Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житлом в будинку [ADDRESS] , та визнати його особою, яка підлягає зняттю з реєстрації місця проживання без його згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію. Мотивуючи свої вимоги, позивачка [PERSON] вказує, що вона являється власником вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008 року. Продавці будинку при укладенні договору в нотаріальному порядку запевнили, що в будинку ніхто не прописаний і не проживає, однак у зв»зку з відсутністю домової книги позивачка не могла упевнитися в цьому. У жовтні 2008 року вона звернулася до Каланчацького РВ УМВС України метою здійснити реєстрацію свого місця проживання в купленому будинку, і в ході перевірки паспортним столом було встановлено, що в будинку з 14.02.2006 року прописаний відповідач [PERSON] Проте відповідач не є наймачем даного житла, не є членом сім»ї позивачки і згоду на його прописку вона давала, так як не була власником будинку у 2006 році. Позивачка не має можливості самостійно зняти [PERSON] з реєстрації без його згоди. Факт реєстрації місця проживання відповідача в належному позивачці будинку перешкоджає здійсненню нею права власності на будинок щодо відчуження його, а також це є завадою щодо використання та сплати комунальних послуг. Відповідач в судове засідання не з’явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого строку, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008 року. Продавці будинку при укладенні договору в нотаріальному порядку запевнили, що в будинку ніхто не прописаний і не проживає, однак в зв»зку з відсутністю домової книги позивачка не могла в цьому упевнитися. У жовтні 2008 року вона звернулася до Каланчацького РВ УМВС України метою здійснити реєстрацію свого місця проживання в купленому будинку і в ході перевірки паспортним столом було встановлено, що в будинку з 14.02.2006 року прописаний відповідач [PERSON] Відповідач не є наймачем даного житла, не є членом сім»ї позивачки і згоду на його прописку вона давала, так як не була власником будинку у 2006 році. Позивачка не має можливості самостійно зняти [PERSON] з реєстрації без його згоди. Крім того про місце перебування відповідача [PERSON] не відомо. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації, а знаходиться в м. Москва РФ на заробітках. За час проживання позивачки в будинку відповідач [PERSON] не з»являвся та не повідомляв про своє місцеперебування. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім’ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи, у тому числі за кордоном. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше як шість місяців, відомостей про поважність причини відсутності та про себе не надавав, тому на підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved