Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 серпня 2009 року домовився з [PERSON] про виготовлення шафи для коридору. Відповідач отримав завдаток у розмірі 800 грн., про що написав розписку. Замовлення мав виконати упродовж: 10 днів з моменту отримання завдатку. Після закінчення строку виконання замовлення виявилося, що відповідач вже звільнився з попереднього місця роботи. Повернути отримані кошти добровільно не бажає. Позивач просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь кошти в розмірі 800 грн. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовився від вимог, пояснив, що позивається до [PERSON], просить зобов»язати [PERSON] повернути йому 800 грн., а у разі неможливості повернення стягнути з відповідача на його користь 800 грн. завдатку. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, яка долучена до матеріалів справи. При цьому пояснив, що дійсно 19 серпня 2009 року від позивача одержав завдаток у розмірі 800 грн., оскільки підрядився виготовити для позивача меблі, але замовлення не виконав з його (відповідача) вини, розписку писав та підписував власноруч, при цьому помилися, коли ставив дату розписки, тому справжньою датою розписки слід вважати 19 серпня 2009 року, а не 19 липня 2009 року. Судом роз»яснені юридичні наслідки визнання позову відповідачем. [PERSON] намірів не змінив. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.І ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підставі зобов»язання і на забезпечення його виконання. Так, згідно розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи, яка підтверджує факт укладення 19 серпня 2009 року сторонами договору (факт виникнення договірного зобов»язання), [PERSON] видав, а [PERSON] отримав завдаток у сумі 800 грн. Сплачена сума визнається завдатком, оскільки про це прямо вказано у розписці. Сторони домовилися, що замовлення відповідач зобов»язався виконати упродовж: 10 днів з моменту отримання завдатку. Відповідач не оспорив, що порушення зобов»язання сталося з його ([PERSON]В) вини. Відповідно до змісту ч.І ст.571 ЦК України якщо порушення зобов»язання сталося з вини кредитора він зобов»язаний повернути боржникові завдаток. Крім того, у разі припинення зобов»язання внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню (ч.З ст.571 ЦК України). На підставі викладеного вимоги позивача є правомірними та підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач поніс судові витрати (а.сі). Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, стягуються з відповідача на користь позивача, оскільки з його ([PERSON]В.) вини справа доведена до суду.

Outcome: approved