Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач в січні 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином. Посилався на те, що вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.06.2008 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст. 191 ч.5, ст.366 ч.2 КК України. Даним вироком встановлено, що [PERSON], будучи матеріально-відповідальною особою та обіймаючи посаду старшого касира-контролера філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці», виконуючи свої посадові обов'язки пов'язані з обслуговуванням клієнтів-фізичних осіб, відкриттям поточних і депозитних рахунків, веденням таких рахунків, здійсненням безготівкового зарахування коштів на рахунки фізичних осіб та списанням коштів з цих рахунків, умисно, незаконно з корисливих мотивів протягом 2000 - 2007 років вчиняла привласнення грошових коштів фізичних осіб - клієнтів банку на загальну суму 8921357 грн. 75 коп. Згідно вказаного вироку, з [PERSON] на користь банку стягнуто 4342640 гривень та 27206, 29 Євро, що включає в себе суми, які відшкодовані банком клієнтам банку - фізичним особам. Крім того, після винесення вироку позивачем здійснено відшкодування клієнтам банку шкоди, що завдана відповідачем під час виконання посадових обов'язків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на загальну суму 261787 грн. 85 коп. Також, під час розслідування кримінальної справи позивач поніс витрати в сумі 7000 гривень на проведення судової фінансово-кредитної експертизи, згідно постанови від 05.09.2007 року. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь банку 268787 грн. 85 коп. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що банком було відшкодовано вкладникам - клієнтам банку - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суми вкладів та відсотки нарахувань на день сплати даних сум. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 268787 грн. 85 коп. Судом встановлено, що згідно вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.06.2008 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.191 ч.5, ст.366 ч.2 КК України по факту того, що вона, обіймаючи посаду старшого касира-контролера філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці» та будучи матеріально відповідальною службовою особою, своїми умисними діями, які виразились у внесенні до офіційних документів, а саме: ощадних книжок вкладників та операційної бази обслуговування фізичних осіб філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці» - завідомо неправдивих відомостей щодо надходження на рахунки та видачу з рахунків грошових коштів, дострокового закриття рахунків та неправдивих відомостей щодо відміни операцій по відкриттю рахунків і залученню на них грошових коштів, а також у складанні і видачі завідомо неправдивих документів ощадних книжок вкладників філії, що спричинило заподіяння матеріальних збитків, як [PERSON] комерційному промислово-інвестиційному банку в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці», так і вкладникам на загальну суму 8921357 грн. 75 коп., тобто службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки (а.с. 16-83). Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як було встановлено судом, згідно вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.06.2008 року, залишеного без змін в частині винуватості [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст. 191 ч.5, ст.366 ч.2 КК України ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.09.2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 02.04.2009 року, [PERSON] на час скоєння злочинів перебувала у трудових відносинах з філією «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці», а саме обіймала посаду старшого касира-контролера філії. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було завдано шкоду протиправними діями [PERSON]С, під час виконання нею трудових обов'язків, що підтверджується копією вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.06.2008 року та копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.07.2009 року (ах.6-9, 16-83). Позивач здійснив відшкодування шкоди вказаним клієнтам банку, що підтверджується копіями заяв на видачу готівки від 03.12.2009 року, від 25.01.2008 року, від 08.02.2008 року, від 28.05.2008 року, від 16.01.2008 року, згідно яких [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали суми вкладів готівкою, рахунки було закрито (ах.10-14). Також, позивач [PERSON] комерційний Промислово-інвестиційний банк в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернівці» поніс витрати в сумі 7000 гривень пов'язані з проведенням судової фінансово-кредитної експертизи під час розслідування кримінальної справи, що підтверджується копіями платіжних доручень №2089 від 21.11.2007 року та №1732 від 21.09.2007 року (ах.3а,б). Під час розгляду кримінальної справи дані витрати з [PERSON] стягнуто не було. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо Інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.1 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Як видно із змісту ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. На підставі наведених норм Закону, суд приходить до висновку, що [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, заподіяної з її вини позивачу. Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як вбачається з п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на ту обставину, що відповідачем [PERSON] заява про застосування позовної давності не подавалась, а натомість була подана заява, в якій вона позов визнала, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч. З ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved