Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 18.11.2008 року між ними був укладений договір строкового банківського вкладу № 08-11-18-000592 (далі Договір), відповідно до якого відповідач розмістив на вкладному рахунку № 2630451900265.592 строком на 310 календарних днів (з 18.11.2008 р. по 23.09.2009 р. включно) належні позивачу гроші у сумі шістнадцяти тисяч (16000) доларів США 00 центів. У звязку з виникненням термінової потреби у грошах на лікування, 03.12.2008 року позивач звернувся в Дирекцію відповідача у м. Харків (регіональне відділення) із заявою про дострокову видачу йому зазначеного вище вкладу. Проте співробітники відповідача в усній формі відмовили позивачу у достроковій видачі йому вкладу з посиланням на те, що пп. 5 п. 2 Постанови правління Національного банка України Про окремі питання діяльності банків від 04.12.2008 р. № 413 банкам заборонено достроково видавати вклади вкладникам. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.04.2009 р. відповідача зобов*язано здійснити дії по достроковому поверненню позивачці вкладу, з перерахунком нарахованих % за весь строк дії Договору, за процентною ставкою для дострокового відкливання вкладу. Строк прострочення виконання відповідачем зобов*язання з повернення вкладу, на думку позивача, становить 123 дні (з 09.12.2008 р. по 10.04.2009 р.). Просив суд стягнути з відповідача нараховані за вказаний період пеню у розмірі 41 грн.50 коп., відповідно до п.4.2 Договору; 3% річних у розмірі 1245,47 коп., на підставі ч.2 ст.625 ЦК України; та відповідно до ч.2 ст.1214, ч.2 ст.536 ЦК України - 4981,97 грн. за користування безпідставно збереженими грошима, надавши розрахунки вказаних сум. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відсутність вини відповідача як підстави цивільно-правової відповідальності, оскільки у свої діяльності він керувався Постановами НБУ №319 від 11.10.2008 р. та № 413 від 04.12.2008 р., якими було встановлено мораторій на дострокову видачу вкладів. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. В судовому засіданні безспірно встановлено, що 18.11.2008 року між АБ „Діамант і [PERSON] 3.1. був укладений Договір строкового банківського вкладу № 08-11-18-000592 (далі Договір), відповідно до якого відповідач розмістив на вкладному рахунку № 2630451900265.592 строком на 310 календарних днів (з 18.11.2008 р. по 23.09.2009 р. включно) належні позивачу гроші у сумі 16000 доларів СІЛА 00 центів. 03.12.2008року позивач звернувся в Дирекцію відповідача у м. Харків (регіональне відділення) із заявою про дострокову видачу йому зазначеного вище вкладу. У безсудовому порядку у строк до 08.12.2008 р. вказані вимоги позивачем не були задоволені. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.04.2009 р. відповідача зобов*язано здійснити у порядку, передбаченому Договором, дії по достроковому поверненню позивачці вкладу у розмірі 16000 доларів США, із перерахунком нарахованих процентів за весь строк дії Договору, за процентною ставкою для дострокового відкливання вкладу Рішень суду набрало законної сили та виконано у повному обсязі, що сторонами не оспорюється. Таким чином, час прострочення відповідачем зобов*язання щодо дострокового повернення вкладу складає 123 дні ( з 08.12.2008 р. по 10.04.2009 р.). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення строків, встановлених Договором для повернення вкладу та/або процентів за ним, Банк сплачує Вкладнику пеню у розмірі 0,1% річних за кожен день прострочення. За таких обставин суд вважає необхідним задовільнити позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення повернення вкладу у розмірі (123 дні х 0,1%):365)х16000:100%=5,39 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленому НБУ на день розгляду справи (800,2500 грн. за 100 доларів США) становить 43,13 грн. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних за прострочення повернення вкладу, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, що становить (123 дні х 3%):366х16000:100%=161,75 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленому НБУ на день розгляду справи (800,2500 грн. за 100 доларів США) складає 1294,40 грн. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов*язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки позивачці проценти за користування її грошовими коштами, нараховані по 10.04.2009 р., відповідачем сплачені, про що пояснив суду її представник, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами у розмірі 4981, 97 грн. Даних про те, що за цей період Банк одержав більші доходи, ніж сплатив позивачці - суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з позивача на користь відповідача пеню і 3 % річних за прострочення повернення вкладу у розмірі 1337,83 грн. (43,13 + 1294,40) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 25,60 грн. (0,21% від заявлених вимог). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно ч.З ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів, судовий збір у розмірі 51 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved