Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-15 00:00:00

19 листопада 2008 року Акціонерне страхове товариство «Вексель» в особі філії АСТ «Вексель» в м. Дніпропетровську звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат на виплату страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 13 липня 2007 року між Акціонерним страховим товариством «Вексель» в особі філії АСТ «Вексель» в м. Дніпропетровську було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-0750/07 ДНФ, згідно умов якого було прийнято під страховий захист транспортний засіб легковий автомобіль [NUMBER]. 06 серпня 2007 року відбулось зіткнення автомобілів [NUMBER] та «ВАЗ 2107» реєстраційний номер АЕ 0367ВІ, в результаті чого автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на виплату страхового відшкодування в сумі 7825,47 грн., збитки, повязані з витратами на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 600,00 грн., збитки, повязані з отриманням розширеної довідки Управління ДАІ в сумі 34,05 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 84,60 грн. та витрати по інформаційно технічному забезпеченню судового процесу в сумі 30,00 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 821СК/вих, від 20 вересня 2007 року, 06 серпня 2007 року об 14 годині 30 хвилин відбулося зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «КІА CARENS» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 29). 23 серпня 2007 постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, вина відповідача, в скоєнні ДПТ була підтверджена та притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП (а.с. 37). Відповідно висновку авто товарознавчого дослідження № 838 від 01 серпня 2007 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження, складає 7825,47 грн. ( а.с. 18-26). 13 липня 2007 року між Акціонерного страхового товариства «Вексель» в особі АСТ «Вексель» в м. Дніпропетровську та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-0750/07- ДПФ (а.с.12). 08 серпня 2007 року [PERSON] повідомила АСТ «Вексель» у м. Дніпропетровську про випадок ДТП ( а.с.11). Відповідно [PERSON] № 0261/07 ДН від 16 жовтня 2007 року по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-0750/07- ДПФ підлягає виплаті сума страхового відшкодування в розмірі 7825,47 грн. (а.с.8-10), яка була сплачена [PERSON] платіжним дорученням № 59 від 25 жовтня 2007 року (а.с.36). Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6 із змінами «власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, на підставі права власності, повного господарчого володіння, оперативного управління, або у звязку з іншими підставами (договору оренди, довіреності)». Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягти з [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 7825,47 гривень, витрати на експертні послуги у розмірі 600,00 гривень, витрати, повязані з одержанням довідки ДАІ у розмірі 34,00 гривень. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 84,60 гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,05 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved