Jurisdiction: civil
Date: 2009-10-19 00:00:00

Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні з наданими поясненнями позивача щодо причин припинення подружніх стосунків та фактичного розпаду сімї погодився, позовні вимоги по суті справи визнав, не заперечував проти їх задоволення, дав згоду на стягнення аліментів, у розмірі, що пропонуються позивачем. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: свідоцтво серії І-ЖД №012220 видане 15 жовтня 2005р. про шлюб, в якому вказано, що гр. [PERSON] і гр. [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 2005 року про що в Книзі реєстрації шлюбів 2005 року жовтні місяці 15 числа зроблено відповідний актовий запис за № 131, прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON]; копія свідоцтва серії І-ЖД № 039223 про народження [PERSON], якій народився 29 квітня 2006року, про що в Книзі реєстрації народжень 2006 року травні місяці 03 числа зроблено відповідний актовий запис за № 77, згідно з яким батьком дитини є [PERSON], мати дитини є [PERSON]; копія паспорта [PERSON] серії КМ №366197 з відміткою про шлюб із [PERSON]; копія паспорта [PERSON] серії КК № 319173 видний 25 серпня 1999р. з відміткою про шлюб з [PERSON]; заява № 8797 від 13.10.2009р. про уточнення позовних вимог. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 15 жовтня 2005 році [PERSON] 05 грудня 1982р.н. та [PERSON] 12 березня 1986р.н. зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2005 року жовтні місяці 15 числа зроблено відповідний актовий запис за № 131. Після одруження позивач обрав прізвище «Швачка». Від шлюбу у них народився син: [PERSON], 29 квітня 2006р. Позивач також пояснив, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. На даний час, вже приблизно два місяці вони не проживають разом, шлюбні відносини фактично між ними припинені і перестали вести спільне господарство. Це пояснюється тим, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, тому позивач вважає неможливим збереження сімї. За загальним рішенням між позивачем і відповідачем син [PERSON], 29 квітня 2006р.н. залишається проживати разом з позивачем [PERSON] про, що позивач надав заяву про уточнення позовних вимог. Позивач вказала, що після припинення шлюбних відносин відповідач матеріально сина не забезпечує, хоча згідно із законом як батько зобов'язаний це робити до досягнення ним повноліття. В даний час дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач зараз працює в Ренійському торгівельному порту і тому він має можливість надавати матеріальну допомогу. Таким чином, позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 29 квітня 2006р.н., щомісячно у розмірі 1/3 частки заробітку(доходу), починаючи від дня предявлення позову до досягнення повноліття [PERSON], тобто до 29.04.2024 року. Судові витрати покласти на відповідача. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, їх сумісне співжиття надає шкоду їх інтересам, між сторонами втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Від пропозиції суду про надання сторонам можливості для примирення, налагодження шлюбних відносин, вони відмовились. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання їх сумісної дитини не надається, а домовленість про способи надання утримання дитини між сторонами не досягнута до ухвалення рішення судом, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved