Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

У липні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на свою користь 17 716 грн. 86 коп. в рахунок повернення позики з урахуванням індексу інфляції станом на травень 2009 року за договором від 31.03.2008р., 457 грн. 80 коп. в рахунок 3 % річних за порушення строків виконання зобов'язання за цим договором за період з 25 квітня 2008 року по 25 квітня 2009 року та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 31 березня 2008 року між нею та відповідачкою було укладеного договір, згідно якого остання позичила в неї 2000 доларів США, які зобовязалась повернути до 25 квітня 2008 року, про що відповідачка написала розписку. У передбачений договором строк відповідачка борг не повернула, а тому вона вправі вимагати повернення суми боргу з урахуванням індексу інфляції в судовому порядку, а також стягнення з відповідачки 3% річних та компенсації за моральну шкоду, завдану несвоєчасним виконанням зобовязань. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані нею докази, суд дійшов наступного. 31 січня 2008 року між сторонами було укладено договір позички, за яким позивачка передала у власність відповідачці 2000 доларів США, а остання зобов'язалася повернути їй у строк до 25 квітня 2008 року таку ж суму грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи ту обставину, що грошове зобовязання за договором позики, укладеним між сторонами, було визначено в іноземній валюті, суд не вважає можливим застосовувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки споживчі ціни на території України визначаються в національній валюті, якою є українська гривня, а не долари США. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на момент ухвалення рішення офіційний курс долара США по відношенню до гривні Національним банком України встановлено 792,5 грн. за 100 доларів США. Виходячи з викладеного, вимоги позивачки про стягнення боргу за договором позики підлягають частковому задоволенню, а саме в рахунок повернення позики 15850 грн. (2000x7,925), та 475 грн. 50 коп. (2000х3%х7,925). Вимога позивачки про стягнення з відповідачки 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасним виконанням зобовязань за договором позики, з огляду на положення ст. 611 ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки договором, укладеним між сторонами, такі наслідки порушення зобовязань за цим договором не передбачено. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню пропорційно задоволеної частини позовних вимог судові витрати у розмірі 391 грн.11 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial