Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 березня 2009 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Відкритого акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат». В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 2005 року працював підземним прохідником 4-го розряду шахти «Родіна» , яка є структурним підрозділом ВАТ «КЗРК», а з січня 2009 року - учнем електрослюсаря на поверхні. 17 квітня 2008 року , при виконанні трудових обов'язків, з ним стався нещасний випадок, де він отримав відкриту черепну - мозкову травму , здавлення головного мозку вдавленим уламковим переломом правої тім'яної кістки, забій головного мозку, забійна рана голови , забій правого надпліччя. У зв'язку з цим . пройшов огляд МСЕК , 27 листопада 2008 року йому було встановлено 60 % втрати професійної працездатності і третя група інвалідності. У зв'язку із заподіянням шкоди Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі була нарахована одноразова допомога. Після нещасного випадку та отриманням виробничої травми , який стався на підприємстві 17 квітня 2008 року, був прооперований у нейрохірургічному відділення і перебував на стаціонарному лікуванні. Після цього неодноразово перебував у медичних закладах на лікуванні , у зв'язку з відсутністю покращень у стані здоров'я. Отримана травма спричинила погіршення реалізації його фізичних та професійних можливостей , відчуває постійні головні болі , запаморочення , нудоту, нечітке зіросприймання, періодичне оніміння лівої руки. Від незначного фізичного навантаження швидко втомлюється , в голові паморочиться , став роздратований , неврівноважений , з'явився синдром людино боязні. У зв'язку з незахищеністю травмованої голови потребує операції по вживленню штучної пластини замість видаленої тім'янної кістки. Все це потребує додаткових зусиль для нормального існування та адаптації в середовищі , а також коштів для медикаментозного лікування, тому просить стягнути з відповідача на його користь , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 183893 , 04 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі , просили позов задовольнити , посилаючись на ті самі підстави. Крім цього , позивач суду надав додаткові пояснення, відповідно до яких , після отримання травми він не відчуває себе повноцінною людиною, чоловіком дружині та батьком дітям, оскільки не може приділити належної уваги та часу на їх виховання , дозвілля, виконання батьківських обов'язків, відчуває постійний дискомфорт через незахищеність головного мозку від навколишніх факторів, також не відчуває себе повноцінним чоловіком, оскільки позбавлений фізичної та моральної можливості фінансово забезпечувати сім'ю, допомагати дружині. На даний час потребує проведення операції по вживленню штучної пластини замість видаленої тім'янної кістки. Крім цього , просив суд взяти до уваги той факт, що у нього немає власного житла, він разом з сім'єю проживає у гуртожитку, у зв'язку з цим , у 2007 році правлінням підприємства було прийнято рішення про виділення йому цільової грошової позики у розмірі 60 000 грн , для придбання житла, яку він так і не отримав, просив долучити до матеріалів справи виписку з протоколу від 29.10.2007 року. Представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі, надала суду письмові заперечення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів , такого висновку позивач не надав. Позивачем не надано доказів протиправності поведінки відповідача . яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Позивач був особисто під підпис ознайомлений про умови праці, вільно вибирав місце роботи та свідомо працював впродовж усього часу. Також вважають, позивач звернувся з позовною вимогою на підставі ст. 237-1 КЗпП України про відшкодування моральної шкоди , завданої йому внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві , на які поширюються загальні строки позовної давності , передбачені ч.1 ст. 233 КЗпП України , тобто три місяці. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими , що підлягають частковому задоволенню, за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, з 11 травня 2005 року по 21 травня 2009 року позивач працював на шахті « Родіна» , яка є структурним підрозділом ВАТ « КЖРК» : спочатку підземним проходчиком 3 розряду , надалі 4 розряду , а з 05 січня 2009 року переведений на легшу роботу - посаду учня електрослюсаря чергового з ремонту устаткування, 21 травня 2009 року звільнений з займаної посади за власним бажанням. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки . Відповідно до обставин , за яких стався нещасний випадок, 17 квітня 2008 року , близько 17 год 30 хв , [PERSON] пересуваючись по підняттєвому №2 148 осі горизонту 1315/1270 м , з метою приведення виробки у безпечний стан, на що йому дав вказівку в.о. гірничого майстра [PERSON], отримав травму голови та правого плеча падаючими шматками породи , що відшарувалися зі стінки виробки. Комісією було встановлено , що дії [PERSON] відповідали вимогам . які передбачені у « Проекті організації робіт на проходку рудозвального підняттєвого №2а 148 осі горизонту 1315/1270 м» . Відповідно до акту , внаслідок нещасного випадку . потерпілий [PERSON] отримав відкриту черепно - мозкову травму , здавлення головного мозку вдавленим уламковим переломом правої тім'яної кістки, забій головного мозку , забійна рана голови , забій правого надпліччя. Дані обставини підтверджуються Актом №05 про нещасний випадок , пов'язаний з виробництвом. Відповідно до висновку комісії, призначеної наказом від 17 квітня 2008 року №415 ВАТ « КЖРК», нещасний випадок вважається страховим , пов'язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1. Дана обставина підтверджується Актом розслідування нещасного випадку . що стався 17 квітня 2008 року о 17 год 30 хв з [PERSON] За висновком МСЕК з 27 листопада 2008 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% та встановлена третя група інвалідності первинно , з причини трудового каліцтва, встановлена дата чергового переогляду 27.11.2009 року. Дана обставина підтверджується довідкою №025844 серії ДНА-02 та довідкою №639343 серії МСЕ-ДНА-01.У зв'язку з повторним переоглядом 02.11.2009 року встановлена третя група інвалідності з 60% ступеню втрати професійної працездатності , безстроково, у зв'язку з трудовим каліцтвом. Дані обставини підтверджуються довідками випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності до довідки ДНА-02 № 030560 та випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії МСЕ-ДНА-01 № 691190 від 02.11.2009 року. У зв'язку з заподіянням шкоди Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі , Постановою від 08 грудня 2008 року позивачу була призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 40140.00 грн . Дана обставина знаходить своє підтвердження Постановою №0407/20822/20822/2 від 08 грудня 2008 року. Так, у зв'язку з професійним захворюванням позивач періодично перебуває на лікуванні , як на стаціонарному так і амбулаторному. З документів медичних установ вбачається, що йому рекомендовано медикаментозне , санаторне лікування, крім цього захворювання ускладнилось лівосторонньою пірамідною недостатністю, спостерігається Джексонівський синдром, австено - вегетативний , цефалогічний синдром, дефект кісток черепу. Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, сім'єю, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. На думку суду, в даному випадку саме відповідач ВАТ « КЗРК» повинен виплатити позивачу моральну шкоду. Письмові та усні доводи представника відповідача про те. що він не є належним відповідачем по справі , а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області і слід керуватись ЗУ « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» є безпідставними , оскільки правовідносини сторін виникли у квітні 2008 року , тобто в період, коли було скасовано ст.ст. 28 та 34 вказаного Закону, відповідно до яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди було покладено на Фонд. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що зазначеним Законом скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» та визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 « Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності . виду діяльності чи галузевої належності. Суд не може також погодитись із запереченням відповідача , що позивач був ознайомлений із важкими умовами праці, погодився з ними , через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди , оскільки вказаний факт не позбавляє законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. На думку суду, відсутні підстави також вимагати від позивача медичного висновку про встановлення факту спричинення моральної шкоди , оскільки згідно ч.2 ст. 23 ЦК України визнано, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Не можуть бути враховані також доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності, передбачені законодавством про працю, оскільки відповідно до вимог п.З ч.І ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом , іншим ушкодженням здоров'ю. Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України, установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем. Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. У зв'язку з виявленням у позивача професійного захворювання змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Рішенням Конституційного Суду від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. зазначено ,що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Беручи до уваги, що сторони знаходились в трудових відносинах, позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності , встановлено третю групу інвалідності за висновком МСЕК безстроково, на цей час позивач не відновив свій нормальний стан здоров'я та продовжує лікування , що підтверджує факт завдання йому моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу , суд виходить з дійсних обставин справи на наслідків , принципу розумності та справедливості, також враховує характер та об'єм фізичних, душевних , психічних страждань від травми, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації , що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, а саме втрати 60% працездатності , наявність встановленої 3 групи інвалідності безстроково, наявність на його утриманні дружини та дітей , що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності, стан його здоров'я, наслідки , які можуть наступити , тяжкість вимушених змін у житті . тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання слід призначити у розмірі 75 000 грн , що , на думку суду, буде відповідати тим стражданням і переживанням , які зазнає позивач, а в задоволенні іншої частини позову відмовити. Відповідно до т. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позивачем позову, у судовому засіданні, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача. З урахуванням викладених обставин та наданих доказів суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. У відповідності до вимог ст., ст. 79.84,88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати , пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, а саме: судовий збір - 750 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial