Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

19.06.2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позов про відшкодування завданої йому шкоди, який обґрунтовував тим, що між ним та відповідачами 08.04.2008 року було укладено договір оренди житлового будинку, який належить [PERSON] на праві власності. Строк дії договору закінчувався 10.03.2009 року. Під час проживання у орендованому згідно договору будинку №187 по вул. Дзержинського в м. Борисполі, відповідачі порушили взяті на себе зобовязання щодо збереження майна, що знаходилось в будинку, пошкодивши останнє шляхом невмілої експлуатації системи газового опалення, внаслідок чого остання розморозилась та вийшла з ладу, крім того в подальшому затопила приміщення будинку наявною в ній водою, пошкодивши інше обладнання, меблі, стіни та підлогу. Також на стінах однієї з кімнат були пошкоджені шпалери та мались малюнки. У цьому зв'язку, вважаючи що відповідальність за завдану матеріальну шкоду у виді вартості відновлювального ремонту, яка оцінена експертом в 12379 грн. 40 коп., [PERSON] просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Крім того, просив також стягнути з відповідачів 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, надав з цього приводу пояснення, які зводились до того, що відповідачі знали, як використовувати систему опалення взимку, а тому повинні були при вивільненні приміщення його завчасно попередити та спустити воду з системи опалення. Зважаючи, що цих вимог ними виконано не було, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі, кожен окремо, проти позову заперечили, зважаючи на те, що умови договору вони виконували, і завчасно попередили позивача про звільнення ними орендованого будинку, однак на момент виїзду позивач був за межами України, і тому вони залишили будинок самостійно, про що йому [PERSON] було відомо. Розмороження системи опалення відбулось не за їх вини, оскільки правил користування нею в зимовий період позивач не пояснював, а сама газова колонка була несправною, й в приміщенні будинку відповідної температури системою опалення не забезпечувалось. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні визнав, що проживав самостійно в одній із кімнат будинку №137 по вул. Дзержинського в м. Борисполі, разом з [PERSON] та [PERSON], однак лише з його вини було пошкоджено шпалери на стінах кімнати площею 7,8 кв.м. та вчинені на ній малюнки. Інших пошкоджень він не вчиняв, як їх не вчиняли і інші відповідачі. Підтвердив, що після виїзду з зазначеного будинку, ключі залишались у нього, до того як їх забрала свідок [PERSON], яка показувала будинок іншим орендарям. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] дійсно з нею домовлявся про виїзд мешканців будинку і запропонував їй знати нових орендарів житлового будинку. З цією метою вона приїздила та оглядала приміщення будинку в кінці 2008 року, а потім вже після виїзду відповідачів, забирала ключі від будинку у [PERSON] і нею в січні 2009 року було виявлено розмороження системи опалення, про що було повідомлено позивача. Оцінювач [PERSON] підтвердив зроблені ним висновки щодо вартості відтворення (ремонту) приміщення житлового будинку, навів методи проведення такого розрахунку вартості, зазначив про утворення складових вартості відтворення опалювальної системи, стін та підлоги. Заслухавши пояснення сторін, свідка та експерта, дослідивши всі матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення суми завданої шкоди в доведеному доказами розмірі з відповідача [PERSON] Так, правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами ст.ст. 158, 159 ЖК України, ст.ст. 22, 23, 810, 815, 816, 825, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України. Судом встановлено, що будинок №137 по вул. Дзержинського в м. Борисполі належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.01.2008 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.02.2008 року та витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 12, 13). Між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] 08.04.2008 року через агенцію нерухомості "Анетта" укладено договір оренди №40 зазначеного житлового будинку, належного позивачу, термін дії якого становить з 10.04.2008 року по 10.03.2009 року. Заселившись в квітні 2008 року, відповідачі виїхали з житлового будинку на початку січня 2009 року, вимкнувши систему опалення, не зливаючи води із системи. При цьому судом встановлено, що позивачем не доведено того факту, що відповідачі знали про необхідність зливу води з системи опалення при вимкненні газового котла. З цього приводу відсутні будь-які докази в договорі оренди та будь-які письмові розписки про ознайомлення з правилами користування. Зі слів позивача та відповідачів, останнім було розяснено лише як котел включати та виключати. Зважаючи на вказані обставини, у суду відсутні підстави для висновку про наявність вини у відповідачів у розмороженні системи опалення, що спричинило вихід її з ладу та пошкодження елементів конструкції, та в подальшому затоплення будинку, що спричинило пошкодження підлоги та облаштування орендованого відповідачами будинку. Позивачем також не надано доказів, які б свідчили про стан будинку та його облаштування на момент вселення відповідачів, зважаючи лише на можливість проживання в останньому та відповідність умов згідно п.1 розділу 2 договору (а.с. 7, 48, 49). Позивачем не доведено того, що відповідачами не дотримано умов договору в частині забезпечення схоронності обєкту нерухомості, бережливого відношення до нього та іншого обладнання, а саме щодо використання системи опалення будинку та правил користування нею. Судом встановлено, що позивач знав про намір виїзду відповідачів з будинку, про що свідчать пояснення свідка [PERSON], яка повідомила, що до виїзду орендарів відповідачів, вона приходила до будинку [PERSON] та оглядала його, оскільки позивач попросив її підшукати нових клієнтів для оренди будинку, чим вона і займалась. Крім того, в момент виїзду була присутня біля будинку разом з клієнтами, однак ключі отримала пізніше, коли відповідачі вже виїхали. Після цього через два тижні вона заходила до приміщення будинку, та виявила розморожування системи опалення. Всі ці події відбувались наприкінці грудня 2008 року та початку 2009 року. Таким чином, вказаний свідок підтвердив обізнаність позивача у намірі виїхати відповідачів з будинку, однак з власної вини не забезпечив належну перевірку умов приміщення здаваного в оренду будинку та схоронності наявного в ньому майна. У цьому зв'язку, суд враховує й те, що у позивача відсутні претензії до відповідачів щодо оплати найму будинку, оскільки останній з ним розрахувались ще наприкінці 2008 року наперед. Сама газова колонка не була зазначена в договорі оренди, як обладнання, про що свідчить текст договору. Договір оренди житлового будинку не був зареєстрований відповідно до вимог ст. 158 ЖК України. З викладених вище підстав, судом не встановлено порушень відповідачами [PERSON] та [PERSON] вимог умов договору оренди та норм ч.1 ст. 815 ЦК України. Проте, зважаючи на покази [PERSON], який визнав, що саме з вини останнього було пошкоджено шпалери в кімнаті будинку площею 7,8 кв.м., що також підтверджується фотоілюстраціями до висновку оцінювача (а.с. 11, 33-35), суд приходить до висновку про можливість застосування до виниклих правовідносин, положень ст.ст. 1166 та 1167 ЦК України, зважаючи на те, що саме ним завдано матеріальних збитків [PERSON], що виключає солідарну відповідальність всіх відповідачів відповідно до ст. 1192 ЦК України. При цьому пояснення [PERSON] мають значення відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, й визнані ним обставини не підлягають доказуванню. При вирахуванні суми завданого матеріального збитку суд враховує площу кімнати, які займав [PERSON] (7,8 кв.м.), витрати повязані з відновленням шару стін в цій кімнаті та оклеювання їх шпалерами. При цьому суд бере за основу розрахунки вчинені оцінювачем у своєму висновку (а.с. 93, 94), в які включається: знімання шпалер, суцільне вирівнювання штукатурки стін усередині будинку, обклеювання стін шпалерами, а також вартість простих шпалер. Так, вартість шпалер визначається в сумі 25 грн. 50 коп. (загальна площа становить 68,2 кв.м вартість 222 грн. 96 коп., а 7,8 кв.м 25 грн. 50 коп.). Знімання шпалер становить вартість робіт з урахуванням матеріалів за 7,8 кв.м. 112 грн. 36 коп.; суцільне вирівнювання стін 63 грн. 57 коп. (за 7,8 кв.м, за 68,2 кв.м. = 555,78 грн.); обклеювання стін шпалерами з урахуванням матеріалів 72 грн. 91 коп. (за 7,8 кв.м, за 68,2 кв.м = 637, 53 грн.). Всього за шпалери з роботами вартість відновлювального ремонту по кімнаті [PERSON] в розмірі 7,8 кв.м. за висновком оцінювача становить 274 грн. 34 коп., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до ст. 1166 ЦК України, оскільки вина в пошкодженні стін та шпалер в кімнаті площею 7,8 кв.м. доведена в судовому засіданні. Суд вважає, що діями [PERSON] спричинена й моральна шкода, що виразилась у хвилюваннях за власне майно позивача та вирішення питання про його відновлення, які суд оцінює в 1500 грн., зважаючи на ступінь вини відповідача у заподіянні такої шкоди. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] В такому ж порядку підлягають стягненню витрати на послуги експерта та правову допомогу, які суд визначає в сумі 400 грн. та 500 грн. відповідно. На підставі викладеного, ст.ст. 158, 159 ЖК України, ст.ст. 22, 23, 810, 815, 816, 825, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України,

Outcome: partial