overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення [PERSON], [INFO], та зміну прізвища дитини на «[INFO]», по батькові на «[INFO]». При цьому позивач просив записати його батьком усиновленої дитини до актового запису про народження, посилаючись на те, що він з 13.12.2007 р. знаходиться в зареєстрованому шлюбі з матір'ю дитини, займається вихованням і утриманням дитини,мати та батько дитини проти усиновлення не заперечують. У судове засідання заявник не з'явився, надав суду заяву , в якій просив про розгляд заяви за його відсутності, доводи заяви підтримав, просив про її задоволення. Представник зацікавленої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала заяву, просила про розгляд справи за її відсутність. Зацікавлена особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила заяву задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Зацікавлена особа [PERSON]не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила про розгляд заяви за її відсутності, просила про задоволення вимог її батька [PERSON] Зацікавлена особа [PERSON].в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся не однократно належним чином, заперечень не надавав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності нез'явившихся осіб, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. [INFO] року народилася [PERSON], її матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON] Згідно свідоцтва про шлюб, 13.10.2007 року заявник зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Як зазначає заявник, після реєстрації шлюбу він займається вихованням та утримуванням дитини, яка вважає [PERSON] своїм батьком. Крім того заявник має постійне місце проживання, місце роботи, характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансері не знаходиться, стан здоров'я задовільний. Згідно висновку Служби у справах неповнолітніх Виконавчого комітету Миколаївської міської Ради № 56а/20-08 від 22.02.2005 року усиновлення заявником [PERSON] визнано доцільним і відповідає інтересам дитини. Із висновку про стан здоров'я особи дитячої міської лікарні вбачається, що фізичний розвиток дитини [PERSON] відповідає її вікові. Відповідно до ст.. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Із урахуванням вищевикладеного, у відповідності до ст. 224 СК України, суд дійшов висновку про доцільність усиновлення заявником [PERSON], [INFO]. У зв'язку з чим у відповідності до ст. ст. 229, 231 СК України необхідно внести зміни до актового запису про народження [PERSON], сказавши її прізвище «[INFO]», по - батькові «[INFO]» та записати заявника батьком усиновленої дитини. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії м. Миколаєва звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за недорахован\\ електричну енергію у розмірі 3 878 грн. 19 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на задоволенні наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення не заперечував, просив розстрочити виконання рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом установлене наступне. [PERSON], який мешкає за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 15-в. кв. 67, є споживачем електричної енергії, яку постачає ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». На відповідача відкрито особовий рахунок (укладений договір) №0163067. 26.01.2010р. представниками ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» при перевірці дотримання Правил користування електроенергією для населення у споживача [PERSON] встановлено порушення вищевказаних правил і було складено відповідний акт №Ю-3251. Встановлено порушення Правил користування електроенергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки до власної мережі поза приладом обліку. 29.01.2010р. даний акт було розглянуто комісією, яка була проведена за участю споживача. Вказаною комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил користування електроенергією для населення відповідачем було нанесено компанії збитки в розмірі 3 878 грн. 19 коп., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. На підставі викладеного у відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, «Правил користування електроенергією для населення» затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року №1357, п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562, суд дійшов висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.217 ЦПК України, суд, який прийняв рішення, може визначити порядок його виконання, надавши відстрочку або розстрочити виконання, прийняти заходи по забезпеченню його виконання, про що зазначає у рішенні. У судовому засіданні відповідач просив розстрочити виконання даного рішення, оскільки в звязку зі скрутним матеріальним становищем не може сплатити вказану суму у повному обсязі одним платежем. Представник позивача не заперечувала проти розстрочки виконання рішення суду. З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців, з виплатою відповідачем щомісячного платежу у розмірі 323 грн. 18 коп. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що вимоги позивача є обгрунтованими і на підставі ст.ст.1 1, 525, 526 ЦК України підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивача 3 878 грн. 19 коп. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 171 грн. 00 коп. (судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп., інформаційно-технічні послу у розмірі 120 грн. 00 коп.)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] являвся власником будинку та головою двору в с. Галаганівка Чигиринського району, вулиця Б. Хмельницького, 124, який був побудований та зареєстрований як колгоспно-кооперативна власність в погосподарській книзі Галаганівської сільської ради Чигиринського району. 27 серпня 2009 р. [PERSON] помер і позивачка, будучи спадкоємцем майна відповідно до заповіту, просить визначити належність вказаного будинку померлому, а за нею визнати право власності на нього. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала їх задовольнити та визнати за нею право власності на вказаний будинок, після померлого батька, пояснивши, вона є спадкоємцем його майна згідно заповіту та прийняла спадщину після його смерті, оскільки проживала у вказаному будинку померлим на день відкриття спадщини. Крім неї, спадкоємцями на майно померлого, відповідно до закону, є її брати [PERSON], [PERSON], які спадщину після смерті свого батька не приймали і не претендують на спадкове майно. Поскільки на даний будинок відсутні правовстановлюючі документи, тому позивачка не змогла оформити його нотаріально і змушена була звернутися до суду. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Треті особи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилися, надіславши заяви згідно яких не заперечують проти позову і згідні на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, задовольнивши заяви відповідача, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 серпня 2009 р., відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 124042, помер [PERSON], після смерті якого на території Галаганівської сільської ради залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок з надвірними спорудами. Також, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що власником будинку розташованого в с. Галаганівка Чигиринського району, вулиця Б. Хмельницького, 124, відповідно до довідки виданої Галаганівською сільською радою №141 від 18.03.2010 року та довідки НАСК „Оранта від 19.03.2010 року № 19, був [PERSON], а тому можливо встановити факт належності померлому вказаного будинку. Відповідно до заповіту від 10 грудня 2007 року, посвідченого виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Чигиринського району, позивачка, як дочка, є спадкоємцем майна померлого [PERSON] Також, судом встановлено, що позивачка, відповідно до довідки виданої Галаганівською сільською радою № 142 від 18.03.2010 року, постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а значить прийняла спадщину після померлого. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що поскільки позивачка є спадкоємцем майна померлого відповідно до заповіту і прийняла спадщину, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має, тому за нею можливо визнати право власності на це домоволодіння. На підставі викладеного, ст.328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] являвся власником будинку та головою двору в с. Боровиця Чигиринського району, вулиця А. Миру, 18, який був побудований та зареєстрований як колгоспно-кооперативна власність в погосподарській книзі Боровицької сільської ради Чигиринського району. 01 лютого 2006 р. [PERSON] помер і позивачка, будучи спадкоємцем відповідно до закону, просить визначити належність вказаного будинку померлому, а за нею визнати право власності на нього. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала їх задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинок розташований в с. Боровиця Чигиринського району, вулиця А. Миру, 18, після померлого 01 лютого 2006 р. [PERSON], пояснивши, що позивачка являлася дружиною померлого і фактично прийняла спадщину, проживаючи з померлим до дня смерті і вступила у володіння та управління спадковим майном, а крім неї інших спадкоємців на майно не має, оскільки вони проживали одиноко, дітей не мали. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 лютого 2006 р., відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 028656, помер [PERSON], після смерті якого на території Боровицької сільської ради Чигиринського району залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок з надвірними спорудами. Також судом встановлено, що власником будинку, розташованого в с. Боровиця Чигиринського району, вулиця А. Миру, 18, відповідно до довідкою виданою Боровицькою сільською радою № 17 від 20.01.2010 року та договору добровільного страхування СГ „ТАС, був [PERSON], а тому можливо встановити факт належності померлому вказаного будинку. В судовому засіданні також знайшов підтвердження факт, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON], відповідно до закону та згідно свідоцтва про укладення шлюбу, як дружина померлого, є позивачка, яка проживала з померлим на день відкриття спадщини та фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою виданою Боровицькою сільською радою № 16 від 20.01.2010 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не має, тому за нею можливо визнати право власності на це домоволодіння. На підставі викладеного, ст.328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалося, з 2001 року шлюбні відносини з відповідачем припинила,' що негативно відбилося на стані її здоров»я, з цього часу не ведуть спільного господарства. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити, пояснила, що сімейно - шлюбні стосунки не підтримують з кінця 2008 року. Має іншого чоловіка з кінця 2008 року. Майнових та житлових спорів немає. Просила розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно сім»я не склалася. З кінця 2008 року не підтримують сімейно - шлюбні стосунки. Позивачка має іншого чоловіка з 2008 року. Майнових та житлових спорів не має. Просив розірвати шлюб. Заслухавши позивача, відповідачку,вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб в 1997 році. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Спільне сумісне життя сторін не склалося, оскільки відповідач не приділяє увагу дружині та сину. Позивачка має іншого чоловіка з кінця 2008 року. Сторони не підтримують сімейно - шлюбні стосунки з кінця 2008 року, проживають за однією адресою. Майнових та житлових між ними немає. В судовому засіданні позивачка та відповідач наполягали на розірванні шлюбу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Вирішуючи питання про витрати, пов»язані з отриманням свідоцтва про розлучення суд враховує матеріальний та сімейний стан сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]В,, в якому просить зобов*язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні квартирою №153 у будинку №78 по вул. Ак.Корольова в м. Одесі із зняттям його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. При цьому позивач посилається на те, що спірна квартира належить йому на праві власності, в зазначеній квартирі зареєстровані відповідач та його дружина [PERSON], після розірвання між ними шлюбу в 2009 році [PERSON] забрав усі свої особисті речі та виїхав з квартири до м. Житомир. Позивач є людиною похилого віку, учасником бойових дій і він не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за людину, яка не проживає в квартирі, у зв*язку з чим він змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить його не турбувати. В судовому засіданні представник третьої особи - Київського РВ ОМУ УМВС України позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи - Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16340036 від 19.10.2007 року /а.с.5/. Згідно наданих та досліджених судом доказів, вбачається, що відповідач у спірній квартирі не проживає, не є її власником, не є членом сім*ї позивача, що не оспорював сам [PERSON] в наданих ним запереченнях, повідомивши, що він проживає в м. Житомирі. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обгрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

15 березня 2010 року прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві прокурор вказував, що відповідач в 2001 році уклав договір оренди земельної ділянки на підставі земельного сертифікату з [PERSON] терміном на 7 років, який зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди за №442. Термін дії зазначеного договору закінчився 23.03.2007 року. Перевіркою встановлено, що ВАТ «Сільгоспхімія», в 2007 році фактично користувалося земельною ділянкою [PERSON] у розмірі 6,0425 га, однак своєчасно не сплатило орендну плату за користування орендованою землею, тобто до кінця грудня 2007 року, яка становить станом на 09.03.2010 року 604,35 гривень. Добровільно відшкодувати вказану заборгованість відповідач відмовляється, а тому прокурор просить суд позов задовольнити, а також стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор позов підтримав, представник відповідача позов визнав та звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив суд при ухваленні рішення надати відстрочку виконання рішення суду до 30 липня 2010 року. Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Суд також вважає, за можливе застосувати ст.217 ЦПК України, та надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави мито в розмірі 51 (п'ятдесят одної) гривні, та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

15 березня 2010 року прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві прокурор вказував, що відповідач в 2001 році уклав договір оренди земельної ділянки на підставі земельного сертифікату з [PERSON] терміном на 7 років, який зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди за №152. Термін дії зазначеного договору закінчився 15.02.2007 року. Перевіркою встановлено, що ВАТ «Сільгоспхімія», в 2007 році фактично користувалося земельною ділянкою [PERSON] у розмірі 7,23 га, однак своєчасно не сплатило орендну плату за користування орендованою землею, тобто до кінця грудня 2007 року, яка становить станом на 09.03.2010 року 604,35 гривень. Добровільно відшкодувати вказану заборгованість відповідач відмовляється, а тому прокурор просить суд позов задовольнити, а також стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор позов підтримав, представник відповідача позов визнав та звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив суд при ухваченні рішення надати відстрочку виконання рішення суду до 30 липня 2010 року. Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвачює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Суд також вважає, за можливе застосувати ст.217 ЦІІК України, та надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦГІК України суд стягує з відповідача на користь держави мито в розмірі 51 (п'ятдесят одної) гривні, та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

12 березня 2010 року прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві прокурор вказував, що відповідач 14 лютого 2000 року уклав договір оренди земельної ділянки на підставі земельного сертифікату з [PERSON] терміном па 7 років, який зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди за №15). Термін дії зазначеного договору закінчився 14.02.2007 року. Перевіркою встановлено, що ВАТ «Сільгоспхімія», в 2007 році фактично користувалося земельною ділянко [PERSON] у розмірі 6,0428 га, однак своєчасно не сплатило орендну плату за користування орендованою землею, тобто до кінця грудня 2007 року, яка становить станом на 09.03.2010 року 604,35 гривень. Добровільно відшкодувати вказану заборгованість відповідач відмовляється, а тому прокурор просить суд позив з ідовсльпп : п. а також стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор позов підтримав, ирсдсіавю'; відповідача позов визнав та звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив суд при ухваленні рішення надати відстрочку виконання рішення суду до 30 липня 201 0 року. Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст 174 ЦІН >' ; у визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав валю- рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підтягають доказуванню. Суд також вважає, за можливе застосувати ст.217 ЦПК України, та надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закон\, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користі, держави мито в розмірі 51 (п'ятдесят одної) гривні, та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаціііно- технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного

Outcome: approved