Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Управління по справам громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України Дзержинського району, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради про визнання прописки та приватизації незаконною. В позовній заяві зазначає, що 01.06.1960 року він отримав ордер № 80525 на право вселення до квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на трьох осіб: [PERSON], [PERSON] дружина, [PERSON] син. У 1979 році дружина [PERSON] померла. У 1983 році він уклав шлюб зі [PERSON]. Після одруження відповідачка разом зі своїми дітьми переїхала до нього, але, оскільки у позивача є син, який не мав свого власного житла, позивач не надав дозволу на прописку (реєстрацію) відповідачів, тобто надав їм житло на праві тимчасових мешканців. У 1990 році він виїхав з даної квартири, оскільки 27 грудня 1989 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] був розірваний, а сумісне життя було неможливим. Позивач дозволив відповідачам мешкати у спірній квартирі, оскільки був забезпечений житлом у новій сімї. Восени 2007 року позивач дізнався про те, що 10 січня 2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова було винесене рішення по цивільній справі за позовною заявою відповідачів про визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. З вищевказаного рішення позивач дізнався, що відповідачі прописалися у спірній квартирі без його згоди. Вважає, що прописка відповідачів у спірній квартирі, подальша приватизація квартири, свідоцтво про право власності на житло є незаконними. Просить суд визнати за ним право користування квартирою, а незаконні прописку, приватизацію та право власності на квартиру скасувати. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення відповідно до викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, надали письмові заперечення на позовну заяву. Просили розглядати справу у їх відсутність. У запереченнях, зокрема, зазначили, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі як дружина позивача за його згодою. Разом з нею були прописані і її неповнолітні діти. 27.12.89 року шлюб було розірвано. 18.12.1990 року [PERSON] придбала однокімнатну квартиру № 75по по вул.. Тобольській, 48 у м. Харкові., зареєструвалась у зазначеній квартирі, знявшись з реєстрації у спірній квартирі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.02.1992 року договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним. Відповідачка [PERSON] разом з усіма особами була виселена з купленої квартири у раніше займане житло в [ADDRESS]. У 1992 році відповідачі знову були прописані у спірній квартирі на підставі рішення суду. Позивач також був прописаний у цій квартирі, але проживав у іншої жінки. У спірному житловому приміщенні не зявлявся протягом 15 років. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.01.2005 року позов було задоволено, а реєстрація [PERSON] у квартирі анульована. Також відповідачка [PERSON] зазначила, що на підставі рішення Дзержинського РВК є наймачем квартири. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.08.08 року спірна квартира стала належати відповідачам на праві власності по 1/3 за кожним. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причин неявки суду не сповістила. Відповідач Управління по справам громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України Дзержинського району в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причин неявки суду не сповістив. Відповідач Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради в судове засідання не зявилося. Про день та час розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Причин неявки суду не сповістило. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідачів, представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 січня 2005 року було встановлено, що у [PERSON] двоє дітей [PERSON] і [PERSON] Всі вони поселилися на житлову площу, що складається з двох кімнат та були прописані. Цим же рішенням [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 2 будинку 126 по вул.. Армійській в м. Харкові. Реєстрація [PERSON] у спірній квартирі анульована. Вказане рішення набрало чинності, ніким не оскаржене, є чинним і на теперішній час, тому має преюдиціальне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що Виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова обґрунтовано був змінений договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] , і відповідачка [PERSON] визнана наймачем цієї квартири (сімя 2 особи: вона, дочка, син.). Свідоцтво про право власності на житло також видане на законних підставах. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed