Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Військовий прокурор Івано - Франківського гарнізону в інтересах Міністерства Юстиції України в особі Державного казначейства України звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення зайво виплачених коштів. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що проводилась прокурорська перевірка за зверненням заступника Міністра юстиції України, щодо зайво виплачених коштів в сумі 1945,10 грн., [PERSON] за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2002 року. За результатами перевірки було встановлено, що згідно наказу командира військової частини А - 3913 від 12.09.2002 року, старший технік групи зберігання авіаційного обладнання військової частини майор [PERSON] звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я та з 14.02.2002 року виключений із списків особового складу військової частини [NUMBER] . Після звільнення з військової служби, майор запасу [PERSON] звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до військової частини [NUMBER] про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 1945 гривень 10 копійок. 27 грудня 2002 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та зобов`язано стягнути з військової частини [NUMBER] грошові кошти за неотримане речове майно. 11 лютого 2003 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2 - 1389 виданого 04 лютого 2003 року Самбірським міськрайонним судом про стягнення з військової частини [NUMBER] компенсації за речове майно на загальну суму 1945,10 грн. на користь [PERSON] , та зобов`язану військову частину [NUMBER] у строк до 18.02.2003 року добровільно виконати зазначений виконавчий лист. В період з 11.02.2003 року по 01.03.2006 року кошти на погашення заборгованості по не отриманому речовому майну на рахунки військової частини [NUMBER] не надходили, у зв`язку з чим заборгованість перед [PERSON] погашена не була. 23 червня 2005 року [PERSON] звернувся до Європейського суду з прав людини щодо невиконання державою Україна рішення суду. 02.03.2006 року на рахунок військової частини [NUMBER] надійшли кошти для погашення заборгованості за неотримане речове в сумі 1945,10 грн. [PERSON] ЗС березня 2006 року згідно роздавальної відомості № 153 бухгалтером - касиром військової частини [NUMBER] виплачено готівкою грошову компенсацію за неотримане речове майно згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області - [PERSON] в сумі 1945,10 грн. 03 липня 2006 року Європейський суд з прав людини прийняв рішення щодо дружнього врегулювання у справі « Козедуб проти України » та виніс ухвалу про відсутність підстав для загального характер;-, для подальшого розгляду справи. 12 жовтня 2006 року та 10 жовтня 2006 року на виконання вищевказаної ухвали Європейського суду з прав людини Міністерством юстиції України сплачено [PERSON] 1945,10 грн. залишку по рішенню Самбірського міськрайонного суду Львівської області та 12 786,60 грн. ( конвертовані у національну валюту 2000 Євро ), тобто Міністерством юстиції України фактично повторно сплачено 1945,10 грн. на користь [PERSON] за рішенням суду. З вище викладеного можна прийти до висновку, що [PERSON] два рази отримав кошти за рішенням суд;, з 1945,10 грн. на загальну суму 3890,20 грн., однак отримавши їх другий раз в сумі 1945,10 гр:-: в::-: їх отримав без будь - якої правової підстави на це, так як зазначені кошти він вже отримав у військовій частик: [NUMBER] за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області. В судовому засіданні представник військової прокуратури Кормило Р.О. позов підтримав, та поясние. що "поводилась прокурорська перевірка за зверненням заступника Міністра юстиції України, щодо зайво виплачених коштів в сумі 1945,10 грн. [PERSON] за рішенням Самбірського міськрайонного суд;- Львівської області від 27 грудня 2002 року. За результатами перевірки було встановлено, що згідно наказу командира військової частини А - 3913 від 12.09.2002 року відповідач був звільнений у запас за станом здоров`я. Після звільнення він звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації за нестримане речове майно. Його позов задоволено повністю. 11.02.2003 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з військової частини даної суми. В період з 11.02.2003 року по 01.03.2006 року кошти на погашення заборгованості за нестримане речове майно на рахунки військової частини не поступали і заборгованість не була погашена. 23.06.2005 року відповідач звернувся у Європейський суд з прав людини щодо невиконання рішення суду. Однак 02.03.2006 року на рахунок військової частини поступили гроші для погашення заборгованості і 30.03.2006 року гроші були виплачені відповідачу в сумі 1945,10 грн. Згідно ухвали Європейського суду від 0307.2006 року Міністерством юстиції України було виплачено відповідачу дану суму, з чого вбачається, що відповідач два ризи отримав кошти за рішенням суду, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що другий раз її чоловік даних коштів в сумі 1945,10 грн. не отримував і вони знаходяться на рахунку ва Самбірському ощадному банку. Представник Самбірського ощадного банку Ревть І.І. допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що кошти в сумі 1945,10 грн., поступили на рахунок відповідача згідно платіжного доручення, але їх ніхто не з рахунку не знімав і вони там знаходяться по сьогоднішній день. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що пред`явлений до відповідача позов про стягнення зайво виплачених коштів є безпідставним. Судом встановлено, що відповідач вищевказані кошти з рахунку не знімав.

Outcome: dismissed