Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив стягнути з ТОВ Компанія «Прогрес - Строй» на його користь заробітну плату за період з 01 листопада 2008 року по 12 травня 2009 року в розмірі 3 746,76 грн., компенсацію за відпустку в розмірі 591,46 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 12 травня 2009 року по 19 березня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 02 червня 2008 року він був прийнятий сторожем в ТОВ Компанія «Прогрес - Строй», але в зв`язку з постійною затримкою виплати заробітної плати, згідно наказу №13 К від 12.05.2009р. звільнився з ТОВ Компанія «Прогрес - Строй» за власним бажанням. При звільненні позивачу була нарахована заробітна плата за період з 01 листопада 2008 року по 12 травня 2009 року, а також компенсація за відпустку за відпрацьований час, але провести з ним вищевказаний розрахунок керівництво підприємства відмовилось, в зв`язку з відсутністю коштів на підприємстві. На його неодноразові вимоги щодо проведення остаточного розрахунку при звільненні отримував відмову. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно провести з позивачем розрахунок при звільненні, позивач просив суд стягнути цю суму в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач не направив свого представника для участі у справі, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти позовних вимог, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2008 року позивач згідно наказу №39 к від 02 червня г 2008 року був прийнятий сторожем в ТОВ Компанія «Прогрес - Строй». Наказом №13 К від 12 травня 2009 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням (а.с.4). Розрахунок при звільненні з позивачем проведений не був, в зв`язку з відсутністю грошових коштів на підприємстві. На неодноразові вимоги провести з ним розрахунок, позивач отримував негативну відповідь директора ТОВ Компанія «Прогрес - Строй». За період\~з 01\~листопада 2008\~року по\~12\~травня 2009\~року заробітна\~плата [PERSON] \~становить 3\~746,76\~грн.\~(591,46\~-\~сер.\~заробіток *\~6\~міс.=3548,76\~грн.\~+\~198\~грн.(\~591,46\~грн.:3).\~Компенсація за\~невикористану щорічну\~відпустку,\~за відпрацьований\~час становить\~591,46\~грн.\~(а.с.5). Відповідно до ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум; що належать і йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Крім того, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у вищевказаний строк виплатити не оспорювань ним суму. Крім того, ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вищевказані строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити вищевказане відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. За період з 12 травня 2009 року по 19 березня 2010 року вищевказана компенсація становить 6033,60 грн. (5914,60 грн. (Юміс. * 591,46 - середній заробіток) +119 грн. (591,46 грн. - середній заробіток: 5=119 грн. (за 6 дн.). Таким чином, розрахунок при звільненні [PERSON] підлягає - стягненню в примусовому порядку. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача також обов`язок про відшкодування державного мита в розмірі 51,00 грн., оскільки відповідно до п.1 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивач звільнений від сплати державного мита при подачі позову.

Outcome: approved