overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, посилаючись на те, що він знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра через психічне захворювання: алкогольний Корсаковський психоз, лакунарна деменція вираженого ступеню. [PERSON] через психічне захворювання не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим потребує постійного догляду. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася. Будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи. Судом досліджено наступні докази: довідки про перебування на диспансерному обліку та про склад сім'ї і реєстрацію; копія паспорту; акт судово-психіатричної експертизи. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання в формі органічної поразки головного мозку (травматичної, алкогольної етіології), Корсаковський психоз, лакунарна деменція, у зв'язку з чим не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, суд приходить висновку, що є всі передбачені законом підстави для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі викладеного, відповідно до ст. 32, 39, 40 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що в правовстановлюючому документі - трудовій книжці його прізвище було помилково записано як "Працюк". Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для оформлення пенсії. Заявник у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив розглянути її без його участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: трудова книжка; військовий квиток; посвідчення; довідка про характер роботи; довідка про підтвердження трудового стажу; паспорт заявника. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, бо в судовому засіданні встановлено, що під час оформлення заявнику 06 серпня 1970 року трудової книжки в ній помилково було вказано прізвище заявника - "Працюк", тоді як з паспорту, військового квитка, посвідчень, довідки про характер роботи тощо вбачається, що його прізвище "Процюк". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувшись з позовом до Рівненського міського суду, просить стягнути аліменти з [PERSON] на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила, суду пояснила, що вона із відповідачем перебуває у шлюбі, на даний час проживають окремо, син проживає разом з нею. З відповідачем мають неповнолітнього [PERSON] 28 березня 2009 року. На даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Просить нути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заперечень з приводу позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 255 Цивільного процесуального кодексу України з постановленням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 серпня 2008 року віділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис 1210. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітній син перебуває на утримані матері. Відповідач добровільно не надає іріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи обставини визначені ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 350 гривень на утримання сина щомісячно до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач являється батьком неповнолітнього [PERSON] та просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень до досягнення ним повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засідання позов підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 грн. щомісячно. В решті позовних вимог просить відмовити. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.11.2002 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, суд виходить із інтересів дитини, необхідності її достатнього матеріального забезпечення за рахунок заробітку батьків. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини, має мінливий дохід, тому розмір аліментів слід визначити в сумі 400 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст. 141, 180 - 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

В січні 2010 року, ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за недораховану електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» як споживач електроенергії, однак, 13.01.2009 р. при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення споживачем було встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: «самовільне підключення після відключення за заборгованість шляхом накиду проводів навантаження на лінію електропередач поза електролічильника. Електрична енергія не враховувалась та не сплачувалась», у зв'язку із чим, позивачеві заподіяний збиток на суму 1792,97 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» зазначену суму заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». На його ім'я відкрито особовий рахунок № 0156013. 13.01.2009р. працівниками ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», був зроблений огляд та складений [PERSON] №Є-7932 про порушення «Правил користування електричною енергією для населення», виражених у: «самовільне підключення після відключення за заборгованість шляхом накиду проводів навантаження на лінію електропередач поза електролічильника. Електрична енергія не враховувалась та не сплачувалась». 27.02.2009р. даний акт був розглянутий комісією, яка була проведена без участі споживача [PERSON] та була нарахована суму збитків завданих відповідачем компанії, що становить суму у розмірі 1792,97 грн. грн. В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи, зазначена сума боргу відповідачем не сплачена. Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», крадіжка електричної енергії, у тому числі порушення [PERSON], визначено як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та [PERSON], згідно з законодавством України. У судовому засіданні наявність порушення [PERSON] [PERSON] підтверджується наданими ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» суду матеріалами та поясненнями. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦГІК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30,00 грн. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ Укртелеком звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, мотивуючи тим, що 05.06.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг електрозвязку та встановлено телефон за № 32-23-67. Зобовязання по наданню послуг електрозвязку виконані належним чином та в повному обсязі, але відповідач тривалий час не оплачує надані послуги, внаслідок чого за період з липня 2009 року по грудень 2009 року утворилась заборгованість в сумі 304 грн. 17 коп., які просять стягнути на користь ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ „Укртелеком та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник Черкаської філії ВАТ „Укртелеком за довіреністю [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, хоча судом належним чином була повідомлена про день, час і місце слухання справи. Суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення представника Черкаської філії ВАТ „Укртелеком [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі отримувала послуги електрозвязку, але взяті на себе зобовязання по оплаті за надані послуги не виконала, в результаті чого за період з липня 2009 року по грудень 2009 року у неї утворилась заборгованість в сумі 304 грн. 17 коп„ тому суд вважає необхідним стягнути вищевказану заборгованість з відповідача на користь ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ Укртелеком. Крім того суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, сплачені ними при подачі позову судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ Укртелеком звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, мотивуючи тим, що 10.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 7477 про надання послуг електрозвязку та встановлено телефон за № 76-55-57. Зобовязання по наданню послуг електрозвязку виконані належним чином та в повному обсязі, але відповідач тривалий час не оплачує надані послуги, внаслідок чого за період з червня 2009 року по жовтень 2009 року утворилась заборгованість в сумі 572 грн. 32 коп., які просять стягнути на користь ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ „Укртелеком та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник Черкаської філії ВАТ „Укртелеком за довіреністю [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] 0.І. в судове засідання не зявилася повторно, хоча судом належним чином була повідомлена про день, час і місце слухання справи. Суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення представника Черкаської філії ВАТ „Укртелеком Колом і й ця А. В., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі отримувала послуги електрозвязку, але взяті на себе зобовязання по оплаті за надані послуги не виконала, в результаті чого за період з червня 2009 року по жовтень 2009 року у неї утворилась заборгованість в сумі 572 грн. 32 коп., тому суд вважає необхідним стягнути вищевказану заборгованість з відповідача на користь ВАТ „Укртелеком в особі ЦТП Черкаської філії ВАТ Укртелеком. Крім того суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, сплачені ними при подачі позову судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 13.02.2009, укладеного між нею та [PERSON], належить квартира [ADDRESS], яка перейшла у власність [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 20.12.1999, укладеного між ним та [PERSON], який зобовязався після отримання грошей за квартиру з вказаної адреси виписатись у добровільному порядку. Однак [PERSON] свої зобовязання не виконав, що призвело до того що, позивачка не може на свій розсуд користуватися належною їй на підставі права власності квартирою та сплачує плату за комунальні послуги за двох. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 13 у будинку № 96 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був судом повідомлений належним чином про день слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, постановивши у справі заочне рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачці на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 13.02.2009, укладеного між нею та [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Так, ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідачем порушені права позивачки, як власника [ADDRESS], тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шепетівського підприємства теплових мереж (ШПТМ), третя особа [PERSON] пенсійного фонду України в м. Шепетівка про перерахунок страхових внесків до пенсійного фонду, посилаючись на те, що відповідач виплачує заробітну плату, але не здійснює перерахування страхових внесків до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка, за період з 01.09.2009 року по 31.01.2010 року, внаслідок вищевказаного, страховий стаж позивачу за період з 01.09.2009 року по 31.01.2010 року не зарахований. В зв'язку з чим вона немає можливості скористатись своїм правом на перерахунок пенсії як особі працюючій після призначення пенсії відповідно до 4.4. ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Просить зобов'язати Шепетівське підприємство теплових мереж здійснити перерахування страхових внесків до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка за період з 01.09.2009 року по 31.01.2010 року, та стягнути з відповідача на користь неї судові витрати у сумі 45 (сорока п'яти) грн. 50 коп. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та підтвердила обставини які викладені у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але направила на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов щодо здійснення перерахування обов'язкових страхових внесків до УПФ України в м. Шепетівка за період з 01.09.2009 року по 31.01.2010 року визнала повністю. Представник [PERSON] пенсійного фонду України в м. Шепетівка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність. Щодо позовних вимог то покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд при відсутності заперечень з боку позивачки проти такого вирішення справи вважає за можливе розглянути її на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матерішіи справи, суд вважає заявлений позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка з 16.02.1996 року і по даний час працює на Шепетівському підприємстві теплових мереж начальником абонентського відділу. З 14.06.2005 року отримує пенсію за віком. Даний факт підтверджено довідкою відповідача. За період з 01.09.2009 року по 31.01.2010 року відповідачем, на якого покладено обов'язок здійснювати страхові внески відповідно до ст.ст.14,15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"', обов'язкові страхові внески до управління Пенсійного фонду України не вносились. В зв'язку з чим страховий стаж за цей період найманим працівникам не зарахований, відповідно до інформації з [PERSON] Пенсійного фонду України в м. Шепетівка Хмельницької області. Відповідач в письмовій заяві направленій суду позовні вимоги визнав повністю. Представник УПФУ у м. Шепетівка [PERSON] у вирішенні спору покладається на розсуд суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом та просив суд стягнути з відповідача 3666,58грн. заборгованість по кредитним договором № 80608-СІНШ від 06.08.2007року та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 06.08.2007року був укладений договір № 80608-СШЮ, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000грн., шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок відкритий ПАТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.08.2009 року. Проте, на порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконав зобов»язання, передбачені кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 80608-СІІЕП від 06.08.2007року, станом на 16.11.2009 року сума заборгованості по кредиту складає 3666грн. 58коп., з яких 3008,22грн. - заборгованість по кредиту; 245,67грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 250грн. - штраф (фіксована частина); 162,69грн. - штраф (процентна складова). Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору, в наслідок чого банк не може повернути кредитні кошти, які були видані відповідачу у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування даними коштами. Таким чином, суми простроченої заборгованості заявлені в позові підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та судовий збір у сумі 51грн., понесені позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved