Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради за № 4 63-V від 19.09.2008 року затверджено у новий редакції положення «Про порядок тимчасового розміщення гаражів на землях загального користування міста Іллічівська». Відповідач [PERSON], без належних підстав користується металевим гаражем, під умовним №22, розташованим в м.Іллічівськ, по вул.Олександрійська, 18-а. Рішень щодо надання відповідачу земельної ділянки для розміщення гаражу Іллічівською міською радою, а ні виконкомом Іллічівської міської ради Одеської області, не приймалось, тобто відповідач користується земельною ділянкою під металевим гаражем без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або право користування нею, з цих підстав вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги і просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не має дозвільних документів на користування земельною ділянкою під гаражем, але позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступними підставами. Згідно рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради за № 463-V від 19.09.2008 року затверджено у новий редакції положення «Про порядок тимчасового розміщення гаражів на землях загального користування міста Іллічівська»(а.с.5) . Рішень щодо надання відповідачу земельної ділянки для розміщення гаражу Іллічівською міською радою не приймалось, тобто відповідач користується земельною ділянкою під металевим гаражем без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або правд користування нею. Таким чином, у відповідача, у відповідності з вимогами ст.125 Земельного Кодексу України, не виникло ні право власності, ні право користування земельною ділянкою на якій розташований гараж. Статтею 212 Земельного Кодексу України передбачається, що «самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування землею». Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У відповідності до ч.4 ст.37б ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Оскільки позивач довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, суд вважає, що право користування земельною ділянкою підлягає судовому захисту, шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачеві у володінні земельною ділянкою та покладення на [PERSON] обов'язку знесення гаражу. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають стягнення з відповідача згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved