Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що відповідач самовільно перебудував лоджію перед своєю квартирою 2 у будинку 52 по пр-ту М.Лушпи у м.Суми. Дах прибудови виший рівня полу і виходить до її квартири. У звязку з чим її стан здоровя погіршився, вимушена була витрачати на лікування, послуги адвоката і проїзд, всього 8000 грн.. Тому, остаточно визначившись з вимогами, просить зобовязати відповідача знести прибудову, стягнути 8000 грн. відшкодування збитків і 15000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсягу. Також зазначив, що 8000 грн. складаються з вартості побитого скла, необхідністю звернення за правовою допомогою, влаштування решітки та витрат на лікування. Моральну шкоду повязує з хвилюванням, конфліктами з відповідачами. Відповідачі позов не визнали та пояснили, що збільшили лоджію перед своєю квартирою. Вважають, що збудували прибудову правомірно. Треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду їх не зявилися. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу належить квартира [ADDRESS]/а.с.11/ Відповідачі проживають у [INFO]./а.с.6/ Квартира позивача знаходиться над квартирою відповідача. У 2008 році відповідачі збудували прибудову до лоджії. Дах прибудови влаштований вище рівня полу квартири позивача. Встановлені факти окрім зазначених доказів визнаються сторонами. Також встановлено, що відповідачі збудували прибудову без дозволу на будівництво і дозволу на початок будівельних робіт./а.с.18,21,89/ З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 376, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій». Відповідно до ст. 376 ЦК України споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій» при добудови відповідачі повинні були отримати дозвіл на будівництво у виконавчому комітеті і дозвіл на виконання будівельних робіт. Останній дозвіл надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. З огляду на викладене вбачається, що позивачі діяли у супереч зазначених положень закону. Відповідно до ст.ст. 383, 386, 391 ЦК України позивач має право на усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином позов про знесення спірної прибудови до лоджії підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Між тим в супереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивач не надав належних і переконливих доказів в обґрунтування позову про відшкодування моральної шкоди. Так позивач не надав доказів на підтвердження взаємозвязку між діями відповідачів і погіршенням стану здоровя, а відтак і витратами понесеними на лікування. Суд вважає, що знесення самої прибудови є достатнім для захисту прав позивача. Позивач не надав доказів на підтвердження спричинення відповідачами матеріальної шкоди від побиття скла вікна на балконі. В ході судового розгляду позивач надала докази на підтвердження влаштування на балконі металевої решітки на суму 2175 грн./а.с.153/. Вказану суму просила стягнути з відповідачів. Разом з цим суд вважає, що така сума не підлягає відшкодуванню. Так судом задоволений позов про знесення прибудови, і цей спосіб захисту є цілком достатнім для поновлення прав позивача. Крім того позивач не надав переконливих доказів на підтвердження необхідності влаштування решітки. Зазначені витрати на решітку з боку позивача є зайвими. Позивач також не надав належних і переконливих доказів на підтвердження понесення витрат повязаних з правовою допомогою. Так надані квитанції від [PERSON] на загальну суму 1500 грн. не є належним підтвердженням витрат на правову допомогу. Навпаки з листів [PERSON] вбачається, що він не є адвокатом, не є субєктом підприємницької діяльності по наданню юридичних послуг. З матеріалів справи вбачається, що він є представником за усною заявою, а за положеннями ст.ст. 79, 84 ЦПК України витрати на послуги представника не відносяться до судових витрат. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути документально підтверджені обґрунтовано понесені позивачем витрати тільки у сумі 38,50 грн.

Outcome: partial