Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-11 00:00:00

В жовтні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Деснянського РУЮ, Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ про повернення майна, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та Чернігівською державною сільськогосподарською машинно - технологічною станцією (Чернігівської МТС) 17.01.2007 року була укладена угода про уступку вимоги, відповідно до якої МТС передала позивачу право вимагати стягнення майна : посіву озимої пшениці, посіву ярих зернових, посіву озимого ріпаку, на які був накладений арешт 21.06.2002 року відділом ДВС Деснянського РУЮ. Це майно не було реалізовано, але й не було повернуто Чернігівській МТС, в зв'язку з чим останній була завдана шкода. Оскільки, ДВС винесла 08.11.2004 року постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, вона повинна була повернути арештоване майно відповідно до акту від 21.06.2002 року. Після уточнення позовних вимог, [PERSON] просив суд стягнути з Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ на свою користь посіви пшениці 3 класу на площі 49 га, а у разі неможливості стягнення посівів пшениці в натурі стягнути вартість врожаю з цих посівів в сумі 176375 грн. 50 коп. Стягнути посіви ячменя на площі 217 га з Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ та Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області, а у разі неможливості стягнення в натурі, стягнути вартість врожаю з цих посівів в сумі 733677 грн.. Стягнути на свою користь з відповідачів посіви продовольчого ріпаку на площі 183 га, а у разі неможливості стягнення посівів ріпаку в натурі, стягнути вартість врожаю з цих посівів в сумі 1954440 грн.. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.10.2008 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ в частині позовних вимог про повернення майна закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки рішенням апеляційного суду від 04.12.2006 року вже було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до відділу ДВС в Деснянському районі м. Чернігова, правонаступником якого є Деснянський відділ ДВС ЧМУЮ. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.10.2008 року у задоволенні вимоги [PERSON] до всіх відповідачів про повернення майна чи стягнення його вартості відмовлено. Суд прийшов до висновку, що позивач заявив віндикаційний позов, тобто вимогу про витребування майна. Також, суд відмітив, що відповідачі не перебували з [PERSON] у будь - яких зобов'язальних правовідносинах з приводу володіння спірним майном. З урахуванням цих обставин, суд і відмовив [PERSON] у задоволенні його вимог. Не погоджуючись з ухвалою суду та рішенням, [PERSON] звернувся з апеляційними скаргами. В апеляційній скарзі, поданій на рішення суду [PERSON] просить його скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи та порушив норми матеріального і процесуального права. Суд взагалі не розглянув справу по суті, оскільки не врахував, що саме до позивача на підставі угоди від Чернігівської державної сільськогосподарської машинно - технологічної станції (Чернігівської МТС) перейшло право вимоги до відділу Державної виконавчої служби про витребування майна, а саме посівів озимої пшениці, посівів ярих зернових, посівів озимого ріпаку, на які був накладений арешт 21.06.2002 року ДВС ДРУЮ. В апеляційній скарзі на ухвалу суду, [PERSON] також просить її скасувати, а розгляд цього питання передати на новий розгляд. Посилається на те, що у 2006 році він подавав зовсім інший позов, в якому просив стягнути 153,37 т пшениці 3 класу вартістю 105825,3 грн. в натурі, стягнути 637,98 т ячменю 1 класу вартістю 382788 грн. в натурі, стягнути 162,87 т ріпаку вартістю 1628700 грн. в натурі. Тобто, звернувшись до суду в жовтні 2007 року, [PERSON] поставив зовсім інші вимоги, а саме про стягнення посівів пшениці, ячменя та ріпаку. Отже, суд закрив провадження у справі з порушенням норм процесуального права. Не зважаючи на закриття провадження у справі відносно одного з відповідачів, суд в той же час розглянув справу по суті до всіх відповідачів, включаючи і виконавчу службу. Вислухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала від 14.10.2008 року та рішення від 14.10.2008 року суду першої інстанції підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 30.07.2001 року Господарський суд Чернігівської області видав наказ про стягнення з Чернігівської державної сільськогосподарської МТС на користь КАБ „Банк” Демарк” 443486, 19 грн. заборгованості. Наказ був переданий для примусового виконання ВДВС Деснянського РУЮ м. Чернігова. При примусовому виконанні 21 червня 2002 року складений акт опису й арешту майна, а саме посівів озимої пшениці на площі 49 га., ярих зернових на площі 217 га., озимого ріпака на площі 183 га. В акті зазначено, що описане майно буде передане для реалізації не раніше 26.07.2002 року. Листом № 05/04-1245 від 12.07.2002 року Банк „Демарк” звернувся до виконавчої служби з проханням надати дозвіл на проведення збору врожаю та прийняття зерна на відповідальне зберігання банком. Листом № 179/1 від 12.07.2002 року відділ ДВС дав свою згоду на збір врожаю та прийняття його на зберігання. Врожай було зібрано та передано на реалізацію ТОВ „Альфа-С” на загальну суму 48938 грн. Зазначені кошти були перераховані банку платіжними дорученнями №634 і №437 від 23.10.2002 року та №1648 і №1649 від 06.11.2002 року. Отримання цих коштів банк визнав і ця обставина підтверджена листом ВДВС Деснянського РУЮ м. Чернігова №175/1 від 18.03.2004 року. У зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення та відсутністю на рахунках коштів виконавчий документ був повернутий стягувачу Банку „Демарк”. Вважаючи, що повернувши виконавчий документ стягувачу, виконавча служба автоматично зняла арешт з майна накладеного, відповідно до акту від 21.06.2001 року, тому посіви пшениці, ячменю і ріпака підлягають поверненню боржнику, а в разі, якщо це зробити неможливо, відшкодувати завдану шкоду у грошовому еквіваленті. На підставі договору № 16/01 від 16 01.2006 року укладеного між Чернігівською МТС та [PERSON] на відступлення права вимоги, останній у лютому 2006 року звернувся до суду з позовом до ДВС у Деснянському районі м. Чернігова про стягнення на його користь вартості врожаю пшениці, ячменю і ріпака відповідно до засіяних площ. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.12.2006 року у задоволені позову було відмовлено. 12 січня 2007 року між Чернігівською МТС та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги арештованих посівів відповідно до акту від 21.06. 2002 року. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ, головного Управління державного казначейства України в Чернігівській області, Чернігівського міського управління юстиції про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок втрати посівів в розмірі вартості їх врожаю. Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно ухвалою від 14.10.2008 року закрив провадження у справі в частині позовних вимог до Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ, прийшовши до висновку, що до цього відповідача було пред'явлено тотожний позов, в задоволені якого було відмовлено рішенням апеляційного суду від 04.12. 2006 року, яке набрало законної сили. Позивач вмотивував свої вимоги по іншому, а тому не можна вважати, що був заявлений позов про той саме предмет, з тих самих підстав і між тими самими сторонами. Крім того суд по суті розглянув позовні вимоги у повному обсязі і постановив рішення від 14.10.2008 року відповідно до всіх відповідачів, в тому числі і до Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ, як це вбачається з його вступної та резолютивної частин. Враховуючи те, що судом досліджені всі обставини по справі апеляційний суд скасовує ухвалу та рішення суду та ухвалює нове про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог до всіх відповідачів у повному обсязі. При цьому суд бере до уваги, що посіви були арештовані відповідно до боргових зобов'язань Чернігівської МТС, банк „Демарк” з дозволу виконавчої служби зібрав врожай, передав його на реалізацію та отримав певні кошти. Враховуючи, що для погашення заборгованості Чернігівської МТС перед банком „Демарк” у боржника відсутні майно та на рахунках кошти, виконавча служба, відповідно до правил ст..40 Закону України „Про виконавче провадження” повернула стягувачу виконавчий документ. З ухвали Господарського суду Чернігівської області від 14 листопада 2003 року за скаргою Чернігівської МТС до ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Чернігова на бездіяльність органів відділу виконавчої служби вбачається, що боржнику відмовлено у задоволені вимог про визнання арештованого актом від 21.06 2002 року майна таким, що знаходиться на зберіганні виконавчої служби та зазначено, що Законом України „Про виконавче провадження” не передбачено передачу на зберігання арештованого майна безпосередньо державній виконавчій службі. З викладеного вбачається, що виконавча служба при виконанні наказу Господарського суду діяла відповідно до правил Закону України „Про виконавче провадження” та в межах своєї компетенції та позивачем не доведено, що діями чи бездіяльністю виконавчої служби була заподіяна шкода Чернігівській МТС.

Outcome: partial