Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 січня 2010 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування вимог зазначив, що 25.10.2007 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він позичив останньому 6850 (шість тисяч вісімсот пятдесят) грн. і до 25 квітня 2008 року відповідач зобов'язаний був їх повернути. Однак, вказану суму відповідач не повернув. Крім цього, на його думку з відповідача підлягає стягненню відсотки за користування кредитом в сумі 1206,96 грн., 18 837,50 грн. пені, 1185,27 грн. інфляційних втрат та 309,66 грн. 3% річних. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань станом на жовтень 2009 року сума коштів яка підлягає стягненню з урахуванням відсотків за користування кредитом, 3% річних, пені та витрат вГд інфляції становить 28 389,39грн. Добровільно повернути вищевказані кошти відповідач відмовляється, у зв'язку з цим змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав суду аналогічні по змісту та по суті позовної заяви пояснення, посилаючись на викладені у ній обставини, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та квитанцією про надіслання судової повістки, заперечень на позовну заяву відповідачем в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із розписки від 25.10.2007 року відповідач отримав від позивача гроші в сумі 6850 (шість тисяч вісімсот пятдесят) грн., які повинен був повернути до 25.04 2008 року. Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такі самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні було встановлено, по відповідач не виконав вимогу договору і та не повернув позивачу гроші у вказаний термін, що стверджується поясненнями . позивача, представника позивача та наявнісю у нього оригіналу розписки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Також, відповідно до договору відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобовязань. А тому є підставними та такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за договором позики в сумі 1206,96 грн, 1185,27 грн. інфляційних витрат, 309,66 грн.-3% річних від простроченої суми, пені в розмірі 18 837,50 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. В свою чергу підлягають частковому задоволенню вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 300 грн. судового збору, оскільки позивач предявив суду позов, який містить вимогу майнового характеру, та у відповідності до ст. З Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито він має бути оплачений судовим збором в розмірі 1 % від ціни позову, а оскільки ціна позову становить 28389,39 грн., то з відповідача підлягає стягненню 283,89 грн. судового збору. В зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 6850 грн. коштів з договором позики, 18 837,50 грн. пені, 1206,96 грн. відсотків за користування позикою, 1185,27 грн. інфляційних витрат, 309,66 грн. три відсотки річних, 283,89 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial