Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

01.08.2005 р. [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду з позовом про стягнення з Держави Україна в особі Державного казначейства України матеріальної шкоди в розмірі 3310 грн. та моральної шкоди в розмірі 105000 грн., спричинених незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду (а.с. 2-6, 185-189). В позові вказала на те, що 10.08.2004 р. слідчим прокуратури Овідіопольського району була затримана за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого ст. 146 ч. 3 КК України; 13.08.2004 р. їй пред'явлено звинувачення в скоєнні злочину; постановою Овідіпольського районного суду від 13.08.2004 р. термін затримання був подовжений до 10 діб; постановою Овідіопольського районного суду від 20.08.2004 р. була арештована; постановою слідчого прокуратури Овідіопольського району від 28.08.2004 р. був накладений арешт на належне їй майно; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.08.2004 р. арешт скасовано з обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Вказані дії вважає незаконними, оскільки постановою слідчого прокуратури Овідіопольського району від 28.01.2005 р. кримінальна справа відносно неї припинена за відсутністю складу злочину в її діях. Рішенням Овідіопольського районного суду від 01.12.2006 р. позовні вимоги задоволені частково: стягнуто на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди залишені без розгляду з посиланням на досудовий порядок відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 132-134). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.03.2007 р. рішення суду скасоване з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд в новому складі суду (а.с.167-169). Ухвалою Овідіопольського районного суду від 15.08.2007 р. справа направлена до Іллічівського міського суду за підсудністю (а.с. 207). В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник Державного казначейства України, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, не з'явився. В раніше наданих до суду запереченнях (а.с. 113-115) Державне казначейство України просило розглянути справу без участі представника Казначейства,заперечуючи проти задоволення позову з посиланням на відсутність вини та непідтвердженність наявності та суми моральної і матеріальної шкоди. Представник прокуратури Одеської області та прокуратури Овідіопольського району Згода О.О. проти задоволення позову заперечує з посиланням на те, що дії органів досудового слідства були законними. Заслухавши пояснення позивача, прокуратури, пояснення свідків по справі та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 10.08.2004 р. прокуратурою Овідіопольського району Одеської області була порушена кримінальна справа по факту незаконного позбавлення волі чоловіка позивачки - гр. [PERSON] та його умисного вбивства з особливою жорстокістю за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 146 ч. 3,115 ч. 2 п. 4 КК України (а. с.66). Постановою слідчого прокуратури Овідіопольського району від 10.08.2004 р. [PERSON] була затримана за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України (а. с. 70). 13.08.2004 р. тим же органом досудового слідства їй пред'явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України (а.с. 71). Постановою Овідіпольського районного суду від 13.08.2004 р. термін затримання Урсул був подовжений до 10 діб ( а. с. 72). Постановою Овідіопольського районного суду від 20.08.2004 р. відносно [PERSON] була обрана міра запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою строком до двох місяців (а.с. 73). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.08.2004 р. арешт скасовано з обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд (а.с. 75). Постановою слідчого прокуратури Овідіопольського району від 28.01.2005 р. припинена кримінальна справа відносно обвинуваченої [PERSON] за відсутністю складу злочину в її діях.(а.с. 76-78). Вказана постанова є чинною на час розгляду справи в суді. Відповідно до ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання ,відшкодовується державою у повному обсязі незалежно він вини посадових осіб. Право на відшкодування шкоди виникає в разі припинення кримінальної справи за відсутністю складу злочину. Таким чином, оскільки відносно [PERSON] припинена кримінальна справа за відсутністю складу злочину в її діях, то вищевказані дії органів досудового слідства прокуратури та суду є незаконними і [PERSON] має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди державою незалежно від вини посадових осіб. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] в ході досудового слідства не перешкоджала шляхом самообмови з'ясуванню істини по справі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що притягненням до кримінальної відповідальності та іншими діями органів досудового слідства та суду [PERSON] спричинена моральна шкода, яка виражається в погіршенні її здоров'я, зміні її характеру, душевних стражданнях, які зазнає до теперішнього часу, оскільки обставини звинувачення її в скоєнні тяжкого злочину стали загально відомі по місту завдяки багаточисельним публікаціям в засобах масової інформації. З наданих суду копій газетних публікацій підтверджується факт широкого висвітлення в засобах масової інформації причетності дружини потерпілого до скоєння тяжкого злочину (а.с. 20-38). З листа головного лікаря Овідіопольської Центральної районної лікарні вбачається, що на протязі перебування під вартою [PERSON] в ізоляторі тимчасового перебування Овідіопольського РВ УМВС України в Одеській області в період з 10.08.2004 р. по 20.08.2004 р. їй чотири рази надавалась медична допомога за діагнозом стенокардія напруження, гіпертонічна хвороба (а.с.14-20). Таким чином є доведеним, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури та суду [PERSON] зазнала моральної шкоди, яка полягає в її душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, погіршені здоров'я. Суд вважає, що з врахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала [PERSON], а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральну шкоду слід визначити в розмірі 30000 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково. Відповідно до квитанції № 73 від 12.08.2004 р. витрати на оплату послуг захисника [PERSON] склали 2000 грн. (а.с. 26). Свідок [PERSON] вказала на те, що вказані витрати хоча і внесені від її імені на захист [PERSON], але за кошти, належні останній. Листом начальника ДПІ у м. Іллічівську від 05.03.2005 р. (а.с. 24) підтверджується факт понесених [PERSON] матеріальних витрат, пов'язаних з її арештом, а саме: притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за несвоєчасне пред'явлення податкової декларації за липень 2004 р. зі строком подання не пізніше 20.08.2004 р.; за торговий патент з терміном дії з 01.07.2004 р. по 30.06.2005 р. [PERSON] було сплачено 960 грн., але патент був зданий 13.08.2004 р., а з 02.09.2004 р. був придбаний новий торговий патент та сплачено 320 грн. в т.ч. одноразова сплата 320 грн. Таким чином позивачкою доведено, що сума матеріальної шкоди, спричиненої її затриманням та арештом, складає 2810 грн. Підлягають також стягненню витрати заявника на правову допомогу в зв'язку з розглядом даної справи в суді в розмірі 500 грн.( а.с. 10), а загальна сума стягнення складає 3310 грн. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік…» відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, у 2008 р. за вимогою органів державної виконавчої служби здійснюється органами Державного казначейства України. Тому належним відповідачем по справі є Держава Україна в особі Державного казначейства України. Статтею 12 названого вище Закону України « Про порядок відшкодування шкоди…» встановлено спеціальний порядок визначення розміру шкоди, яка завдана органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду та підлягає відшкодуванню. Але цей порядок слід визнати таким, що втратив чинність з врахуванням того, що припис звертатись з заявою чи клопотанням про визначення розміру відшкодування до органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури, в результаті дій яких завдана шкода, обмежує доступ до правосуддя, суперечить п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Оскільки вказаний Закон прийнятий до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 р., то може застосовуватись лише в частині, що не суперечить ЦК України. Тому вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства з винесенням рішення по справі. Такою є позиція Верховного Суду України, що виражена в Ухвалі від 21.02.2007 р. (а.с. 232-236) та позиція науковців (а.с. 237-238).

Outcome: approved