Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

20 листопада 2009 року [PERSON] в особі Миколаївської обласної дирекції звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.09.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0083/82/0005427, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 16\~413,62 грн з процентною ставкою 29,5 % річних на строк 72 місяці, тобто до 23.09.2014 р. Відповідач зобовязаний був щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. Боржник свої зобовязання з 01.03.2009 р. не виконує, внаслідок чого станом на 03.11.2009 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24098,09 грн, з яких поточний залишок за кредитом 15\~117,63 грн; прострочені платежі 3\~506,48 грн; нараховані проценти 140,07 грн і пеня 5\~333,91 грн. З посиланням на статті 526, 546, 549, 550, 610, 611, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, просили достроково розірвати кредитний договір з [PERSON] та стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Представник позивача погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0083/82/0005427, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16\~413,62 грн з процентною ставкою 29,5 % річних на строк 72 місяці, тобто до 23.09.2014 р. Згідно Договору [PERSON] зобовязаний був до 15 числа кожного місяця погашати кредит. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Станом на 03 листопада 2009 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24098,09 грн, з яких поточний залишок за кредитом 15\~117,63 грн; прострочені платежі 3\~506,48 грн; нараховані проценти 140,07 грн і пеня 5\~333,91 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та [PERSON], та стягнення з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України сплати Кредитору заборгованість за кредитним договором.

Outcome: approved