Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, де зазначив, що 26 листопаду 2007 року між ПАТ „Промінвестбанк в м.Запоріжжі та [PERSON] був укладений Кредитний договір № [NUMBER] на споживчі цілі, на підставі якого остання отримала кошти в розмірі 10000 гривень, зі сплатою 22% річних та строком повернення 26 листопада 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит на умовах його строковості, повернення та плати за користування кредитом. Також за умовами кредитного договору, відповідач несе відповідальність за виконання умов цього договору усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення, якщо інше не встановлено Законом. В забезпечення повернення кредитних коштів позивачем був укладений договір поруки з [PERSON], відповідно до якого остання зобовязалася перед позивачем відповідати по зобовязанням боржника. Солідарна відповідальність перед позивачем включає сплату основного боргу, нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки. Але відповідачами порушуються взяті на себе зобовязання і станом на 15.06.2009 року виникла заборгованість, яка складається з: - поточної заборгованості за кредитом, в розмірі 2499.94грн.; - простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2500.02 грн.; - несплачені проценти за користування кредитом в розмірі 477.27грн. - поточна заборгованість по процентам за період з 29.05.2009 по 05.06.2009р 40.69 грн; - пеня за кредитом в розмірі 256.70 грн., - інфляційні витрати за несвоєчасну сплату кредиту та процентів 74.95 грн., а всього 5849.57 грн., яку позивач просить стягнути, оскільки в добровільному порядку, на його попередження, відповідачами заборгованість не погашена. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги до відповідачів, вказавши, що проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день звітного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.2.2 договору. Таким чином, банк довів суду, що за умовами даного договору, позичальник, у разі неправомірного користування кредитом, сплачує 30% річних, що регулюється п.3.3. та п.3.4. кредитного договору. Разом з тим, за несвоєчасну сплату суми кредиту або процентів за його користування, позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється у розмірі 0.1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день простроченого платежу. Так, з моменту звернення до суду по теперішній час, відповідач продовжує невиконання своїх обовязків за кредитним договором, що призвело до збільшення суми позову, яка на час слухання справи становить 7258.58 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати, витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ. Відповідачі в судове засідання не зявилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно, заперечень щодо позову не надали. Суд, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Вислухав пояснення представника позивача, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні було встановлено, що уклавши 26 листопада 2007 року кредитний договір, відповідач [PERSON] отримала кошти в розмірі 10000 гривень, зобовязавшись сплатити 22% річних за користування кредитом та повернути займану суму кредиту у строк 26 листопада 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, повернення та плати за користування кредитом. За умовами кредитного договору, відповідач зобовязан нести відповідальність за виконання умов цього договору усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення, якщо інше не встановлено Законом. В забезпечення повернення кредитних коштів банк уклав договір поруки з [PERSON], відповідно до якого остання зобовязалася перед позивачем нести відповідальність по зобовязанням боржника. Солідарна відповідальність перед позивачем включає сплату основного боргу, нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки. Однак через невиконання умов договору за відповідачем станом на 04 березня 2010 р. утворилась заборгованість в розмірі 7258,58 грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі солідарно. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Так, відповідно до вищезазначеного Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником, тобто [PERSON], отриманих зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з боржником, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Крім того, позивачем доведено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день звітного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.2.2 договору. Таким чином, банк довів, що за умовами даного договору, позичальник, у разі неправомірного користування кредитом, сплачує 30% річних, що регулюється п.3.3. та п.3.4. кредитного договору. Разом з тим, за несвоєчасну сплату суми кредиту або процентів за його користування, позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється у розмірі 0.1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день простроченого платежу. Продовження відповідача не виконувати своїх обовязків за кредитним договором, призвело до збільшення суми позову, яка на час слухання справи становить 7258.58 гривень, і яка підлягає стягненню у повному обсязі в судовому порядку. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами по справі, а також поясненнями представника позивача, даними під час розгляду справи, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі в судовому порядку. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку, понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору 72.59 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 250 грн.

Outcome: approved