Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку №7, який розташований по вул. Героїв Вітчизняної війни в м. Переяславі-Хмельницькому Київській області, встановити порядок користування прибудинковою територією, та розділити між нею і відповідачем набуте під час шлюбу майно, що є їхньою спільною сумісною власністю: меблеву стінку, стіл комп'ютерний, тумбу під телевізор, телевізор "Соні", музичний центр "Соні», відеомагнітофон "Соні», комп'ютер, диван, диван «Малютка», два крісла, два дерев'яні односпальні ліжка, шафу з антресолями, два пуфики до дивана, холодильник 2-х камерний "Занусі", музичний центр «WELТЕСН», плиту газову "Гефест", мікрохвильову піч «LG», стінку кухонну, стіл кухонний, м»який куточок кухонний, газовий котел, холодильник "Норд", - на загальну суму 3600 грн. В ході розгляду справи позивачка доповнила вимоги ,- просить визнати житловий будинок спільною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що належний відповідачеві будинок по вул. Героїв Вітчизняної війни, 7 в період шлюбу вони переобладнали та добудовали до нього веранду, в результаті чого його цінність значно збільшилася, тому він має бути визнаним об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Все вказане в позові майно вони з відповідачем придбали в період шлюбу. Шлюб між ними розірваний, а угоди про добровільний поділ майна і будинку вони не можуть досягнути. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про розподіл домоволодіння в натурі, в якому визнав за позивачкою право власності на 1/10 частину домоволодіння. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] свої вимоги уточнили ,- погодилися виключити з переліку спільного майна подружжя газовий котел та холодильник «Норд», в іншій частині вимоги підтримали; проти задоволення зустрічного позову про розділ будинку в натурі не заперечували. Відповідач зустрічний позов підтримав, первісний позов визнав частково: в частині визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачкою права власності на 1/4 частину будинку; визнання спільною сумісною власністю вказаних в позові речей домашнього вжитку крім: газового котла, який входить у вартість будинку і був встановлений в ньому до шлюбу; двох дерев»яних ліжок, які подарувала мати йому особисто; холодильника «Норд», що перебуває в неробочому стані. Із запропонованою позивачкою вартістю спільно нажитого майна та порядком його розподілу погодився. Відповідач погодився із запропонованим експертом [PERSON] варіантом розподілу будинку № 1. З письмових доказів, які маються в матеріалах справи встановлено , що позивачка та відповідач, перебували в шлюбі з 15.09.1995 до 25.12.2008 року. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про укладення шлюбу 1-БК № 330036 та свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ОК № 054121. Згідно з договором, посвідченим 03.11.1989 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори відповідач [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на земельній ділянці площею 599 кв.м. по вул. Героїв Вітчизняної війни, №7 в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області. За даними Переяслав-Хмельницького БТІ ( довідка № 16 від 19.01.2009 р.) вказане домоволодіння зареєстроване 28.12.1989 р. за відповідачем на підставі зазначеного договору. Згідно з довідкою Відділу земельних ресурсів в м. Переяславі Хмельницькому від 04.02.2009 р. № 538 присадибна земельна ділянка не приватизована, перебуває в користуванні [PERSON]; в інформаційній базі відділу будь-які дані про цю земельну ділянку відсутні. Рішенням виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради від 15.08.2000 р. № 135-8 відповідачеві надано дозвіл на добудову веранди. Сторони визнали, що вони припинили ведення сімейного бюджету за рік до розірвання шлюбу , тобто в 2007 році. Під час шлюбу, - з 1998 по 2002 рік, - вони провели такі роботи по переобладнанню будинку: звели стіни веранди, облицювали дерев"яні стіни будинку цегляного, залили фундамент під будинком, спорудили міжкімнатні перегородки, замінили підлогу в будинку, замінили міжкімнатні двері, вікна, поштукатурили стіни в будинку, демонтували піч, побудували цегляний паркан та туалет. Сторонами визнано, що обкладення стін будинку, зведення стін веранди, будівництво паркану і туалету проводилося подружжям в період шлюбу з цегли, яка була придбана відповідачем до шлюбу. Факт належності цегли відповідачеві підтверджується і письмовими доказами - наданими відповідачем накладними на її придбання за період з 1989 до 1994 року. Відповідач наполягає на виключенні з вартості робіт по переобладнанню будинку і деревини, яка використовувалася для виготовлення міжкімнатних дверей, вікон, підлоги, посилаючись на те, що деревина належала також йому, однак в ході розгляду справи в суді він не довів цих обставин. У справі маються висновки судової будівельно-технічної експертизи: експерта [PERSON] від 27.10.2009 р. № 2909 та додатковий від 19.10.2009 р., який він склав із власної ініціативи замість вимоги суду надати додаткові письмові роз»яснення, та експерта [PERSON] від 05.01 2010 р. № 1 . При вирішенні даного спору суд бере до уваги висновок повторної судової будівельно-технічної експертизи, яка проведена експертом [PERSON], та не приймає до уваги висновки експерта [PERSON], оскільки вони протирічать один одному. Вказана експертом вартість домоволодіння в додатковому висновку вдвічі перевищує ту, яку він вказав в первинному , як і частка ремонтних робіт до вартості всього домоволодіння (в первинному висновку вона становить 97,5 відсотків, в додатковому 56,8). За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1 від 05.01.2010 року дійсна вартість домоволодіння на час розгляду справи в суді становить 141981 грн. Вартість проведених в домоволодінні ремонтних робіт ( без урахування вартості цегли) складає 55898 грн., що становить близько 40/100 частин від вартості всього домоволодіння. Виходячи з рівності часток подружжя, ідеальна доля кожного із співвласників становить у вартісному виразі 27949 грн., тобто близько 1/5 частини. В ході проведення експертизи встановлено, що відповідно до плану земельної ділянки станом на 25.04.1989 р. її площа (599 кв.м.) вирахувана помилково за рахунок лінії 24,23 м., яка відкреслена в масштабі значно меншою. При контрольному обмірі лінії в натурі вона відповідає вказаному в плані розміру 24.23 м. і площа земельної ділянки фактично становить 627 кв.м. Сторони дійшли згоди, що під час шлюбу в період сумісного проживання та ведення спільного господарства вони придбали такі предмети домашнього вжитку: меблеву стінку, стіл комп'ютерний , тумбу під телевізор, телевізор "Соні", музичний центр "Соні», відеомагнітофон "Соні», комп'ютер, диван, диван «Малютка», два крісла, шафу з антресолями, два пуфики до дивана, холодильник 2-х камерний "Занусі", музичний центр «WELТЕСН», плиту газову "Гефест", мікрохвильову піч «LG», стінку кухонну, стіл кухонний, м»який куточок кухонний . До спільного майна подружжя суд відносить і два дерев'яні односпальні ліжка, які подаровані матір»ю відповідача . Тих обставин, що ліжка подаровані особисто відповідачеві в судовому засіданні він не довів. З урахуванням рівня цін на час розгляду справи в суді, процента зносу та за згодою сторін, встановлена така вартість майна подружжя: меблева стінка 300 грн., стіл комп'ютерний - 100 грн., тумба під телевізор - 50 грн., телевізор "Соні" 300 грн., музичний центр "Соні» - 100 грн., відеомагнітофон "Соні» - 100 грн., комп'ютер 500 грн., диван 100 грн., диван «Малютка» - 100 грн., два крісла по 50 грн. кожне, два дерев'яні односпальні ліжка по 100 грн. кожне, шафа з антресолями 200 грн., два пуфики до дивана по 25 грн. кожен, холодильник 2-х камерний "Занусі" 300 грн., музичний центр «WELТЕСН»-100 грн., плита газова "Гефест"- 200 грн., мікрохвильова піч «LG» - 200 грн., стінка кухонна 200 грн., стіл кухонний 100 грн., м»який куточок кухонний 100 грн. Вартість домоволодіння приймається за визначеною експертом оцінкою 141981 грн. Таким чином загальна вартість спільно нажитого майна сторін, що підлягає розподілу , не враховуючи будинок, становить 3400 грн. Виходячи з рівності часток ідеальна доля кожного з співвласників майна становить 1700 грн. Правовідносин, що склалися між сторонами регулюються положеннями глави 8 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 62 СК України визначено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно, у разі спору, може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка, згідно зі ст. 70 СК України, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син , дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При поділі майна подружжя суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суму на депозитний рахунок суду. Суд дійшов до висновку, що житловий будинок має бути визнаний об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки він істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат подружжя на 55898 грн., що становить 40 відсотків його вартості. При визначенні часток сторін суд враховує, що 60 відсотків вартості будинку належить відповідачеві, а розподілу між сторонами підлягає частка, на яку збільшилася вартість будинку. Виходячи із засад рівності часток подружжя, частка позивачки становить 27949 грн., тобто 20 відсотків від усієї вартості будинку, що відповідає 1/5 його частині. Жодна із сторін не згодна отримати грошову компенсацію за належну їй частку в будинку. Позивачка не має іншого житла. Враховуючи зазначені обставини, а також рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 27.11.2009 р. № 711-13 про можливість переобладнання будинку з одноквартирного в двоквартирний, суд дійшов до висновку про розділ його між сторонами в натурі за варіантом 1, запропонованим експертом [PERSON] З довідки виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради від 16.01.2009 р. № 3487 вбачається, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Сторони визнали, що з відповідача присуджені аліменти на його утримання в розмірі 300 грн. щомісячно. Приймаючи до уваги, що відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2010 року становить 901 грн., суд вважає, що розмір призначених з відповідача аліментів на утримання сина недостатній для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування. Тому суд дійшов до переконання при вирішенні питання про поділ будинку збільшити частку позивачки. Інших підстав для відступлення від рівності часток сторін суд не вбачає. Суд дійшов до переконання про доцільність виділення позивачці таких приміщень в жилому будинку: приміщення: 1-1, 1-4, 1-5 із загальною площею 24,8 кв.м., інженерне устаткування, ? частину газопроводу від газового стояка до врізки, частину водопроводу з колонкою, огорожа з хвірткою"№2", огорожу № 3, загальною вартістю 50028 грн., що складає 35/100 частин або 7/20 частин від усього будинковолодіння. В користування позивачки виділити частину присадибної земельної ділянки, яка знаходиться під виділеною їй частиною будинку, та прилягає до цієї частини будинку і огорожі розміром 219,45 кв.м. Відповідачеві видітити в жилому будинку : приміщення 1-2,1-3 із загальною площею 24 кв.м.; стіни веранди, ? частину газопроводу від газового стояка до врізки, частина водопроводу, каналізацію сарай "В", сарай "Б", погріб "Г", вбиральню «Д», ворота "№1", - загальною вартістю 91953 грн. В користування відповідача виділити частину присадибної земельної ділянки, яка знаходиться під виділеною йому частиною будинку, господарськими спорудами та прилягає до них розміром 407,55 кв.м. Розподіл іншого майна подружжя провести в рівних частках, виділивши позивачці : меблеву стінку, музичний центр "Соні", відеомагнітофон "Соні", диван, диван "Малютка", два крісла, холодильник 2-х камерний "Занусі", плиту газову "Гефест", мікрохвильову піч, стінку кухонну загальною вартістю 1700 грн. Відповідачу виділити комп»ютерний стіл, два пуфики до дивана, тумбу під телевізор, телевізор "Соні", комп'ютер, два дерев'яні ліжка, шафу з антресолями, музичний центр , стіл кухонний, куточок м'який кухонний, - загальною вартістю 1700 грн. Таким чином і основний і зустрічний позови сторін задовольняються частково. В ході розгляду справи на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи та вартості іншого майна судом встановлено, що ціна первісного позову становить 72690 грн. 50 коп. ( 50% від 141981). Судовий збір становить 743 грн. 91 коп. (726,91 +8,50+8,50). Позивачкою сплачено при поданні первісного позову 1700 грн. та при збільшенні позовних вимог 8 грн. 50 коп. судового збору, що на 964 грн. 54 коп. більше належного. Крім сплати судового збору позивачка понесла витрати, пов"язані з розглядом справи в суді, які документально підтверджені: на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1500 грн. Таким чином загальний розмір судових витрат позивачки становить 2273, 91 грн. (743,91+30+1500). Ціна зустрічного позову становить 127782 грн. 90 коп.(90% від 141981). Судовий збір становить 1277 грн. 83 коп. Позивачем при подачі зустрічної позовної заяви сплачено 150 грн., тобто не доплачено 1127 грн. 83 коп. Крім судового збору відповідач поніс витрати, пов"язані з розглядом справи в суді, які документально підтверджені: на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 6400 грн. Загальний розмір судових витрат відповідача становить 7557,83 грн. (1127,83+30+6400). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вимоги за первісним позовом задоволені на 71,16 % (51728х100:72690). З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 1618,11 грн. (2273,91х71,16:100). Вимоги за зустрічним позовом задоволені на 71,96% (91953х100:127782,9). З позивачки на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 5438,61 грн. (7557,83х71,96:100). Шляхом проведення взаємозаліку цих зобов»язань суд визначив, що з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3820,5 грн. (5438,61-1618,11). Крім того відповідач має сплатити недоплачену суму судового збору на користь держави в розмірі 1127,83 грн., а позивачка має право на повернення з державного бюджету зайво сплачених коштів судового збору в розмірі 964, 54 грн. Провівши взаємозалік вказаних сум, суд дійшов до висновку стягнути зайво сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача на користь позивачки, зменшивши таким чином її борг за судовими витратами перед відповідачем (3820,5-964,54= 2855,96) . Залишок недоплаченого відповідачем судового збору в розмірі 163,29 грн. (1127,83-964,54) стягнути з нього на користь держави. На підставі ст.ст.60,62,63,69,70,71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial