Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Зазначає, що ЗАТ «Світловодеький завод «Луч» являється власником вагончика - інвентарний № 1216 з балансовою вартістю 1262,79 грн. ( місце знаходження: мисливська база с. Погрібняки, Семенівського району, Полтавської області, р. Сула), який було придбано за кошти ТОВ «Світловодеький завод «Луч» у 2000 р. для мисливського колективу заводу створеного і зареєстрованого УТМР м. Світловодська у 1987 році. Вагончик зараховано на баланс підприємства. У червні 2009 року позивачу стало відомо, що колишній директор ТОВ «Світловодеький завод «Луч» [PERSON] неправомірно заволодів майном товариства, змінив дверні замки у вагончику, чим позбавив товариство права володіння, користування і розпорядження своєю власністю. А тому просять вилучити у [PERSON] та повернути ЗАТ «Світловодеький завод «Луч» вагончик - інвентарний номер 1216, що знаходиться с. Погрібняки, Семенівського району, Полтавської області на р. Сула. В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали, просять суд позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, проти позову заперечує. Пояснив, що цей вагончик було йому подаровано в 2000 році гр. [PERSON], що підтверджується розпискою. Вважає майно своєю власністю. Ухвалою Світловодського міськрайсуду Кіровоградської області від 26 квітня 2010 року залучено до участі в справі [PERSON], [PERSON], [PERSON]ійовича, [PERSON] , як третіх осІбТкГз самостійних вимог на стороні відповідача,~жкГ^^удовому^агсіданні пояснили, що також давали свої власні кошти [PERSON]Г на придбання вагончика, разом із директором заводу «Луч» та відповідачем [PERSON] неодноразово відпочивали у вагончику, були на полюванні та рибалці. В позовних вимогах просять відмовити. Власниками вагончика# вважають відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб у справі і показання свідків вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що права позивача, як власника майна порушені і підлягають захисту. Відповідно до ст. ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Відповідно до інвентаризаційних описів основних засобів ЗАТ «Світловодський завод «Луч» ( а.с. 36-38) на підприємстві рахується вагончик на р. Сула інвентарний номер 1216 з балансовою вартістю 1262,79 грн. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що спірний вагончик охороняв працівник ТОВ «Світловодський завод «Луч» [PERSON], якому за охорону вагончика позивачем нараховувалась і сплачувалась заробітна плата. Ремонт у вагончику у свій робочий час робили працівники заводу маляр - [PERSON] , тесляр - [PERSON] і [PERSON] . Шифер для покрівлі вагончика постачали з ТОВ «Світловодський завод «Луч». Відповідач, треті особи і свідки при огляді фотографій вагончика виконаних позивачем визнали, що спір стосується вагончика інв. № 1216 зображеного на фотографіях ( а.с. 39-41), не заперечувалось і його місце розташування згідно план-схеми під № 4 (а.с. 42) Матеріалами справи ( а.с. 8, 36-38), показаннями свідків підтверджується, що позивач є власником вагончика - інвентарний номер 1216 , адреса с. Погрібняки, Семенівського району, Полтавської області на р. Сула і повноваження щодо володіння, користування і розпорядження цим майном належать саме позивачу. Судом також встановлено і не заперечувалось відповідачем , що останній у 2008 році вилучив майно у власника шляхом заміни надвірного замка і недопущення позивача до своєї власності. Судом не приймається, як доказ в підтвердження права власності на вагончик розписка [PERSON] ( а.с. 58 ), оскільки вона не відповідає такої якості доказів, як достовірність. Окрім того, з пояснень відповідача, третіх осіб і свідків, що не заперечувалося позивачем в користуванні [PERSON] є ще один вагончик, який розташований поруч із спірним вагончиком, який можливо і подарував [PERSON] відповідачу [PERSON] Крім того, [PERSON] в своїх поясненнях суду, спочатку стверджував, що спірний вагончик йому подаровано , а потім пояснив, що він його купив за 400 доларів СІЛА. Заперечував [PERSON] і факт оформлення трудового договору між ТОВ «Світловодський завод «Луч» та [PERSON] охоронцем на р. Сула, що спростовується матеріалами справи (а.с. 13,14) та показаннями свідків і третіх осіб. Суд приймає тільки належні докази, які мають значення для вирішення і розгляду справи і стосуються предмету спору. Договір оренди земельної ділянки від 11.11.2003 року укладений між Погебняківською сільською радою та [PERSON] термін дії якого закінчився у 2005 році не підтверджує право власності [PERSON] та третіх^ осіб на спірний вагончик . Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні ( ст. 41 Конституції України, ч.І ст. 321 ЦК України). Згідно з ч.І ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно з ч.І ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосудця, суд захищає права, свободи і інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси способом, визначеним законами України. Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів правомірності його вимог, в свою чергу відповідач не довів , що він має право на володіння і користування майном, належним на праві власності позивачу, який не давав згоди на користування спірним майном відповідачу. Право власника витребувати майно від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним, встановлено статтею 387 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана повернути це майно. ' Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі суд приходить до висновку про наявність порушення відповідачем прав позивача і вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню, тобто вилучення у [PERSON] вищезазначеного вагончика. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 51 грн та витрати на ІТЗ в сумі 250 грн.

Outcome: approved