Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON], і в судовому засіданні підтримала письмовий текст даної позовної заяви про те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 2009р., від якого вони мають неповнолітню дитину, на утримання якої, відповідач матеріальної допомоги добровільно не дає, маючи таку можливість, оскільки він має постійне місце роботи та отримує щомісячний заробіток. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% з усіх видів заробітку(доходу), які він має можливість сплачувати, щомісячно, по досягненню повноліття дитиною, виходячи з розміру його заробітної плати та враховуючи ту обставину, що інших аліментних зобовязань та непрацездатних батьків він не має. Крім того, чинним законодавством передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Навчаючись, їх спільний з відповідачем син проходив пробні тестування з чотирьох предметів, вартість яких складала 240 грн., і була сплачена нею самостійно. Також, з 01.10.2009 року дитина здійснює навчання в Інституті до університетської підготовки за вечірньою формою навчання, вартість якого складає 350 гривень на місяць. Вона особисто оплатила вартість навчання в сумі 1600 грн. Згідно договору загальна вартість такого навчання становить 2800 грн. Тому, також просить стягнути з відповідача, одноразово, 1520 грн. додаткових витрат на сина, враховуючи, що залишок оплати за навчання, з урахуванням внесеної нею суми, становить 1200 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, вказаному позивачкою у позові. Однак, останній не погоджується з вимогої позивачки щодо стягнення з нього суми додаткових витрат на дитину, оскільки він в цьому році вже сплачував позивачці 2000 грн., але доказів такої сплати немає. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.1993р., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 13.10.1993р.народження, який проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач доборовільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але має таку можливість, оскільки постійно працює слюсарем з КВП та А (дільниця з обслуговування систем вентиляції) в ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль та отримує щомісячний заробіток. Позивачка працює прийомоздавальником вантажу в ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль. Неповнолітня дитина на підставі договору № 0-9/ДП-522 про навчання від 01.10.2009 р. навчається в Інституті доуніверситетської підготовки Національного авіаційного університету. Відповідно до умов вказаного договору вартість такого навчання на 2009-2010 роки, за 8 календарних місяців, складає 350 грн. на місяць, а загальна вартість такої освітньої послуги становить 2800 грн. Позивачка самостійно несе додаткові витрати на дитину, оплативши вартість його навчання в 2009-2010 роках в розмірі 1600 грн., а також сплативши вартість пробних тестів з чотирьох предметів, що здавались дитиною при отриманні загальної освіти, кожен вартістю 60 грн., а всього на загальну суму 240 грн. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не приймає, маючи таку можливість. А його твердження щодо надання позивачці коштів в розмірі 2000 грн. на утримання дитини, є голослівними та не підтверджуються жодним із доказів по справі. Вищенаведене підтверджується даними копії свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами та копії свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений відповідач (а.с.3-4), даними копій довідок з місця роботи сторін(а.с.5-6), копій квитанцій про оплату з боку позивачки вартості пробних тестів з чотирьох предметів, що складалися дитиною, на загальну суму 240 грн.(а.с.7-8), копії вищевказаного договору про навчання(а.с.9) та копії квитанцій про оплату позивачкою вартості навчання за 2009-2010 роки в сумі 1600 грн.(101-11), а також даними копії паспорта позивачки(а.с.12). У відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобов*язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач по справі від виконання свого обовязку ухиляється та матеріальної допомоги добровільно не дає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та отримує щомісячний заробіток Тому суд вважає, що на підставі ч.3 ст.181, 183 СК України, які передбачають, що кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька та частка, що буде стягуватися, визначається судом, з відповідача по справі слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мнімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову по досягненню дитиною повноліття. Згідно із ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, враховуючи, що обидва батьки зобовязані приймати участь у додаткових витратах на дитину, відповідач участі у таких витратах не бере, хоча має таку можливість, а позивачка несе додаткові витрати на дитину самостійно, оплативши фактично вартість пробних тестів, що складались дитиною в сумі 240 грн., а також навчання сина в розмірі 1600 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки, слід стягнути суму додаткових витрат на дитину в розмірі 1520 грн., враховуючи, що загальна сума необхідних додаткових витрат на дитину складає 3040 грн. та включає в себе загальну вартість навчання дитини в розмірі 2800 грн., з яких 1600 грн. сплачені позивачкою, а також сплачені останньою грошові кошти за пробні тестування в сумі 240 грн. А тому, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають грошові кошти на покриття фактично сплачених позивачкою витрат в розмірі 320 грн., з яких 120 грн. половина оплати вартості пробних тестів (240:2=120 грн.), а 200 грн.- надмірно сплачена позивачкою половина вартості навчання дитини(2800 грн.:2=1400 грн; 1600 грн.- 1400 грн.=200 грн.), а також залишкова сума вартості навчання дитини в розмірі 1200 грн., що підлягає проплаті в майбутньому. Оскільки рішення винесено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судових витрат, з відповідача слід стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави.

Outcome: approved