overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 26 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 111, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з причини відсутності почуття кохання та поваги один до одного, а також взаємопорозуміння, оскільки у вихованні сина відповідач участі не приймає, зловживає спиртними напоями, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, та наполягала на задоволені позовних вимог, просила суд розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухав позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2008 року, з причини відсутності взаємопорозуміння, почуття кохання втрачено, все це спричинило розпад сім'ї. Хоча судом, сторонам було надано строк для примирення протягом двох місяців, однак сторони не примирились, за цей час вони не спілкувались і ні яких дій зі сторони відповідача в частині примирення зроблено не було. Оскільки сумісне життя не склалося, вони не примирились, подальше сумісне життя вони не вбачають, їх сім'я розпалась та її збереження суперечило б інтересам подружжя. Тому, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1\4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що перебуває у зареєстрованому у фактичних шлюбних відносинах з 1999 року, шлюб з відповідачем з 23.05.2006 року. Від шлюбу мають сина Ярослава, [INFO] року народження. На теперішній час сторони однією родиною не проживають, дитина знаходяться на утриманні у позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву за проханням справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: [INFO] року у позивачки народився син - [PERSON], батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) З довідки, виданої КСН «Бажановський», вбачається, що [PERSON] мешкає зі своїм сином - [PERSON]. за адресою: [ADDRESS], та самостійно утримує дитину.(а.с.6) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки забов”язані утримувати дитину до виповнення повноліття. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1\4 частини з усіх видів заробітку, так як судом встановлено, що, дійсно, позивачка утримує дитину сама, а відповідач ніякої участі в її утриманні не приймає, та в разі стягнення такої суми, матеріальне становище [PERSON] буде не гірше, ніж матеріальне становище [PERSON] та дитини, що мешкає з останньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Макіївської міської Ради та просить суд встановити факт прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] В позові вказано, що батькові позивачки - [PERSON], на праві власності належав автомобіль марки ВАЗ 2106, 1991 року випуску, білого кольору, номер двигуна[NUMBER], кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. [INFO] року її батько помер і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного транспортного засобу. Спадкоємцями після смерті [PERSON]є позивачка та батько померлого[PERSON]. Останній на спадщину не претендує. Спадщину після смерті свого батька у вигляді автомобілю позивачка прийняла, оскільки користувалась ним, проводила ремонт. Однак, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала, що достатньо фактичного прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Представник Макіївської міської Ради до суду не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням справу розглядати за його відсутності. Третя особа[PERSON], представник третьої особи Першої Макіївської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явилися за невідомими суду причинами. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2106, зареєстрований в органах УДАІ при УМВС України в Донецькій області та присвоєно державний номерний знак [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу./а.с.6/ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року(а.с.5). Таким чином після його смерті відкрилася спадщина у вигляді спірного автомобілю. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком вказаний [PERSON]/а.с.7/ Таким чином, спадкоємцями після смерті свого чоловіка є позивачка та батько померлого -[PERSON], як спадкоємці першої черги. Останній на прийняття спадщини не претендує, а позивачка фактично прийняла спадщину, відповідно до ст.. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину прийняла. Відповідно до ст. 331 ЦК України (в редакції 2003 року) право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до ст. 376 ч.5 ЦК України (в редакції 2003 року), за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно побудоване ним, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття позивачкою спадщини після смерті свого батька [PERSON]та визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до суду мотивуючи це тим , що він у 1953 році придбав житловий будинок , згодом на належній йому земельній ділянці в період з 1972 року по 1984 рік побудував без відповідного дозволу сіни житлового будинку , літню кухню, гараж та сарай , тобто самочинно , а так як це не порушує права інших осіб просить визнати за ним право власності на дані будівлі. Сторони звернулись до суду з заявами в яких відповідно позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві відповідачі позов визнають і просили справу розглядати без їх участі. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає , що позов необхідно задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що позивач збудував на належній йому земельній ділянці розташованій по [ADDRESS] у 1972 році - сіни житлового будинку та літню кухню ,1976 році - гараж, 1984 році - сарай , самочинно , без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно , яке самочинно збудоване на ній , якщо це не порушує права інших осіб. Згідно довідки відділу містобудування , архітектури та житлово-комунального господарства Петрівської районної державної адміністрації самочинно збудовані будівлі не порушують права громадян , які мешкають поруч (а.с.8). На підставі викладеного , суд вважає , що позов підлягає задоволенню , і за позивачем можливо визнати право власності на самочинно збудовані будівлі. На підставі ч.5 ст.376 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом в суд та просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями , що розташований в [ADDRESS], мотивуючи свою заяву тим що не може оформити юридично свої права в спадщині так як на спадковий будинок хоч і були правовстановлюючі документи , однак її нині покійна мама не встигла їх зареєструвати в БТІ. Під час слухання справи по суті позивачка частково змінила свої позовні вимоги , зменшивши їх та просить визнати за нею право власності на 5/8 частин спадкового будинку, так як рахує ,що на 3/8 частин цього будинку може претендувати дружина її брата [PERSON] Представник відповідача позов визнав в повному об'ємі , пояснивши ,що дійсно відмовили у видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок на ім'я [PERSON] , так як остання померла не оформивши до кінця правовстановлюючі документи. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася хоча про час та місце слухання справи кожного разу повідомлялася належним чином. Суд заслухавши позивачку, представника позивача , представника відповідача та свідків по справі по справі, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов доведений та підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в зареєстрованому шлюбі придбали, згідно договору купівлі -продажу, 14.02.1959 року житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Отже цей будинок був придбаний ними на праві спільної сумісної власності як майно подружжя , а тому відповідно кожен з них мав право на Ѕ частину цього будинку. [INFO] [PERSON] помер. Відкрилася спадщина на його частину будинку в розмірі Ѕ. Спадкоємцями за законом на той час були і фактично прийняли спадщину / так як до смерті спадкодавця та після його смерті проживали в спадковому будинкові / його дружина [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] Кожна з них набула права на ј частину спадкового майна. Враховуючи що [PERSON] мала право на Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями як переживша дружина, то її частка в цілому будинку складала ѕ частини . [PERSON] у відповідності до рішення виконкому Острозької міської Ради від 09.04.1986 року , до свого будинку зробила прибудову. В акті прийоми індивідуального житлового будинку та здачі його в експлуатацію від 15 травня 1988 року зазначено, що житловий будинок складається з двох житлових кімнат , загальною площею 30 кв. м. , кухні , коридору та кладової. Проте за життя [PERSON] цю прибудову в Рівненському БТІ не зареєструвала. 19 липня 1992 року [PERSON] померла . У фактичне володіння спадковим майном вступила позивачка [PERSON] та її брат [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємницею після його смерті є дружина [PERSON]. З врахуванням цього факту позивачка зменшила розмір позовних вимог до 5/8 частин будинку. / Вона спадкувала ј будинку після смерті батька та ( ѕ :2 ) = 3/8 після смерті матері/. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що життя в шлюбі з відповідачем не склалося, проходило в постійних суперечках і скандалах, в березні 2007 р. сім`я повністю розпалась і відповідач мешкає окремо, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] народження. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, обов'язки батька, щодо виховання доньки не виконував, зловживав алкогольними напоями, його ставлення до сім`ї привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. В зв`язку з наведеним, позивачка просила суд розірвати шлюб між ними та судові витрати покласти на відповідача. Спору про розподіл спільного майна не має. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні доводам викладеним в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день і місце слухання справи оповіщений вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 08 липня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем укладений шлюб, про що у Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова зроблена актова запис № 222. Від спільного життя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] народження. У позивачки з відповідачем подружні відносини не склалися із-за психологічної несумісності, відсутності взаємо порозуміння, різних поглядів на життя, що стало причиною того, що з березня 2007 року вони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Крім того позивачка зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, постійно вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою. Спір про майно на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукали позивача настоювати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я фактично розпалася, на теперішній час існує формально і не може бути відновлена. В силу п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя суперечило б інтересам одного із них, яке має істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Як зазначає позивач, [PERSON] являється споживачем послуг з газопостачання в житловому приміщенні, яке знаходиться [ADDRESS], згідно особового рахунку № 1218032. Однак, відповідач в порушення вимог “Правил надання населенню послуг з газопостачання”, плату за надані послуги вносить не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 1 липня 2008 року він має заборгованість по даному виду платежів в розмірі 1013,64 грн., в зв"язку з чим позивач і просить суд стягнути з відповідача на користь Прилуцького УГГ зазначену суму боргу, а також сплачений судовий збір в сумі 51,00 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно, про що в справі мається поштове повідомлення, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв”язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що заборгованість абонента [PERSON], особовий рахунок 1218032, мешканки [ADDRESS], станом на 1 липня 2008 року складає 1013,64 грн. (а.с. 4). Відповідно до п. 17 “Правил надання населенню послуг з газопостачання ”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов”язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов”язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Оскільки, обов”язок споживачів послуг з газопостачання вносити щомісячно плату за надані послуги передбачено чинним законодавством, то суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовільняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь позивача витрати понесені на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 51 грн. і витрати понесені на сплату витрат з інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 30 грн. на підставі ст. 81,88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Як зазначає позивач, [PERSON] являється споживачем послуг з газопостачання в житловому приміщенні, яке знаходиться [ADDRESS], згідно особового рахунку № 304491. Однак, відповідач в порушення вимог “Правил надання населенню послуг з газопостачання”, плату за надані послуги вносить не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 1 червня 2008 року він має заборгованість по даному виду платежів в розмірі 471,92 грн., в зв"язку з чим позивач і просить суд стягнути з відповідача на користь Прилуцького УГГ зазначену суму боргу, а також сплачений судовий збір в сумі 51,00 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно, про що в справі мається поштове повідомлення, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв”язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що заборгованість абонента [PERSON], особовий рахунок 304491, мешканки [ADDRESS], станом на 1 червня 2008 року складає 471,92 грн. (а.с. 4). Відповідно до п. 17 “Правил надання населенню послуг з газопостачання ”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов”язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов”язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Оскільки, обов”язок споживачів послуг з газопостачання вносити щомісячно плату за надані послуги передбачено чинним законодавством, то суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовільняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь позивача витрати понесені на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 51 грн. і витрати понесені на сплату витрат з інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 30 грн. на підставі ст. 81,88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

ВАТ „ВТБ Банк” звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 10096 грн. 86 коп. заборгованості за кредитним договором № 18.31/08-КЛФ від 15 квітня 2008 року. Представник позивача в попередньому засіданні підтримав позов повністю. Відповідачка визнала позов. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України позов належить задоволити, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в сумі 2774,03 гривень, заподіяної порушенням правил користування електроенергією побутовим абонентом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила і пояснила, що працівниками Цюрупинського РЕЗ і ЕМ складені акти про порушення Правил користування електроенергією побутовим абонентом [PERSON] шляхом накиду на ввідні дроти в розподільчому щитку та шляхом змонтованої шунтуруючої перемички з ввідного автомату на запобіжник, внаслідок чого електроенергія споживалася, але лічильником не враховувалася. Збитки згідно розрахунку склали 2311,69 гривень і на вказану суму додатково нараховано ПДВ в розмірі 462,34 гривень , які відповідач добровільно не відшкодувала. Враховуючи, що при обчисленні суми відшкодування шкоди нараховано ПДВ, просить зменшити суму відшкодування шкоди на суму нарахованого ПДВ та стягнути з відповідача 2311,69 гривень. У судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , є побутовим абонентом [PERSON] (абонентський номер № [INFO] ). Працівниками Цюрупинського РЕЗ і ЕМ складені акти № [INFO] , № [INFO] та № [INFO] про порушення Правил користування електроенергією побутовим абонентом [PERSON] шляхом накиду на ввідні дроти в розподільчому щитку та шляхом змонтованої шунтуруючої перемички з ввідного автомату на запобіжник, внаслідок чого електроенергія споживалася, але лічильником не враховувалася. Збитки згідно наданих позивачем розрахунку склали 2311,69 гривень і на вказану суму додатково нараховано ПДВ в розмірі 462,34 гривень. Представник позивача просить стягнути з відповідача 2311,69 гривень в рахунок відшкодування шкоди без урахування ПДВ. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999г. № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування шкоди обчислюється відповідно до методики, затвердженою Національною комісією регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував заподіяну шкоду, то її слід стягнути в судовому порядку. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідачів на користь позивача . На підставі викладеного,

Outcome: approved