Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бахмацької сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями , який розташований в [ADDRESS]. Даний позов мотивований тим, що в зазначене будинковолодіння на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи робітничих дворів і в ньому проживали його рідний батько [PERSON], який помер 20 грудня 2000 року, його рідна мати - [PERSON], яка померла [INFO], він сам, його дружина [PERSON] та його син [PERSON], після смерті матері належну їй частину будинковолодіння успадкував батько , а після смерті батька, він, по його заповіту являється єдиним спадкоємцем на будинковолодіння, і він прийняв спадщину подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, але при цьому він не має можливості юридично оформити право власності на належне померлому зазначене будинковолодіння без суду, оскільки право власності на даний будинок взагалі ні за ким оформлене не було в органах державної реєстрації. І ході судового розгляду до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені , [PERSON] та [PERSON], оскільки вони являються дочками померлого і на даний час є непрацездатними в наслідок досягнення пенсійного віку, а тому претендують на обов”язкову частину в спадщині померлого, про що подали до нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить суд задовольнити його, погодився, що сестри мають право на долю в будинковолодінні. Представник відповідача - Бахмацької сільської ради в судове засідання не з”явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява з проханням розглянути справу без участі його представника. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Факт належності спірного будинковолодіння померлому 20 грудня 2000 року [PERSON] підтверджено рішенням Бахмацької сільської ради № 30 від 15 лютого 1989 року, згідно якого саме за ним було визнане право власності на спірний будинок, при цьому, померла [INFO] [PERSON], являлася його співвласником , як дружина. Після смерті [PERSON] належна їй Ѕ частина будинковолодіння була успадкована в рівних долях спадкоємцями першої черги по закону, які проживали спільно з нею - чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], за таких обставин на час смерті [PERSON] являвся фактичним власником ѕ частин спірного будинковолодіння, і саме це майно являється предметом спору по даному позову. Оскільки спірні правовідносини не були вирішені на час дії попереднього цивільного законодавства, то їх вирішення на даний час повинне проводитися за новим цивільним законодавством, яке фактично діє з 2003 року. Відповідно ст.1223 ЦК України 2003 року передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст. 1241 ЦК України 2003 року передбачено, що повнолітні непрацездатні діти спадкодавця незалежно від змісту заповіту спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов”язкова частка). Оскільки співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] являються повнолітніми, не працездатними ( пенсіонерами ) дітьми спадкодавця, то фактично їм належить, як обов”язкова частка у спадщині, по 1/8 частині спірного будинковолодіння, тому за позивачем можливо визнати право власності лише на 6/8 частин спірного будинковолодіння і саме в такому розмірі позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial