Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із заявою, зацікавлені особи: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації, [PERSON], у якій просить суд: - встановити факт, що має юридичне значення факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 3-1960, відповідно до якого, [PERSON] є спадкоємцем своєї частки ? частини квартири № 14, що знаходиться в місті Дніпропетровську по проспекту Кірова, будинок 104, та частки в ? частини гаражу № 3039, що знаходиться в місті Дніпропетровську по вулиці Героїв Сталінграду, будинок № 27Б, в АГК «Автолюбитель-3». - встановити факт, що має юридичне значення факт того, що зазначена в свідоцтві про право власності на спадщину за законом особа [PERSON] і [PERSON], є однією і тою ж особою. - встановити факт, що має юридичне значення факт того, що зазначений в свідоцтві про право на спадщину за законом спадавець [PERSON], померлий 05.07.1999 року є рідним батьком [PERSON]. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що 05 липня 1999 року, в місті Дніпропетровську, помер його рідний батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка зокрема складалась з його частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та частини гаражу № 3039, розташованого в місті Дніпропетровську по вулиці Героїв Сталінграду, будинок 27-Б, в АГК «Автолюбитель-3». 20 квітня 2000 року, П'ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємцями переліченого вище майна після смерті батька, було визначено його дружину - [PERSON], та заявника. Однак, в зазначеному свідоцтві було зазначено невірно прізвище в українському варіанті написання як ЛЕСОВИЦЬКИЙ, що відповідає російському варіанту написання його прізвища та яке було зазначено в паспорті громадянина України старого зразка, який в заявника був на момент отримання зазначеного вище свідоцтва в квітні місяці 2000 року. 24 листопада 2000 року, заявник отримав паспорт громадянина України встановленого в державі зразка, в якому його прізвище було записано в українському варіанті написання як ЛІСОВИЦЬКИЙ та на другому аркуші паспорта в російському варіанті - ЛЕСОВИЦКИЙ, з чого слідує, що при написанні прізвища на російській та українській мовах допускається його інтерпретація та заміна деяких літер на відповідні до мови, в якій воно записується, що й призвело до видання на його ім'я зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом із зміненим прізвищем, яке не відповідає реальному. Однак, оскільки офіційні правовстановлюючі документи в України видаються виключно на державній мові, якою є українська мова, на сьогоднішній день заявник має документ, що підтверджує його право власності на спадщину за законом, в якому його прізвище не відповідає його прізвищу, зазначеному в паспорті громадянина України, що позбавляє можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав власності відповідно до вимог чинного законодавства України, що й змушує заявника звертатися до суду з цією заявою. На цей час спору між спадкоємцями та іншими заінтересованими особами про право на зазначену вище спадщину немає. Встановити зазначений факт в інший спосіб є неможливим, оскільки спадкодавець переліченого вище майна за законом - його батько, на цей час помер. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав, та просив задовольнити її. Зацікавлена особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, у судове засідання свого представника не направив, на адресу суду направлено заяву, у якій просить дану справу, призначену на 18.01.2010 року розглянути без участі його представника. Зацікавлена особа Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації, у судове засідання свого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні просила заяву [PERSON] задовольнити, та підтвердила обставини на які він посилається. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що 05.07.1999 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями стали [PERSON] та [PERSON] У свідоцтві про право на спадщину за законом, не вірно вказано прізвище заявника як [PERSON], в той час як фактично він є [PERSON]. Вислухавши пояснення заявника, зацікавленої особи, свідка, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено що, 05 липня 1999 року помер [PERSON].(а. с. 05) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка зокрема складалась з його частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та частини гаражу № 3039, розташованого в місті Дніпропетровську по вулиці Героїв Сталінграду, будинок 27-Б, в АГК «Автолюбитель-3». 20 квітня 2000 року, П'ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємцями переліченого вище майна, було визначено його дружину - [PERSON], та сина [PERSON]. Однак, свідоцтво про право на спадщину за законом було зазначено невірно прізвище як ЛЕСОВИЦЬКИЙ, що відповідає російському варіанту написання прізвища заявника та яке було зазначено в паспорті громадянина України старого зразка, який в заявника був на момент отримання зазначеного вище свідоцтва в квітні місяці 2000 року. (а. с. 08) 24 листопада 2000 року, заявник отримав паспорт громадянина України встановленого в державі зразка, в якому прізвище було записано в українському варіанті написання як ЛІСОВИЦЬКИЙ та на другому аркуші паспорта в російському варіанті ЛЕСОВИЦКИЙ. Спору між спадкоємцями та іншими заінтересованими особами про право на спадщину немає. Вище значені обставини [PERSON] позбавляють можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав власності відповідно до вимог чинного законодавства України, що й змушує заявника звертатися до суду з цією заявою. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 3-1960, відповідно до якого, [PERSON] є спадкоємцем своєї частки ? частини квартири № 14, що знаходиться в місті Дніпропетровську по проспекту Кірова, будинок 104, та частки в ? частини гаражу № 3039, що знаходиться в місті Дніпропетровську по вулиці Героїв Сталінграду, будинок № 27Б, в АГК «Автолюбитель-3», встановити факт того, що зазначена в свідоцтві про право власності на спадщину за законом особа [PERSON] і [PERSON], є однією і тою ж особою, встановити факт того, що зазначений в свідоцтві про право на спадщину за законом спадкодавець [PERSON], померлий 05.07.1999 року є рідним батьком [PERSON].

Outcome: approved