Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 14591,93 грн. Оскільки у додатковій заяві висловлено прохання про розгляд справи без участі представника в судовому засіданні, судом були досліджені доводи в обгрунтування вимог, що вбачаються зі змісту позову. Так, 15.01.2007 р., в м. Києві, на перехресті вулиць Федорова та Горького, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER], була вчинена дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеної ДТП, був пошкоджений автомобіль «Опель», з державним реєстраційним номером АА 8586 ВА, що належить [PERSON]. На момент ДТП, водій не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва, від 05.02.2007 року. Згідно з актом № 107 автотоварознавчого дослідження від 23.01.07 р., розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 14847,12 грн. Завдана шкода винною особою не була відшкодована потерпілому. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), з заявою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону, МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду, у разі, якщо власник транспортного засобу не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ст.22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.41.1 пп. «а» Закону, МТСБУ 26.04.2007 р. здійснило виплату належного [PERSON] відшкодування, на його розрахунковий рахунок, в розмірі 9191,57 грн., в т.ч. ПДВ. Згідно з ст.257, ст.261 ч.6 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. В зв'язку з тим, що [PERSON] відмовився компенсувати витрати понесені МТСБУ у добровільному порядку (станом на 17.11.09 р. зазначені витрати не компенсовані), тобто з 26.04.07 р. по 17.11.09 р. виконання грошового зобов'язання є простроченим. Ст.1191 ЦК України та ст.38 п.38.2.1 Закону передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.38.2.1 Закону і проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 09.06.08 р. МТСБУ зверталось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, але він не відреагував на нього належне, що спонукало звернутись до суду. Відповідач, повідомлений в порядку ст.74 ч.9 ЦПК України про час і місце здійснення розгляду справи, в судове засідання не з'явився. З'ясувавши письмові пояснення позивача, перевіривши їх доказами, що долучені до справи, суд, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України шодо обов'язку доказування і подання доказів кожною стороною, перевірив, з огляду на встановлені факти, правомірність посилань позивача на зазначені ним правові підстави, що підлягають застосуванню при розгляді позову. З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2007 р., в м.Києві, на перехресті вулиць Федорова та Горького, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER], була здійснена дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеної ДТП, був пошкоджений автомобіль «Опель», з державним реєстраційним номером АА 8586 ВА, що належить [PERSON]. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва, від 05.02.2007 року. Згідно з актом №107 автотоварознавчого дослідження від 23.01.07 р. розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 14847,12 грн. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону, МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду, у разі, якщо власник транспортного засобу не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ст.22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У зв'язку з настанням події, передбаченої ст.41 п.41.1 пп. «а» Закону, МТСБУ 26.04.2007 р. за заявою [PERSON] здійснило виплату належного йому відшкодування, на його розрахунковий рахунок, в розмірі 9191,57 грн. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.38.2.1 Закону після проведення виплати [PERSON], у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Фактичні обставини позивачем підтверджені відповідними документами, які долучені до матеріалів справи. З'ясовуючи обгрунтованість додаткової вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., судом не виявлено тих доказів, на які посилається у клопотанні позивач. Відсутність в долучених позивачем матеріалах контракту про надання правової допомоги, додаткової угоди, унеможливили з'ясування питань, визначених Постановою КМУ №590 від 27.04.2006 року щодо норм граничних витрат за надання правової допомоги і винесення відповідного рішення про яке просив позивач.

Outcome: partial