Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 травня 2000 року вона є власником будинку [ADDRESS]. В даному житловому приміщенні також зареєстрований [PERSON], якого позивачка зареєструвала по проханню його тітки, подруги позивачки, яка запевняла що ця реєстрація необхідна тимчасово на період навчання відповідача в училищі. Відповідач фактично в даному будинку і не проживав, на неодноразові звернення позивачки до [PERSON] з проханням змінити реєстрацію, останній не реагував, під час останньої зустрічі у вересні 2008 року такий пообіцяв що приїде, однак до даного часу так і не приїхав. Оскільки відповідач тривалий час без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS], не приймає участі в утриманні будинку, внаслідок чого ускладнюється матеріальне становище позивачки, яка крім того не має можливості вільно, на свій розсуд, розпорядитися своїм житлом, остання і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв”язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивачка дійсно у 2000 році прописала племінника своєї подруги [PERSON], з якою товаришувала, на період його навчання в м. Києві, але він жодного дня не проживав в даному будинку. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2000 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна, в тому числі житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Охіньківської сільської ради №395 від 05.11.2008 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS], але за місцем прописки не проживав (а.с. 6). Згідно копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що в даному будинку зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 7-9). Згідно положень ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно положень ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON], відповідач по справі, понад 6-ти місяців без поважних причин не проживає в жилому приміщенні [ADDRESS], не приймає участі в його утриманні, а тому за вимогою власника спірного будинку може бути визнаний в судовому порядку таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК України та

Outcome: approved