Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 14302 21 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 21 травня 2009 року в м. Золотоноші на перехресті вулиць Шевченка - Миколвївської. Свої вимоги мотивує тим, що винним у даній ДТП, відповідно до постанови суду, є відповідач [PERSON], який керував автомобілем марки "Шевролет-Авео", д.н. "СА 4480 АА" і здійснив зіткнення з автомобілем марки "Ніссан-Нотте", д.н. "СА 2514 АХ" під керуванням [PERSON]. Позивач у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягав та просив суд справу розглядати за його відсутності, за участю його представника [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що винним у даному ДТП є [PERSON], а постанову суду про визнання його винним у ДТП він не оскаржував, так як суддя йому повідомив, що він сплатить штраф і на цьому все закінчиться. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "САС 092975" власником автомобіля марки "Ніссан-Нотте", д.н. "СА 2514 АХ" є [PERSON]. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи та оглянутої і оголошеної в судовому засіданні адміністративної справи № 3-1383/2009 на громадянина [PERSON] про склад порушення ПДР, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, що відбулося 21.05.2009 року близько 15.50 год. у м. Золотоноші, під час якого відповідач здійснив зіткнення з автомобілем марки "Ніссан-Нотте", д.н. "СА 2514 АХ" під керуванням [PERSON], відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП і накладено стягнення на [PERSON] у вигляді штрафу в розмірі 340,0 грн. Даний штраф відповідачем сплачено в день винесення постанови. Крім того, слід зазначити, що при розгляді адміністративної справи [PERSON] з правопорушенням був згідний. Відповідно до постанови судді Драбівського районного суду Черкаської області від 20.08.2009 року по справі № 3-542/2009 справу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Згідно з нарядом-замовленням № ЗН0003047 від 11.09.2009 року, який є актом виконаних робіт, власником автомобіля "Ніссан-Нотте", д.н. "СА 2514 АХ" [PERSON] сплачено за ремонт автомобіля 9302,21 грн., що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] - в порядку відшкодування завданої шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП її син [PERSON] зазнав розладу здоров`я та тривалий час лікувався, в зв`язку з чим позивачу було завдано моральної шкоди. Але як вбачається з пояснень обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, написаних у день зіткнення автомобілів, травмованих внаслідок ДТП немає. Крім того, ніяких доказів про перебування [PERSON] на лікуванні позивачем не представлено. А тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Суд також вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог. На підставі зазначеного та

Outcome: partial