Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезгаданим позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він з дитинства мешкав із батьками в домоволодінні [ADDRESS] , власниками якого були його батько - [PERSON] та дядя - [PERSON]в рівних частках. В 1996 році помер [PERSON]. , на той момент йому - позивачу по справі було лише 15 років. В 1998 році померла мати останнього - [PERSON]. Після смерті батьків він -[PERSON] залишився мешкати в зазначеному будинку займаючи частку , що належала його батьку. Спадщину у встановленому законом порядку не прийняв, оскільки в силу неповноліття не знав , що для цього слід звернутися до нотаріальної контори. 20.04.2004 року він був засуджений на три роки до позбавлення волі. Через місяць 12.05.2004р. відповідач вже звернувся до нотаріальної контори та вступив в права спадкоємця після смерті [PERSON]. як спадкоємець другої черги і на сьогодні є власником спірного будинку в цілому. Позивач також вказує, що по звільненню з місць позбавлення волі він повернувся до дому, але відповідач по справі його не впустив в будинок , посилаючись на те, що будинок належить йому, не дивлячись на те, що в ньому є його - позивача по справі, речі, меблі, що належали його батькам. Вважає, що відповідач шляхом омани заволодів спадковим майном та незаконно отримав свідоцтво про право на спадщину. Просить визнати свідоцтво про право на спадщину, а саме Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] на ім'я [PERSON], від 12.05.2004р. недійсним. Визнати за ним - позивачем по справі право власності на зазначену частку домоволодіння, в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], оскільки на день смерті спадкодавця він постійно мешкав із ним в спірному будинку, прийняв спадщину фактично. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач, будучи належно повідомленим про дату та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву із проханням розглянути справу за його відсутністю. Суд, зі згоди позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, по доказах, що є в наявності, шляхом ухвалення заочного рішення. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, суд переходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 1978 р., реєстровий номер 3-Н-1320 виданого Першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою належало на праві власності рідним братам - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по Ѕ. [INFO] [PERSON]. помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки спірного будинку. Спадкоємцями першої черги після нього були : дружина -[PERSON], що померла в 1998 році та син - позивач по справі , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього від 20 травня 2008 року, актовий запис № 1204 від 07 квітня 1981р., якому на той час було лише 15 років. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, що постійно мешкав сумісно із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину , як що на протязі строку. встановленого законом, він не заявив про відмову від нього. Позивач після смерті батьків залишився мешкати в спірному будинку займаючи частку, що належала його батьку - кімнату площею 16 кв.м. Спадщину у встановленому законом порядку не прийняв, оскільки в силу неповноліття не знав , що для цього слід звернутися до нотаріальної контори. 20.04.2004 року був засуджений по ст. 185 ч 3, 297 КК України, на три роки до позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення від покарання від 20 квітня 2007 року, виданою Вільнянською ВК №20. Згідно до вказаної довідки, а також інших документів , що є в матеріалах кримінальної справи порушеної відносно [PERSON]., а саме протоколу допиту звинуваченого від 30 січня 2004 р., пояснень[PERSON] від грудня 2003 року, останній на момент розгляду кримінальної справи постійно мешкав в будинку [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що померлий[PERSON] був власником Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS], вартістю 8420,56 грн. Після його смерті власником належної йому частки будинку в порядку спадкування є його син - позивач по справі, який прийняв спадщину фактично. Однак, 12 травня 2004 року відповідач по справі вступив вправа спадкоємця після смерті свого брата - [PERSON] на Ѕ частку спірного домоволодіння , як спадкоємець другої черги, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.05.2004р. реєстровий № 1-1211, що видане Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою і на сьогодні є власником домоволодіння [ADDRESS] в цілому. У відповідності до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його батька - [PERSON], у вигляді Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS] фактично, оскільки постійно мешкав сумісно із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавав, що підтверджується довідкою Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори від 08.10.2008р. № 5550/0-23, а відповідач по справі - [PERSON]. , згідно тієї ж довідки при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не повідомив нотаріуса про наявність спадкоємця першої черги на спадкове майно, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, що видано на ім'я [PERSON]слід визнати недійсним. На підставі ст.. 1216,1218, 1225, 1268, 1301 ЦК України,

Outcome: approved