Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

В грудні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом до ДКП «Чернівціводоканал». Посилалася на те, що вона проживає в [INFO]. Вказувала на те, що у неї за певних причин виникла заборгованість по оплаті за спожиту холодну воду та з приводу цього 24.02.2005 року ДКП «Чернівціводоканал» звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом про стягнення з відповідачки та її доньки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2005 р. позов задоволено частково. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ДКП «Чернівціводоканал» солідарно стягнено 560 грн. 76 коп. в рахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Після зазначеного рішення, було укладено договір на погашення боргу частинами, відповідно до листа ДКП «Чернівціводоканал» від 18.04.2005 р. № 13/266, і у вказаний договором термін даний борг було сплачено. У квітні 2005 р. відповідачка встановила лічильник і проплата здійснюється нею щомісяця згідно тарифів та показників. Відповідач [PERSON] пояснювала, що з квітня 2005 р. по даний час, майже щомісяця, отримує попередження ДКП «Чернівціводоканал» про відключення квартири від водопостачання у разі несплати заборгованості у 3-х денний термін. 27.08.2009 р. вона звернулась з заявою до з вимогами про припинення таких дій та повідомила, що в протилежному випадку буде звертатись до суду, після чого 10.09.2009 р. отримала відповідь в.о начальника ДКП «Чернівціводоканал» про те, що її борг передано на списання. 24.11.2009 р., нею знову отримано попередження від ДКП «Чернівціводоканал» про оплату заборгованості в сумі 1008 грн. 36 коп. Зазначала, що керівництво та службові особи ДКП «Чернівціводоканал» чинять щодо неї свідомо психологічне насильство і вимагательство. Отримуючи ці попередження та вислуховуючи усні погрози та приниження честі та гідності вона страждає і фізично і морально. Наслідками стають гіпертонічні і серцеві напади, відмовляють ноги та трясуться руки. Позивач [PERSON] є інвалідом першої групи з чималим переліком хвороб, що перенесла онкологічну операцію, інсульт та операції на очі, та є особою, якій категорично протипоказані психо-емоційні навантаження. На протязі 4-х років відповідач свідомо, цілеспрямовано завдавав фізичні і моральні страждання, спричиняючи моральну шкоду своїми протиправними діями та рішеннями при здійсненні своїх повноважень. У звязку з зазначеними просила стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Крім того, зазначила, що крім попереджень, які постійно надсилає ДКП «Чернівціводоканал» про відключення квартири від водопостачання у разі несплати неіснуючої заборгованості, до неї постійно приходять працівники ДКП «Чернівціводоканал» та в образливій формі вимагають сплатити борг. Не дивлячись на її розяснення про відсутність заборгованості представники не припиняють її відвідувати та вимагати сплатити борг. Після таких візитів у неї відбувались нервові зриви, підвищувався тиск, у звязку з цим вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Вказувала, що свідком такого візиту була і її донька. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], в судовому засіданні підримала пояснення позивачки, просила задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, а тому просив постановити рішення, яким відмовити позивачці в його задоволенні. Вказував про те, що ДКП «Чернівціводоканал» поніс збитки у звязку з тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2005р. позов задоволено частково, у звязку з застосуванням позовної давності. Крім того, зазначив, що наслідки, на які вказує позивачка не перебувають у причинному звязку з діями працівників ДКП «Чернівціводоканал», так як вона хворіє давно та погіршення її здоровя не є виною відповідача. Суд, заслухавши пояснення всіх присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Позивачка [PERSON] проживає в [INFO] (а.с.12). Станом на 24.02.2005 р. у позивачки виникла заборгованість по оплаті за спожиту холодну воду та з приводу цього представник відповідача - ДКП «Чернівціводоканал» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2005 року позов задоволено частково, та з відповідачів солідарно стягнено на користь ДКП «Чернівціводоканал» 560 грн. 76 коп (а.с. 18). Відповідно до листа ДКП «Чернівціводоканал» від 18.04.2005 р. № 13/266, було укладено договір на погашення боргу частинами та дана сума боргу була сплачена, згідно розрахунку боргу (а.с 31-34). Проте, відповідач, ДКП «Чернівціводоканал», не дивлячись на відсутність боргу, на адресу позивачки систематично надсилав попередження про відключення квартири від водопостачання у разі несплати заборгованості у 3-х денний термін (а.с.7, 28, 29, 30). Крім того, позивачем 27.08.2009 р. на адресу ДКП «Чернівціводоканал» було направлено листа про вимагання припинення незаконних дій з боку працівників ДКП «Чернівціводоканал» (а.с.6). 10.09.2009 р. позивачка отримала відповідь від ДКП «Чернівціводоканал», де вказувалось, що її борг передано на списання і її заборгованість станом на 01.08.2009 р. становить 32,82 грн (а.с.5). 24.11.2009 р., нею знову отримано попередження від ДКП «Чернівціводоканал» про вимогу сплатити заборгованість в сумі 1008 грн. 36 коп (а.с.7). Представник позивача будь-яких доказів на спростування незаконних дій працівників ДКП «Чернівціводоканал» суду не надав. На підставі перевірених в судовому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що шкода позивачу спричинена з вини відповідача і дії працівників ДКП «Чернівціводоканал» є неправомірними, що виразились у невиконанні рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2005 року. Зокрема, відповідачем, всупереч зазначеному рішенню, що вступило в законну силу не було списано заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення та впродовж тривалого часу відповідач всіляко змушував [PERSON] сплачувати неіснуючу заборгованість, що потягло за собою наслідки у вигляді спричинення моральної шкоди позивацчі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкоди завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У судовому засіданні [PERSON]К пояснила, що діями відповідача їй, було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 грн. Моральна шкода виразилась в тому, що відповідачі систематично, на протязі 4-х років чинять щодо неї свідомо психологічне насильство, з метою вимагання сплатити неіснуючі борги. Дані дії перешкоджали їй нормально існувати, провокували загострення хронічних хвороб, та викливали постійні хвилювання та розлади психіки. На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: моральна шкода може полягати зокрема: у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунків з іншими оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні була встановлена вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачці, оскільки відповідач своїми неправомірними діями спричинив позивачці моральної шкоди, однак до заявленої суми в 10 000 грн., суд відноситься критично та вважає, що моральна шкода в сумі 2 000 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань позивачки. При цьому, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка, їх систематичність та тривалість. Саме такий розмір моральної шкоди, на погляд суду, є розумний та достатній для компенсації перенесених позивачкою моральних страждань у звязку з неправомірними діями відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі: державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial