Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом по слідуючим підставам: 22.07.2008 року позивач придбав за 4000 доларів США по курсу НБУ на день оплати в гривнах у [PERSON], від імені якого за довіреністю посвідченою нотаріусом діяв [PERSON] автомобіль [NUMBER] На підтвердження укладання договору купівлі-продажу автомобіля, між позивачем та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] 22.07.2008 року був складений відповідний письмовий договір підписаний сторонами. [PERSON] видав позивачу також нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження цим автомобілем, усі умови договору купівлі-продажу були виконані. Позивач зазначає, що діюче законодавство України не містить вимог про обовязковість нотаріального посвідчення договорів та заборону оформлення відчудження транспортних засобів в простій письмові формі, а тому від часу укладання такого договору, т.б. з 22.07.2008 року він став власником зазначеного автомобілю. Цим автомобілем позивач користувався на протязі останніх років. Перереєстрацію транспортного засобу він на себе не робив. 12.02.2010 року позивачу стало відомо від [PERSON], що на його автомобіль був накладений арешт та заборона на відчудження ВДВС Володарського району, в звязку з наявною кредитною заборгованістю [PERSON] перед Банком «Траст» по судовому наказу. Позивач зазначає, що ВДВС не мав права накладати арешт на автомобіль, який належить йому на праві власності, він не є стороною виконавчого провадження за боргами [PERSON], крім того не була проведена оцінка даного автомобілю. В звязку з накладанням арешту на автомобіль, він позбавлений можливості здійснювати будь-які дії вільного користування та розпорядження своїм автомобілем. Це й спонукало звернутися з позовними вимогами до суду для захисту своїх прав. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, та підтвердив, що він дійсно 22.08.2008 року по письмовому договору укладеною між ним та [PERSON], який діяв по довіреності посвідченою нотаріусом від імені [PERSON] придбав автомобіль ВАЗ 21099 за 4000 дол.США в еквіваленті до гривни. [PERSON] видав йому довіреність на право керування та розпорядження автомобілем. Весь цей час він користувався автомобілем, який вважає своїм. Автомобіль продовжує бути зареєстрованим за [PERSON] Згодом, йому стало відомо, що на цей автомобіль був накладений арешт, вважає арешт накладений неправильно, без проведення його оцінки, в той час коли автомобіль належав йому. Переоформити належним чином автомобіль він зразу не зміг, тому як для цього потрібні були додаткові затрати, які він не мав. Він бажає здійснити своє право на реалізацію своїх прав, але ж ці обставини, перешкоджають йому вільно розпоряджатися належним йому автомобілем, а тому просить його вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] під час судового засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що він продав належний йому на праві власності автомобіль [PERSON], та видав тому довіреність посвідчену нотаріально на право користування та розпорядження цим автомобілем. В його віддані даного автомобіля вже немає тривалий час. [PERSON]ВІ. згодом продав цей автомобіль позивачу. На автомобіль, який зареєстрований за ним, техпаспорт також на нього, був накладений арешт ВДВС Володарського району по кредитному зобовязанню перед банком «Траст». Вважає, що автомобіль йому не належить, а тому не було підстав для накладання арешту. Представник ВДВС Володарського району у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що дає суду право про розгляд справи у його відсутність. Під час попереднього судового засідання держвиконавець [PERSON] висловила свою позицію суду стосовно позову, просила вирішити справу на розсуд суду, зазначила, що її постанова про накладання арешту на автомобіль винесена на законних підставах, на підставі відкритого виконавчого провадження по судовому наказу Печерського райсуду м.Київа про стягнення з [PERSON] заборгованості, після здійснення виконавчих дій направлених на розшук майна у боржника, був виявлений зареєстрований за ним транспортного засобу. 3-тя особа залучена судом до участі у розгляді справи [PERSON] не заперечував проти вимог позивача, пояснив, що він придбав у [PERSON] спірний автомобіль по довіреності, який 22.07.2008 року продав позивачу за 4000 дол.США, уклали письмовий договір та він видав довіреність нотаріальну позивачу на право керування та розпорядження автомобілем. Представник 3-ї особи ВАТ Банк «Траст» у судове засідання не зявився, але ж до суду надіслали письмові заперечення проти позову та просили справу розглянути у їх відсутність. В запереченнях зазначили, що вимоги позивача безпідставні, не засновані на законі, позивач не є власником спірного автомобілю, за ним цей транспортний засіб не зареєстрований, він має право лише тільки керувати та розпоряджатися ним на підставі довіреності. Доказів в обґрунтування поважності пропуску строку державної реєстрації автомобілю позивачем не надано, не доведені обставини на які він посилається як на законні підстави для звільнення транспортного засобу з-під арешту, має місце лише посилання на власне розуміння норм діючого законодавства. Власником автомобілю є [PERSON], арешт накладений правомірно та підстав для його зняття не має. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, письмові заперечення, дослідивши матеріали справи та докази представлені сторонами у їх взаємній сукупності, суд прийшов до наступного: Відповідно до загальних вимог ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ці докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.(ст.ст.10, 27, 60, 131 ЦПК України). Суд вважає встановленим, що на підставі Судового наказу від 24.12.2008 року виданого Печерським районним судом м.Київа з [PERSON] на користь ВАТ Банк «Траст» була стягнута кредитна заборгованість та судові витрати, судовий наказ набрав законної сили 09.01.2009 року. На підставі цього судового наказу, при виконанні виконавчих дій держвиконавцем ВДВС Володарського району [PERSON] 02.03.2009 року була винесена Постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчудження відносно майна [PERSON], безпосередньо транспортного засобу, який зареєстрований у ВРЕВ смт.Володарське за останнім ВАЗ 21099 держномер АН 1841 ВВ. 06.07.2009 року держвиконавцем складений Акт про відсутність арештованого автомобілю за адресою проживання [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ РСА №330939 автомобіль ВАЗ 21099 1995 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу 4829 14.06.2005 року зареєстрований та власником є [PERSON] Відповідно до Довіреності від 22.07.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом, [PERSON], діючий від імені [PERSON] за довіреністю від 16.10.2007 року уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з питання експлуатації та розпорядження автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі техпаспорту. Суду наданий письмовий Договір купівлі-продажу ТС від 22.07.2008 року укладений між [PERSON], який діяв по нотаріально посвідченій довіреності від 16.10.2007 року від імені власника [PERSON] та [PERSON] транспортного засобу ВАЗ 21099 рестр.номер АН 1841 ВВ. Розділом ІУ Глави 16 ЦК України встановлені загальні положення про правочини, вимоги, додержання яких є необхідним для їх чинності. Договір купівлі-продажу автомобіля відноситься до правочинів, оскільки він спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Ст..2Ю ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації у випадках встановлених законом та такий правочин є вчиненим з моменту його держреєстрації. Цією статтею встановлено також, що перелік органів, які здійснюють таку держреєстрацію, порядок реєстрації встановлюється законом. Ст.334 ч.4 ЦК України також встановлює положення про момент набуття права власності за договором, безпосередньо якщо договір про відчудження майна підлягає держреєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Постановою КМ України від 07.09.1998 р. N 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» із змінами та доповненнями (далі Постанова КМУ) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. 2. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. 3. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції. П.7, 8 даної Постанови КМУ встановлено, що 7. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). 8. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), а також вимогам* які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департамент Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Відповідно до ст..650 ЦК України, встановлені особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст..55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до правового розуміння даної статі передбачено право держвиконавця здійснювати зазначені дії і до оцінки майна боржника, для якої потрібен сам автомобіль, а це інша стадія здійснення виконавчих дій, яка регулюється ст..57 цього Закону. Суд вважає безпідставними та необгрунтованими посилання позивача на дані підстави, для скасування постанови про накладання такого арешту та заборону його відчуження. Ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Т.б. позивач повинен довести перед судом своє безпосереднє право власності на спірний автомобіль на який накладений арешт. Суд вважає, що позивач мав лише право на керування та розпорядження транспортним засобом на підставі нотаріально посвідченої довіреності-одностороньої угоди, т.б. в даному випадку діє інститут Представництва, який регулюється Розділом ІУ Глави 17 ЦК України. Тому суд не вважає, що між сторонами був укладений належним чином договір купівлі-продажу спірного автомобіля, власником якого став [PERSON], ці обставини спростовуються матеріалами справи і не ґрунтується на законі. Доводи позивача про те, що він не мав можливості на протязі усього періоду керуючи автомобілем перереєстровати цей автомобіль на себе із-за скрутного матеріального становища, суд до уваги не приймає. Відповідно до техпаспорту на автомобіль продовжує бути [PERSON] На підставі викладеного, розглядаючи позов, в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позову [PERSON] про звільнення з-під арешту автомобіля [NUMBER] накладений на підставі Постанови держвиконавця ВДВС Володарського району від 02.03.2009 року про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження відсутні.

Outcome: dismissed