Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказали наступне. Відповідач [PERSON] є їхнім сином, а його донька [PERSON], [INFO], - їхньою онукою. У серпні 2000 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружні стосунки, 26.03.2001 року вони розірвали шлюб в судовому порядку, а 14.08.2007 року отримали свідоцтво про розірвання шлюбу. З моменту реєстрації шлюбу ідо його розірвання вся сім'я сина: він, [PERSON] та їх донька [PERSON] проживали за адресою: [INFO]. 13.01.2000 року позивачі купили за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру [ADDRESS] (Паркомуни) в м. Сєвєродонецьку, але зареєстровані за цією адресою були лише 09.03.2000 року. З їхньої згоди [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. З ними їхній син ніколи не проживав і не вселявся на їхню житлову площу. 05.02.2000 року в його сім'ї народилася донька [PERSON], яка як вони дізналися пізніше, була зареєстрована за їхнім місцем проживання. Як це сталося пояснити вони не можуть, але вважають, що працюючи в паспортному столі, [PERSON] зареєструвала [PERSON] без проблем, навіть не повідомивши їх про це. Відповідно до статті 405 ЦК України вважають, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у їхній квартирі втратили право користування вказаним житлом. На підставі викладеного просили визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги, суду пояснили, що їхній син та онука ніколи не проживали у даній квартирі. Також, вони готові зареєструвати онучку в будинку який вони придбали. Вказаний будинок в хорошому стані і знаходиться в с. Малорязанцево Попаснянського району. Просили задовольнити заявлені вимоги повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що він працює на Лисичанській птахофабриці, його батьки купили хороший будинок і у нього є можливість в ньому зареєструвати доньку. Законний представник неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного позову. Суду пояснила, що у випадку зняття з реєстрації її доньки [PERSON], то це викличе великі складнощі з медичним обслуговуванням в Сєвєродонецькій лікарні й з інших питань, оскільки можливості зареєструвати її в м. Сєвєродонецьку у неї немає, свого власного житла вона також не має. Вона не згодна на реєстрацію її доньки в Попаснянському районі. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо її доньки. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти зняття з реєстрації неповнолітньої [PERSON], оскільки вважає, що це не відповідає інтересам дитини. На скільки йому відомо, то можливості реєстрації [PERSON] в м. Сєвєродонецьку немає. Вважає необгрунтованим заявлений позов щодо неповнолітньої [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] допитані в судовому засіданні підтвердили, що відповідачі по справі ніколи не проживали у спірній квартирі. Також вказали, що ввдповідач [PERSON] вони декілька разів бачили, а [PERSON] та [PERSON] вони не бачили і остання ніколи в спірній квартирі не проживали. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є сином позивачів неповнолітня [PERSON] є їхньою онукою. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] 1-ЕД за № 047902 від 14.08.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 29 травня 2001 року про що зроблено актовий запис за № 318. Згідно свідоцтва про шлюб від 08.03.1969р., [PERSON] ІІ-ЯК № 0154469 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.03.1969 року, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища [PERSON] та [PERSON]. Таким чином[ADDRESS], розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренко, буд. №11-а на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13.01.2000 року. Згідно довідок СГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України від 16.07.2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] з 09.03.2000 року та з 20.03.2000 року відповідно. Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 13.11.2008 року встановлено зі слів сусідів, що [PERSON] не проживає в квартирі №54 розташованій в буд. 11-а по вул. Федоренко. Позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в ньому більше одного року без поважних причин суд вважає необхідним задовольнити враховуючи позицію останнього, а також з огляду обставин встановлених в судовому засіданні. Позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин більше року суд вважає такими, що не підлягають задоволенню за наступних обставин. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] 1-ЕД № 076687 від 14.06.2007 року [PERSON] народилася 05.02.2000 року про що зроблено відповідний актовий запис за № 95. Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Посилання позивачів в даному випадку на норму матеріального права, а саме на статтю 405 ЦК України, яка передбачає визнання особи втратившою право користування житлом у випадку відсутності без поважних причин більше одного року є неправомірним, оскільки [PERSON] є неповнолітньою її місце проживання встановлюється за місцем проживання батьків або одного з них. Враховуючи, що між [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] склалися неприязні стосунки, неповнолітня [PERSON] після розлучення її батьків проживає з матір'ю, то в даному випадку вона не може вважатися такою, що не проживає в спірній квартирі без поважних причин. Крім того, як зазначили сторони, то на даний момент відсутня можливість зареєструвати неповнолітню [PERSON] в м. Сєвєродонецьку. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням не відповідає інтересам дитини і є незаконним, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial