Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду і вказує, що 09 лютого 2002 року померла [PERSON], власник земельної частки(паю) згідно сертифікату: ДП № 0247691 від 16 квітня 1997 року в землях с/г призначення КСП "Самарське" Петропавлівського р-ну розміром 4,63 кадастрових га. За проханням сільського голови та [PERSON] ( рідної сестри небіжчиці) він надавав матеріальну допомогу померлій, як хворій і безпорадній людині та здійснив її поховання за свій рахунок. При цьому, рідною сестрою померлої після оформлення спадщини належним чином на земельну частку(пай), було обіцяно вчинення правочину по спадковому відчуженню на його користь вказаної земельної частки(паю). 21.07.2003 року відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала нерухоме майно спадкодавці, у тому числі й право на земельну частку(пай), і знову було підтверджено волевиявлення на спадкове відчуження частки(паю), в підтвердження чого йому було передано оригінал сертифікату про право на земельну частку(пай). Після відкриття спадщини-смерті [PERSON], восени 2007 року з'ясувалося, що нотаріально посвідченого заповіту, або спадкового договору не існує, скоріш за все, цьому зашкодила її хвороба. Вказані фактичні обставини, як підстави позову, й змусили його звернутися до суду з позовом про визнання заповідального волевиявлення дійсним і визнання права приватної власності на земельну частку (пай). В судовому засіданні позов підтримано. Відповідач своєю письмовою заявою позов визнав і попросив суд розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2002 року померла [PERSON], власник земельної частки(паю) згідно сертифікату: ДП № 0247691 від 16 квітня 1997 року в землях с/г призначення КСП "Самарське" Петропавлівського р-ну розміром 4,63 кадастрових га. За проханням сільського голови та [PERSON] ( рідної сестри небіжчиці) позивач надавав матеріальну допомогу померлій, як хворій і безпорадній людині та здійснив її поховання за свій рахунок. При цьому, рідною сестрою померлої після оформлення спадщини належним чином на земельну частку(пай), в пристуності сільського голови було обіцяно вчинення правочину по спадковому відчуженню на користь позивача вказаної земельної частки(паю). 21.07.2003 року відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала нерухоме майно спадкодавці, у тому числі й право на земельнучастку(пай), і знову було підтверджено волевиявлення на спадкове відчуження частки(паю), в підтвердження чого позивачу було передано оригінал сертифікату про право на земельну частку(пай). Згідно актового запису про смерть за № 924 ВРАЦС управління юстиції м. Павлограда [PERSON] померла 07.07.2005 року, а відповідно довідки відповідача її земельна частка (пай) ніким не успадкована і має статус не витребуваної, тобто ніяких обтяжень і застережень на день розгляду цивільної справи в суді не існує. Таким чином, мали місце фактичне укладання змішаної угоди -заповідальне волевиявлення з умовою та відказом і спадковий договір, що передбачено ст.ст. 534 538 ЦК (стара редакція), ст.ст. 1237, 1238,1242, 1302 діючого ЦК, тим більше, що згідно п.п.4,5 прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги 6 ЦК(спадкове право) застосовується до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності нового ЦК з 01.01.2004 року. Вказані фактичні обставини, як підстави позову, повністю підтверджені відповідачем - Самарською сільською радою і належними письмовими доказами.. Пленум Верховного Суду України своєю постановою від 30.05.08р. №7 " Про судову практику у справах про спадкування" вказав, що заповіт є одностороннім правочином і тому на нього поширюються загальні положення про правочини, у тому числі, безумовно, й вимоги дійсності та недійсності (п.7 4 15). Стаття 219 ЦК України передбачає, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи. Суд вважає з огляду на належність і допустимість доказів, що волевиявлення [PERSON] як факт доведено, воно було вільним і відповідало її внутрішній волі, а тільки правочин не вчинився у формі установленій законом, тобто вимоги ст. 203ЦКУ, за одним винятком, дотримано. На підставі викладеного,

Outcome: approved