Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та визначення місця проживання малолітньої дитини. В судовому засіданні частково змінив позовні вимоги, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, а також повернути малолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] до її попереднього постійного місця проживання в смт.Володимирець, оскільки відповідач самовільно, без його згоди забрала дитину. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки з позивачем [PERSON] сімейне життя у неї не склалось. Після чергової сварки, вона вирішила розірвати шлюб, і хоча сама не ініціювала розлучення, разом з сином від першого шлюбу [PERSON] [INFO] та спільною із позивачем донькою [PERSON] [INFO] переїхала в с.Озерськ Дубровицького району до батьківського будинку. Свій переїзд з дітьми вона з позивачем не узгоджувала, однак вважає, що доньці краще жити з нею, оскільки вона, як мати, забезпечує належний догляд та виховання дитини. Просила суд задоволити позов в частині розірвання шлюбу та відмовити в задоволенні позову в частині повернення дитини до постійного місця проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 16 квітня 2004 року між сторонами по справі укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №11. Як вбачається зі ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. Сторони по справі визнали ту обставину, що їх сімя фактично розпалась, шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Подружжя тривалий час проживають окремо, і заходи щодо їх примирення виявились безрезультатними. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. Що стосується вимог про повернення малолітньої дитини до постійного місця проживання, то задовольняючи позов в цій частині, суд виходив з наступного. У відповідності до свідоцтва про народження 1-ГЮ №094328 батьком [PERSON] є позивач [PERSON], матірю відповідач [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 18.02.2009 року, малолітня [PERSON] зареєстрована в [INFO], і до червня 2008 року проживала в смт.Володимирець за адресою вул.С.Петлюри, буд.82 разом зі своїми батьками. В своїх поясненнях позивач вказував, що після одруження він разом з дружиною та її сином від першого шлюбу [PERSON] проживали разом, в будинку батьків [PERSON] в смт.Володимирець. В той же час він розпочав будівництво власного житлового будинку, до якого планував переїхати сімєю. Після народження доньки [PERSON] вона почала проживати в цьому ж будинку, разом з усією сімєю. Будь-якого іншого місця проживання донька не мала. Догляд за донькою здійснювали вони з дружиною разом, їм допомагали також вся сімя дідусь, бабуся. Крім того, він доглядав також і за сином дружини від першого шлюбу, з хлопцем у нього склались приязні, добрі стосунки, [PERSON] відвідував школу в смт.Володимирець. Відповідачка неодноразово залишала дітей під доглядом позивача та його батьків, виїжджала за межі району. В червні 2008 року дружина раптово, не повідомивши причини, забрала дітей та поїхала з смт.Володимирець. Пізніше позивачу стало відомо, що вона проживає в [INFO] разом з дітьми. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON], яка пояснила, що її онука [PERSON] з часу свого народження постійно проживала в [INFO], зареєстрована дівчинка також в смт.Володимирець. Відповідач [PERSON] без відома та згоди чоловіка забрала дитину, а також свого сина [PERSON], який виховувався в їх сімї, тривалий час не повертається з дитиною додому. Відповідач не заперечувала тієї обставини, що вона забрала доньку [PERSON] з смт.Володимирець без згоди чоловіка та його відома. Як вбачається зі ст.ст.160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Разом з тим, відповідач [PERSON] змінила місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] без відома та згоди її батька позивача [PERSON] У відповідності до ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. В судовому засіданні відповідачем не надано жодних доказів того, що повернення дитини за попереднім місцем проживання, а саме до смт.Володимирець може створити небезпеку для її життя та здоровя, а також того, що внаслідок зміни обстановки повернення дитини не відповідатиме її інтересам. Разом з тим, письмовими доказами актом обстеження, довідками, висновком органу опіки та піклування доведено, що в сімї позивача для дитини було створено належні умови для виховання, і ці докази нічим не спростовано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] самовільно, без відома та згоди позивача, забравши малолітню дитину [PERSON] з її постійного місця проживання, порушила права позивача як батька даної дитини, передбачені ст.ст.141, 150, 151-155 СК України, а також і права малолітньої дитини, у звязку з чим дані права підлягають поновленню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved