Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

У квітні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Криворізького Локомотиворемонтного заводу ВАТ «Металургтрансремонт» про відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач неодноразово змінював. В березні 2009 року позивач подав заяву про залишення його вимог до Криворізького Локомотиворемонтного заводу "Металургтрансремонт*'без розгляду і надав позов до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, В позовній заяві від 04.03.2009 року позивач просив стягнути моральну шкоду з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в позові зазначив, що працював у Криворізькому Локомотиворемонтному заводі "Металургтрансремонт*' слюсарем по ремонту пило-вентиляційних систем 5 розряду. 12 липня 2004 року з ним на роботі стався нещасний випадок, внаслідок якого він був травмований, отримав травму у вигляді: відкритий перелом бугристості нігтьової та середньої фаланги 2 пальця , перелом нігтьової фаланги 3 пальця зі зміщенням та основної фаланги 3 пальця стопи. По факту нещасного випадку було проведене розслідування, про що був складений акт № 3 від 14 липня 2004 року. Причиною нещасного випадку є порушення зі сторони начальника ЄМО ВАТ "Металургтрансремонт " Криворізького Локомотиворемонтного заводу посадової інструкції в частині контролю за безпечним виробництвом робіт. Згідно з п.10 вказанного акту нещасний випадок стався з вини адміністрації ВАТ "Металургтрансремонт " Криворізького Локомотиворемонтного заводу, яка не забезпечила належний контроль за безпечними умовами праці зі сторони працівників і порушила ст.13 Закону України "Про охорону праці" . За висновком МСЕК від 27.10.2004 р. йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15% з повторним оглядом 01.11.2005 року. За висновком МСЕК від 29.05.2007 року йому встановлена втрата професійної працездатності по каліцтву в розмірі 15% терміном до 1 травня 2009 року та 3 група інвалідності. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування, ВМП, ЛФК. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі від 05.11.2004р. йому призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога в розмірі 6177,15 гривень . ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань моральну шкоду йому не відшкодовувало. З вини Криворізького Локомотиворемонтного заводу ВАТ'Металургтрансремонт" , який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, йому була спричинена моральна шкода, випадок з ним стався під час виконання трудових обов'язків, тому заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, оскільки він був застрахований від нещасного випадку. На момент нещасного випадку, який стався з позивачем на виробництві , відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві передбачалось ст.ст. 5, ч.І ст. 21 ,ч.З ст.28 Закона України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності». В зв'язку з нещасним випадком змінилися образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль у правій стопі , порушення функції опори правої ноги. Такий стан не дає йому можливості спокійно займатись фізичною роботою. В зв'язку з травмою він не відчуваю точки опори в стопі , що приводить до невпевненої ходьби . Незважаючи на лікування в нього залишився незрісшийся перелом фаланги З пальця правої стопи. Після тривалої ходьби він постійно відчуває біль у нозі, що спричиняє фізичних та моральних страждань. В зв'язку з травмою він перебував у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування був змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Факт завдання моральних страждань підтверджується актом розслідування нещасного випадку, витягом із висновку МСЕК, виписним епікризом лікарні, де він проходив лікування, довідкою Українського ДНДІ медико-соціальних проблем інвалідності. Моральну шкоду оцінює в 200 мінімальних заробітних плат з кожного з відповідача, що становить по 121000 гр.:605гр.х200=121000грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив стягнути на його користь в відшкодування моральної шкоди 121000 гр.. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області позов не визнав, вважає, що Фонд не повинен відшкодовувати моральну моральна у, цей обовязок покладений на підприємство, на якому працював позивач. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у Криворізькому Локомотиворемонтному заводі "Металургтрансремонт*' слюсарем по ремонту пило-вентиляційних систем 5 розряду . 12 липня 2004 року з ним на роботі стався нещасний випадок, внаслідок якого він був травмований, отримав травму у вигляді: відкритий перелом бугристості нігтьової та середньої фаланги 2 пальця , перелом нігтьової фаланги 3 пальця зі зміщенням та основної фаланги 3 пальця стопи . По факту нещасного випадку було проведене розслідування, про що був складений акт № 3 від 14 липня 2004 року. Згідно п.7 Акту про нещасний випадок причиною нещасного випадку є порушення зі сторони начальника ЄМО ВАТ "Металургтрансремонт " Криворізького Локомотиворемонтного заводу посадової інструкції в частині контролю за безпечним виробництвом робіт . Згідно з п.10 вказанного акту нещасний випадок стався з вини адміністрації ВАТ "Металургтрансремонт " Криворізького Локомотиворемонтного заводу, яка не забезпечила належний контроль за безпечними умовами праці зі сторони працівників і порушила ст.13 Закону України "Про охорону праці" . За висновком МСЕК від 27.10.2004 р. позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15% з повторним оглядом 01.11.2005 року. За висновком МСЕК від 29.05.2007 року йому встановлена втрата професійної працездатності по каліцтву в розмірі 15% терміном до 1 травня 2009 року та 3 група інвалідності. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування, ВМП, ЛФК. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі від 05.11.2004р. йому призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога в розмірі 6177,15 гривень. ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань моральну шкоду позивачу не відшкодовувало . З вини Криворізького Локомотиворемонтного заводу ВАТ'Металургтрансремонт" , який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода, випадок з ним стався під час виконання трудових обов'язків, тому заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, оскільки він був застрахований від нещасного випадку. На момент нещасного випадку, який стався з позивачем на виробництві , відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві передбачалось ст.ст. 5, ч.І ст. 21 ,ч.З ст.28 Закона України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» . На підставі викладеного суд вважає доводи представника відповідача не заснованими на вимогах закону. Заподіяне позивачу в наслідок нещасного випадку з вини підприємства ушкодження здоровя викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Позивач постійно відчуває біль у правій стопі, порушення функції опори правої ноги, такий стан не дає йому можливості спокійно займатись фізичною роботою. В зв'язку з травмою він не відчуваю точки опори в стопі, що приводить до невпевненої ходьби . Незважаючи на лікування в нього залишився незрісшийся перелом фаланги З пальця правої стопи. Після тривалої ходьби він постійно відчуває біль у нозі, що спричиняє фізичних та моральних страждань. В зв'язку з травмою він перебував у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування був змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Факт завдання позивачу моральних страждань підтверджується актом про нещасний випадок, витягом із висновку МСЕК, виписними епікризами, де позивач проходив лікування. Спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом чи іншим пошкодженням здоровя, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах (ст..153 КЗпП) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає з трудових правовідносин. На підставі ст. 237-1 КЗпП України на підприємство покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду за втрату здоровя. Оскільки травма, що отримав позивач повязана з виробництвом, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися як роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, так і ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,оскільки позивач був застрахований від нещасного випадку та профзахворювання. Оскільки позивачем втрачено 15% профпрацездатності згідно висновку МСЕК 27.10.2004 року, дата якого є датою страхового випадку, страховий випадок настав вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, але до 01.01.2006 року, моральну шкоду має відшкодувати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. На момент втрати професійної працездатності в наслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві передбачалось .ст. 5, ч.І ст. 21,ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди наявний, оскільки він частково на 15% втратив професійну працездатність в працездатному віці від нещасного випадку на виробництві, визнаний інвалідом 3 групи. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаної травми на виробництві, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, ступень втрати професійної працездатності від профзахворювання в розмірі 15% і 3-ю групи інвалідності в працездатному віці (43 роки), виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості,суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди позивачу потрібно стягнути з відповідача в межах заявлених ним позовних вимог 10 000 грн. При цьому суд враховує, що максимальний розмір у відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат при умові відсутності стійкої втрати працездатності на день постановлення рішення суду (у відповідність п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратній відповідності з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання повинен виходити із такого мінімального розміру заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на момент розгляду справи.

Outcome: approved