Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з АТ «Український інноваційний банк» в особі його Світловодської філії відсотків по банківському вкладу у розмірі 88,16 доларів США та відшкодування моральної шкоди в сумі 200000,0 грн., позивач АТ «Український інноваційний банк» в особі його Світловодської філії звернувся до суду із позовом про розірвання договору банківського вкладу. В судовому засіданні сторони підтримали позовні вимоги, просять суд позови задовольнити, а також пред’явлені до них позовні вимоги сторонами не визнані у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав викладені у позовній заяві вимоги, просить суд стягнути з відповідача 88,16 доларів США – відсотки по банківському вкладу, а також, на відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем, - 200000,0 грн. Та пояснив, що відповідач відмовився видавати на умовах передбаченим договором відсотки по банківському вкладу, в іноземній валюті. Замість валютних цінностей йому намагалися видати гривні, крім цього відповідач незаконно обмежив його волю. Вважає, що неправомірними діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яка зокрема полягає: обмеження його волі; емоційного та психологічного збудження внаслідок неправомірних дій відповідача; принизливого становища його у суспільстві, в зв’язку з позбавленням його свободи; отримання представником відповідача заробітної плати за час участі у судовому засіданні, при тому що сам позивач витрачає власний час та кошти; погіршення стану здоров’я; неможливістю скористатися відсотками за вкладом для надання утримання хворій дружині. Зустрічні позовні вимоги не визнає, вважає що ніяким чином умови договору банківського вкладу не порушують прав як банку, так і інших вкладників. Крім цього, якщо цей договір є публічним то його публічність полягає лише в тому, що відповідач не має права відмовити в його укладенні, на публічно запропонованих умовах. Представник відповідача, за позовом [PERSON] проти позову заперечив та зазначив, що позивачем на депозитний рахунок вносилися гривні, а тому отримувати відсотки по банківському вкладу він повинен лише у гривнях, з такими умовами договору він був ознайомлений, а тому позовні вимоги є безпідставними. Відсотки по вкладу нараховувалися у валюті, відповідно до умов договору. На теперішній час сума відсотків не сплачена та існує банківський вклад. Щодо незаконного позбавлення волі, то цим подіям вже була надана належна юридична оцінка Світловодської міжрайпрокуратурою, та у порушенні кримінальної справи було відмовлено, так як не було встановлено в діях працівників банку протиправного характеру. Також вважає, що у банку немає ніякої вини щодо отримання позивачем моральної шкоди, тому що дії відповідача не були противоправними та у відповідача відсутня вина. Просить у позові відмовити та задовольнити позовні вимоги банку, розірвати договір банківського вкладу, так як договір є публічним, а умови договору укладеного з відповідачем не є однаковими з іншими вкладниками банку та на теперішній час банк не відкриває депозитні рахунки вкладникам на умовах, передбачених договором з відповідачем. Крім цього вважає, що істотно змінилися обставини, якими керувалися сторони під час укладання цього договору. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив що він разом з [PERSON] знаходився в банку, де [PERSON] відмовили в отриманні відсотків за валютним договором. В самому договорі була зроблена відмітка банку про надання [PERSON] відсотків у доларах США, а у видаткових квитанціях була зазначена сума грошових коштів в національній валюті України – гривні. Потім вони вимушені були звернутися до керуючого банку, а потім збиралися піти з банку, проте одразу не були випущені із приміщення банку, тому що у [PERSON] були видаткові ордери, виписані працівниками банку та ці документи необхідно було повернути. Про те, що не випускали із банку [PERSON] був складений акт, який працівники банку відмовилися підписувати. В судовому засіданні були досліджені письмові докази: - депутатське звернення [PERSON] щодо обставин відмови у видачі відсотків по банківському вкладу; - постанова слідчого Світловодської міжрайпрокуратури від 13.06.2000 р. щодо відмови у порушенні кримінальної справи по факту обмеження волі, так як [PERSON] обмежили у виході із установи філії банку до повернення ним касових документів, у відповідності до вимог Інструкції емісійно - касової роботи в установах банків України від 07.07.1994 р., № 129; - відповідь слідчого заявнику від 13.06.2000 р. щодо відмови у порушенні кримінальної справи; - копії медичної документації [PERSON] , що підтверджують наявність у нього певних захворювань; - копії документів, в яких зазначається певний відсоток, за якими різні банки надають населенню послуги; - копія договору банківського вкладу між сторонами по справі від 09.04.1998 р., згідно якого даний договір укладений строком на один рік, в доларах США та відсотки по ньому повинні також сплачуватися в доларах США; відповідно до умов п.4 договору, у разі закінчення строку дії договору вкладник зобов’язаний з’явитися до банку та узгодити питання щодо подальшого перебування вкладу в установі банку. В разі неприбуття до банку договором передбачені умови, узгоджені сторонами, скріплені підписами та печаткою, що даний договір вважається продовжений ще на один рік. Також п.5 передбачено, що договір може бути розірваний у разі закриття вкладу, внаслідок незгоди вкладника з новими умовами перебування вкладу. На зворотній стороні копії договору зазначаються отримані суми в доларах США, останнє зазначене нарахування у сумі 88,16 доларів США; - заява [PERSON] від 26.05.2000 р. про неотримання ним в установі банку відсотків у валюті; - акт від 26.05.2000 р. складений [PERSON] про відмову банку виплатити відсотки за вкладом у валюті та обмеження його волі; - відповідь на заяву [PERSON] , надану установою банку 05.06.2000 р.; - прибутковий касовий ордер [NUMBER] від 11.06.1998 р., згідно якого [PERSON] вніс в касу банку 1845,0 грн.; - прибутковий касовий ордер [NUMBER] від 09.04.1998 р., згідно якого [PERSON] вніс в касу банку 201,50 грн.; - видатковий касовий ордер [NUMBER] від 11.06.1998 р., згідно якого [PERSON] отримав в касі банку 912,66 грн.; - лист НБ України № 11-113/680-2515 від 16.04.2002 р. про те, що видаткові касові ордери клієнтам банку після їх заповнення ними та обробки працівником банку, не видаються та передаються внутрішнім порядком до каси; - звернення [PERSON] від 02.04.2002 р. до НБ України; - копія акту контрольно-ревізійного відділу в м. Світловодську [NUMBER] від 01.08.2000 р. складеного за результатами проведеної за дорученням Світловодської міжрайпрокуратури перевірки. Під час перевірки було встановлено, що [PERSON] вніс через касу банку 100 доларів США, які були оформлені купівлею-продажу валюти через касу банку, після чого був укладений відповідний договір в іноземній валюті. Після цього [PERSON] неодноразово поповнював депозитний рахунок гривневим еквівалентом, вніс 900 доларів США у гривнях, сума в гривнях відповідала валютному курсу долару США, та склала 900 доларів США. Відсотки нараховувалися в доларах США. По видатковому касовому ордеру № 101 від 30.11.1999 р. [PERSON] було видано 193,0 доларів США. Станом на 01.02.2000 р. на рахунку рахується сума вкладу разом із відсотками в сумі 1140,62 доларів США. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – ЦК України застосовується до тих правовідносин, які продовжують існувати після набрання ним чинності. Як було встановлено у судовому засіданні та незаперечно сторонами, на теперішній час банківський вклад [PERSON] існує, на рахунку у нього зберігаються кошти та нараховуються відсотки по вкладу. Зазначені правовідносини відповідають ст. 1058 ЦК України. Договір банківського вкладу є публічним договором. До відносин банку та вкладника застосовуються положення глави 72 ЦК України, якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору. Договір банківського вкладу між сторонами по справі був укладений у формі, що встановлена ст. 1059 ЦК України. Умови договору в частині продовження строку його дії також узгоджуються із ч.4, ст. 1060 ЦК України. Таким чином у судовому засіданні було встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір банківського вкладу, в іноземній валюті - доларах США, що відповідає ст. ст. 524, 533 ЦК України, а так як договір укладений на умовах депозитного вкладу в іноземній валюті та сплаті відсотків по вкладу у доларах США, позовні вимоги щодо стягнення з банку суми відсотків за вкладом у доларах США, відповідно до ст. ст. 16, 526, 1060-1061 ЦК України, підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з банку відшкодування моральної шкоди, в сумі 200000,0 грн., так як під час судового засідання позивачем в цій частині позов не був доведений, вина банку в заподіянні моральної шкоди, наявності такої шкоди у позивача, не було встановлено судом та позивачем не були надані належні докази. Медична документація щодо хвороб [PERSON] не підтверджує виникнення цих захворювань внаслідок дій відповідача, також не надані які-небудь документи, що підтверджують факт хвороби близьких позивача. Тимчасове обмеження виходу із приміщення банку позивача була обумовлена поверненням від позивача касових документів банку та цим діям вже надана належна юридична оцінка органами прокуратури. А тому, враховуючи викладене, підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] , відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, у суду відсутні. Крім цього, правовідносини що склалися між сторонами по справі носять зобов’язальний характер, а договором банківського вкладу не передбачено таке відшкодування. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги банку щодо розірвання договору банківського вкладу з підстав, передбачених ст. 652 ЦК України так як позивачем за цим позовом не була доведена наявність таких істотних обставин, якби сторони могли передбачити виникнення цих обставин, вони не уклали б договір. Крім цього, у відповідності до ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Зазначене положення стосується укладення договору, а тому підприємець під час його укладення не повинен надавати певних переваг одному споживачу перед іншими щодо укладення цього договору, або обмежувати права цього споживача порівняно з іншими. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має бути виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Тому, враховуючи правомірність укладеного договору банківського вкладу, якій пролонгується сторонами щорічно, підстав для задоволення вимог банку щодо розірвання договору виходячи з положень ст. 633 ЦК України відсутні. Підстави для розірвання договору встановлені ст. 1058, ч.4, ст.1060; ч.2, ст. 1061, ст. 1075 ЦК України та п. 5 договору, так як після спливу строку дії договору, у відповідності до ч.4, ст. 1060 ЦК України, даний вклад вважається таким, що продовжений на умовах вкладу на вимогу, і у разі незгоди вкладника із іншими умовами договору за пропозицією банку, згідно із ч. 2, ст. 1061 та п. 5 договору, договір може бути розірваний. Судові витрати в частині позовних вимог про розірвання договору банківського вкладу, сплачені банком – покласти на позивача, а в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача відсотків за договором банківського вкладу, стягнути з відповідача на користь відповідних бюджетів.

Outcome: partial