Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2010 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі з 04.10.2006 року. Цей шлюб як в нього, так і у відповідачки є першим. Від спільного життя з відповідачкою він має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З відповідачкою він припинив шлюбні відносини ще у липні 2009 року, причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі спільного життя між ними не було порозуміння, були постійні сварки. Наданий час вони мешкають окремо. Позивач вважає, що його сім»я з відповідачем розпалася остаточно і відновити сімейні відносини неможливо, тому що вони різні за характером люди їм важко вживатися один з одним, несумісність, яка виникла між ними, створила неможливі умови для їхнього подальшого спільного життя. Суперечки про розподіл майна в них немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться з відповідачкою. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач доводи своєї позовної заяви підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до початку розгляду справи надала до суду письмову заяву, про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що з позовною заявою згодна у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище у шлюбі - [PERSON]) був укладений шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі РАГС райвиконкому м. Кривого Рогу, актовий запис № 252, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ № 090548 від 18.10.2009 року (а.с, 4). Укладений шлюб у кожної із сторін є першим, що було підтверджено останніми в судовому засіданні. Від спільного життя з відповідачкою, позивач має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої позивач записаний батьком (а.с. 5). На даний час позивач мешкає з відповідачкою окремо. Шлюбні відносини сторони остаточно припинили в липні 2009 року з тією причини, що в позивача з відповідачем різні інтереси, різні погляди на життя, в їхніх стосунках вже немає нічого спільного, з цього приводу в них виникають сварки, які негативно впливають не тільки на особистість кожного з подружжя, але й на інтереси їхньої дитини. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини в них немає. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сімї позивача і відповідачки неможливе, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Витрати за вчинення реєстрації розірвання шлюбу на користь держави суд стягує з позивача, так як він просив про це у позовній заяві, а на утриманні у відповідачки знаходиться малолітня дитина від шлюбу з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved