Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.01.2002 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ст. 122 ч.1 КК України і відносно нього було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. Більше року проводилося слідство, в цей час він був позбавлений права вільного пересування, переніс психологічний стрес, внаслідок чого хворів. Звинувачення по кримінальній справі вплинуло на його стосунки по роботі, зі знайомими та з родичами. Цим самим йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює на суму 200 тис. грн.. та просить стягнути з відповідачів. В ході слухання справи надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що справа відносно нього була закрита лише 22.11.2005 року, весь цей час він був позбавлений можливості вільного пересування. В судовому засіданні позивач позов підтримав з тих самих підстав та пояснив, шо за час дії підписки про невиїзд намірів виїжджати з місця проживання у нього не було, до слідчого з даними проханнями він не звертався. З роботи він був звільнений за порушення трудової дисципліни, оскільки декілька разів запізнився на роботу. Прокурор, представник держказначейства та представник УМВС позов не визнали за недоведеністю. Судом встановлено наступне. З оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи № 01-190215 вбачається, що дана кримінальна справа відносно позивача була порушена 26.01.2002 року, в той же день йому було пред»явлено обвинувачення за ст. 122 ч.І КК України та відносно ньою був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Після цього справа була направлена до суду, судом повернута для проведення додаткового розслідування. 24.04.2002 року досудове слідство по справі було зупинене в зв»язку з хворобою позивача, провадження по справі відновлювалося на 1 день 07.10.2002 року для проведення слідчих дій з іншими особами, після чого знову було зупинене з тих самих підстав та відновлено 26.07.2003 року. В цей же день справа відносно позивача була закрита в зв»язку з недоведеністю його вини. 08.10.2003 року постанова про закриття справи була скасована. 30.11.2003 року справа відносно позивача знову була закрита з тих самих підстав 21.02.2005 постанова про закриття справи була знову скасована. 22.11.2005 року справа відносно позивача остаточно була закрита в зв»язку з недоведеністю його вини. Таким чином позивач перебував під слідством з 26.01.2002 року по 24.04.2002 року, 07.10.2002 року, 26.07.2003 року, з 08.10.2003 року по 30.11.2003 року та з 21.02.2005 року по 22.11.2005 року тобто 11 місяців 23 дні, з них на підписці про невиїзд позивач перебував з 26.01.2002 року по 24.04.2002 року, 07.10.2002 року, 26.07.2003 року. Згідно вимог ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду розмір моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Позивачем не надано доказів того, що перебування його під слідством будь-яким чином вплинуло на його стосунки з друзями, знайомими, родичами; не підтверджено, що це вплинуло на стосунки на роботі, як вбачається з пояснень самого позивача, він був звільнений за порушення, пов»язані з невиконаням вимог правил трудового розпорядку: не надано доказів і того, що перебування його під слідством вплинуло на стан його здоров»я. Разом з тим позивачу самим звинуваченням його у скоєнні злочину, спричинена моральна шкода, яка зокрема виразилася і в психологічному дискомфорті внаслідок цих подій. При таких обставинах, суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у мінімальному розмірі визначеному законом за період дійсного знаходження під слідством та судом. При цьому суд не враховує час, на який провадження по справі зупинялося в зв»язку з хворобою позивача, оскільки вини органів слідства в цьому немає. Обраховуючи розмір моральної шкоди, суд виходить з розміру мінімальної заробітної плати, що діяв на момент провадження слідства та обраховує її в сумі: 2 міс. 29 дн. х 140 грн., + 2 дн. х 165 грн. + 1 міс. 22 дн. х 185 грн. + 1 міс. 8 дн. х 262 грн. + 3 міс. х 290 грн. + 2 міс. х 310 грн. + 2 міс. 22 дн. х 332 грн. = 3476 гривень 97 копійок. У відповідності до вимог ст. 1176 ЦК України, дані кошти повинні бути стягнуті з Державного казначейства України. Що стосується відшкодування витрат на надання оголошення у пресі щодо виклику третьої особи, суд відмовляє в їх стягненні оскільки участь третьої особи не була необхідною у данній справі у відповідності до вимог закону, третя осооа була залучена в зв2язку з зазначенням її позивачем в заяві про уточнення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved