверджуються свідоцтвом про народження дочок заявниці - [PERSON], [INFO] серії 1-МИ № 085247 та [PERSON] [INFO], серії 1-МИ № 085248, де матірю зазначена [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.ст. 256, 259 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей доньки Олександри, [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Позивачка позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку Олександру, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона працює, однак її заробітку не вистачає на утримання дітей та їх належне матеріальне забезпечення. Діти потребують матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. [PERSON] інших утриманців не має, а тому має можливість допомагати дітям в запропонованому нею розмірі. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не направив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №255 від 07.11.2007 року (а.с.7). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - Олександру, [INFO] (а.с.8) та сина Владислава, [INFO] (а.с.9), які знаходяться на утриманні позивачки, потребують матеріальної допомоги. Позивачка працює, її середній заробіток за останні 2 місяці складає 1474 грн. (а.с.4). Відповідач, як батько також зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей. Також встановлено, що відповідач інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в запропонованому нею розмірі. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обов'язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири №52, розташованої за адресою: вул. Корабельна 14, м. Первомайськ, Миколаївська область, складений між нею на той час [PERSON] та [PERSON] 1.1., [PERSON] зареєстрований у Первомайському філії Південої Товарної Біржі в м. Первомайську Миколаївської області за № 5048 від 04.04.2000 р. та визнання за нею на данний час [PERSON] права власності на вищевказану квартиру. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що згідно договору купівлі- продажу від 04 жовтня 2000 р. вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Цей письмовий договір у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований у Первомайському філіалі Южної Товарної Біржі в м. Первомайську Миколаївської області за № 5048 від 04.04.2000 р., проте в нотаріальному порядку засвідчений не був. Після укладення договору відповідачі [PERSON], та [PERSON] здійснили всі дії на його виконання, а позивачка прийняла в управління та користування квартиру, сплативши відповідачам договірну вартість, після чого стала проживати в квартирі. У позивачки виникла необхідність відчужити квартиру, але вона немає можливості це зробити в зв'язку з тим, що нотаріус посилається на недотримання нотаріальної форми вищезазначеного договору. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час позивачка не має можливості, оскільки відповідачі не бажають приїздити до нотаріуса, посилаючись на те, що вони виконали всі обов'язки по договору, та не мають часу. Тому просить позов задовольнити. В попередньому судовому засіданні відповідачі позов визнали повністю та пояснили що вони 04.04.2000 року продали квартиру позивачці, та договір було оформлено на філії Південої товарної Біржі, та в данний час вони не можуть оформити договір нотаріально поскільки займаються підприємницькою діяльністю та практично не перебувають в м. Первомайську. Представник третьої особи у попереднє судове засідання не з'явився, від Первомайської Південної Товарної Біржі надійшов лист з клопотанням слухати справу за відсутності їх представника, покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Так, згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін і роз'яснивши їм наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов, визнання відповідачем позову не суперечить закону, ст.ст. 220 ч. 2, 655, 657 ЦК України, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Викладене свідчить, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 220 ч. 2, 655, 657 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги, вказуючи на те, що відповідачі постійно мешкають за адресою: [ADDRESS], вказаний будинок знаходиться на балансі позивача та суми платежів за комунальні послуги поступають на його рахунок. Відповідачі в порушення вимог законодавства не сплачують надані їм комунальні послуги, в результаті чого станом на 01.12.2009 року виникла заборгованість в сумі 1190,46 грн. Прохав стягнути вказану суму боргу та сплачені: судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на ІТО в сумі 30 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Відповідачі до суду не зявились хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У звязку з чим, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Статті 64, 68 ЖК України зобовязують власника жилого приміщення та членів його родини своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з особовим рахунком відповідачі зареєстровані за вказаної в позові адресою. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком №4 по вул. Степовій в м. Первомайську, який належить їй на праві приватної власності та виселення [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що їй на праві приватної власності належить будинок №4 по вул. Степовій в м. Первомайськ Миколаївської області. У вказаному будинку на підставі усного договору найму житлового приміщення, укладеного з попереднім власником будинку, до моменту продажу даного будинку, проживав та був зареєстрований [PERSON] Не зважаючи на те що вона придбала у власність вказаний будинок, та строк дії договору найму закінчився, відповідач, не звільняє приміщення, не дає їй та членам її сімї користуватися житловим приміщенням, не допускає до будинку, не дає можливості зробити ремонт, та проживаючи там тим самим порушує її права. Просить позов задовільнити та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причину неявки від нього не надійшло. Згідно ст. . 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи дійшов до слідуючого. [PERSON] є власником будинку №4 по вул. Степова в м. Первомайську Миколаївської області (а.с. 8,9) Відповідно до ст.. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів сім'ї. Аналогічне положення міститься в ст.. 383 ЦПК України де зазначено що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Але в судовому засіданні було встановлено, що відповідач, який згідно усного договору найма проживав у вказаному будинку до моменту продажу вказаного будинку, в наслідок неправомірної поведінки позбавляє позивачку вказаного права. Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.. 68 ЖК України договір найму житлового приміщення, укладений на невизначений строк, припиняється після закінчення цього строку, і відповідно до ст.. 169 ЖК України наймач в даному випадку, відповідач [PERSON] зобов'язаний звільнити житлове приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселеню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Судом встановлено що в наслідок неправомірної поведінки відповідача який перешкоджає позивачці та членам її сім'ї користувань вищевказаним будинком порушено її право користування та розпорядження вказаним будинком, а тому це право підлягає судовому захисту. Викладене свідчить що позовні вимоги підлягають задоволеню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Прокурор м.Кузнецовська звернувся з позовом в інтересах позивача про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. У позові зазначає, що відповідно до ст.ст. 1-6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі-Закон) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затв. Постановою КМУ від 21.02.2001 р. №159 (далі- Порядок) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсацію виплачують, зокрема, за рахунок власних коштів підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету. У попередньому судовому засіданні прокурор вимоги позовної заяви підтримав та пояснили, що згідно довідки ЗАТ МУ-12 «Електропівденмонтаж», позивачу нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати станом на 29.10.09 у сумі 570 грн. 29 коп.. Вказану суму компенсації просять стягнути з відповідача. Представник відповідача під час попереднього розгляду справи подав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та пояснив, що заборгованість із заробітної плати виникла до введення щодо відповідача процедури санації. Процедура санації щодо відповідача введена ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.02.08 по справі №19/55. Судом встановлено, що згідно виданої 30.10.2009 керуючим санацією відповідача довіреності, представник відповідача вправі визнати позов повністю або частково. Суд розяснив представнику відповідача наслідки визнання позову та вважає, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. За таких обставин, на підставі ст.1 та ст.6 Закону, пунктів 1,7 Порядку та у відповідності із п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду, у разі визнання відповідачем позову у повному обсязі у попередньому судовому засіданні суд ухвалює рішення про задоволення позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Прокурор м.Кузнецовська звернувся з позовом в інтересах позивача про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. У позові зазначає, що відповідно до ст.ст. 1-6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі-Закон) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затв. Постановою КМУ від 21.02.2001 р. №159 (далі- Порядок) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсацію виплачують, зокрема, за рахунок власних коштів підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету. У попередньому судовому засіданні прокурор та позивач вимоги позовної заяви підтримали та пояснили, що згідно довідки ЗАТ МУ-12 «Електропівденмонтаж», позивачу нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати станом на 29.10.09 у сумі 407 грн. 94 коп.. Вказану суму компенсації просять стягнути з відповідача. Представник відповідача під час попереднього розгляду справи визнав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що заборгованість із заробітної плати виникла до введення щодо відповідача процедури санації. Процедура санації щодо відповідача введена ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.02.08 по справі №19/55. Судом встановлено, що згідно виданої 30.10.2009 керуючим санацією відповідача довіреності, представник відповідача вправі визнати позов повністю або частково. Суд розяснив представнику відповідача наслідки визнання позову та вважає, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. За таких обставин, на підставі ст.1 та ст.6 Закону, пунктів 1,7 Порядку та у відповідності із п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду, у разі визнання відповідачем позову у повному обсязі у попередньому судовому засіданні суд ухвалює рішення про задоволення позову,

Outcome: approved