Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

05.08.2009 p. ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , в якому зазначає,що 21.12.2007 р. між Банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 223, за умовами якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, а [PERSON] зобов»ячався повернути цю суму до 20.12.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних за користування кредитом. Крім того 21.12.2007 року у рахунок забезпечення виконання зобов»язань за цим договором між банком та [PERSON],дружиною [PERSON], укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] його зобов»язань за Кредитним договором у повному обсязі і така відповідальність відповідачів є солідарною. В порушення кредитного договору відповідач не здійснив свої договірні зобов»язання, а тому банк вправі згідно договору звернутися до суду про стягнення заборгованості за кредитом та сплати відсотків,штрафних санкцій та пені. Враховуючи викладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідачів в солідарно 19 490,24 доларів США заборгованості по кредитному договору станом на 01.06.2009 p.,що еквівалентно по курсу НБУ на дату розрахунку становить 148 323,79 грн. з них: 17308,12 доларів США( 131714,8грн ) заборгованість за кредитом; 1193,21 дол. США ( 9080,33 грн.)- заборгованість по процентах за користування кредитом; 29,90 дол.США (227,54 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 32,85 дол. США ( 249,99 грн.) штраф(фіксова частина та 926,56 дол.США -(7051,13грн.) штраф ( процентна складова) та понесені судові витрати. Відповідачі, заперечуючи цим доводи, подали зустрічну позовну заяву, в якій просять в позові Приватбанку відмовити. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що отриманий ним кредит на придбання основних засобів наданий в іноземній валюті суперечить чинному законодавству, оскільки у банку відсутні індивідуальні ліцензії на здійснення валютних операцій,які надаються на підстави Постанови Правління НБ України. У вказаному договорі не дотримані істотні умови, що є також підставою для визнання такого договору недійсним, зокрема, право банку на збільшення процентної ставки та зростання офіційного курсу волюти, що призвело до збільшення боргу та погіршення його фінансового становища, не вирішення їх питань щодо реструктуризації боргу. В судовому засідання представник позивача по первісному позову позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити їх. Позовних вимог відповідачів не визнав, вважаючи такі вимоги безпідставними. Зазначає, що будь-яких порушень зі сторони банку не вчинено. Не заперечив і того факту, що [PERSON] звертався до банку з проханню здійснити реструктуризацію заборгованості однак банк своїм рішенням відмовив йому в цьому про що повідомляв останнього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог «Приватбанку» не визнав, підтримав вимоги зустрічної позовної заяви з підстав, викладених у ній. В позові про стягнення заборгованості за кредитним договором просив відмовити,вважаючи його недійсним. Зазначив, що кошти за договором кредиту отримав в повній сумі, готовий їх повернути, виходячи із розрахунку курсу долара,що діяв на час укладення договору. Відповідає дійсності і той факт,що він не сплачував кредит з поважних причин, пов»язаних з кризою в Україні та важким матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»являлася, хоча належним чином своєчасно була повідомлена. У надісланій суду заяві просить справу розглядати без її участі. В процесі розгляду справи правонаступником указаної банківської установи у зв»язку зміною назви стало Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк» ( далі ПАТ) Суд, вислухавши доводи -заперечення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ КБ "Приватбанк" 21.12.2007 року укладено кредитний договір, за яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 20.000,00 доларів США на придбання основних засобів терміном до 20.12.2012 року з погашенням щомісячно згідно Графіку погашення кредиту, а також із сплатою 15 % річних, як він зобов»язувався повернути в терміни, обумовлені договором. Однак своїх зобов»язань, що передбачені договором, [PERSON] не виконує, не проводячи сплату кредиту, відсотків за користування ним, про що і сам ствердив в судовому, засіданні. Відповідно до ст.611 ЦK України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі ст. 3.3 зазначеного договору та ст. 1050 Цивільного кодексу України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася та належних йому процентів. Згідно кредитного договору за прострочення терміну сплати щомісячного платежу відповідачу нараховано підвищені відсотки в розмірі 1193,21 дол.США. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором укладено договір поруки від 21.12.2007 року з його дружиною [PERSON] Згідно зі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Правовими наслідками порушення основного зобов»язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки). Солідарна відповідальність означає, що уразі невиконання боржником основного зобов»язання, кредитор має право вимагати виконання зобов»язання в повному обсязі або частково як від боржника так і від поручителя, або від них обох. Установлено, що умовами договору поруки п. 2 передбачено,що [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком та відповідає по всіх зобов»язаннях [PERSON] в повному обсязі. З пред»явленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по кредитному договору станом на 01.06.2009 року становить: 148 323,79 грн. з них: 17308,12 доларів США (131714,8 грн ) заборгованість за кредитом; 1193,21 дол. США ( 9080,33 грн.)- заборгованість по процентах за користування кредитом; 29,90 дол.США (227,54 грн.) -пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 32,85 дол. США ( 249,99 грн.) штраф (фіксова частина та 926,56 дол.США -(7051,13грн.) штраф ( процентна складова). Згідно з ч.І ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниці України-гривня. Як видно з Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зокрема в п.14 зазначено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановлених Національним банком України. Таким чином, оскільки офіційний курс на час ухвалення рішення становить 7,61 грн. то сума заборгованості становить 148323,79 грн.,що еквівалентно 19490,64 долларам США. Не підлягає до задоволення вимога відповідача-позивача [PERSON],що банк зобов»язаний банк провести реструктуризацію заборгованості по договору кредиту, так як він неодноразово звертався до банку з такою вимогою. Із змісту п.32 Рекомендації щодо роботи банків з позичальниками....» вбачається,що банкам рекомендується вживати заходів,спрямованих на створення прийнятих умов для забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобоов»язань. Окрім того умовами Кредитного договору цього не передбачено. Є надуманими твердження [PERSON] про збільшення відсоткової ставки. Як видно з поданої банком довідки б/н від 12.11.2009 p.,що відсоткова ставка (15%) в продовження дії кредитного договору не змінювалася. Як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви предметом зустрічних позовних вимог є і вимога про визнання недійсним договору кредиту з тих підстав,що надання та одержання кредиту здійснено в іноземній валюті. Однак з таким твердженням не можна погодитись, виходячи з наступного. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках, і в порядку встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» кошти-гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю.( надалі Декрет). Ст. 5 Декрету передбачено, що Національний банк України надає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом, Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв»язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Відповідно до п.п.»в»,»г»,ч.4 ст.5 Декрету індивідуальні ліцензії потребують,в тому числі,операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті,якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Водночас, відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або утримувачем за валютною операцією є уповноважений банк(ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку,на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Матеріали справи свідчать про наявність у позивача банківської ліцензії № 22 ,22-3 з додатками від 29.07.2009 p.,виданої НБУ на здійснення операцій, визначених ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України « Про банки та банківську діяльність». Окремими нормативно-правомими актами Національного банку України встановлені вимоги щодо оцінки ризиків за операціями в іноземній валюті,зокрема: інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні,затвердженою Постановою Правління НБУ від 28.08.2011 р. № 368,передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику; положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків,затвердженим постановою Правління НБУ від 06.07.2000 р. № 279,встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. Окрім того [PERSON] і сам звернувся із заявою на отримання кредиту у доларах,що стверджується копією заявки написаної ним власноручно від 12.12.2007 р. З викладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії таписьмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснюват операції з надання кредитів в іноземній валюті. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні зазначене у клопотанні [PERSON] посилання на не зарахування банком сплачені ним платежі за травень-листопад 2009 р. в сумі 1233 грн.00 коп. Даний факт заперечив представник банку та подав суду належно завірений рахунок про зарахування банком даного платежу. Ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним,якщо сторони досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча однієї із сторін має бути досягнуто угоди. Судом встановлено, що оспорюваним кредитним договором визначені всі умови,а саме сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видач кредиту,право дострокового повернення кредиту,інші умови. Договір укладено у письмова формі, між сторонами досягнуто усіх питань,передбачених законом та повязаних з його виконанням,вказаний договір належним чином виконаний банком,оскільки позичальник отримав кредит. При таких обставинах суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору недійсних та задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Позовні вимог «Приватбанку» підлягають до задоволення. Беручи до уваги, що первісний позов задоволений судом в повному обсязі, то відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним витрати при предявленні позову: судовий збір в сумі 1483 грн. та 30.00 грн. витрат за інформаційн:- технічне забезпечення. На підставі викладеного,

Outcome: approved