Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись на те. що 21.06.2006 року між позивачем та гр. [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № АТК 107920 автомобіля „Тойота Рав 4, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 05.10.2006 року в м. Києві на вулиці Костянтинівській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]. під час якої було пошкоджено вищевказаний автомобіль «Тойота Рав 4». Відповідно до довідки Подільського РУ ГУ М.ВС України в м. Києві винним в даній ДТП є відповідач [PERSON] Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Тойота Рав 4», згідно звіту № 1406 про оцінку автомобіля від 27.10.2007 року становить 18 502,06 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 20 461,02 гривню. 13.11.2006 року позивачем було проведено розрахунок страхового відшкодування та визначено його розмір в сумі 20 383,02 гривні. Виконуючи договірні зобов'язання перед страхувальником позивач сплатив гр. [PERSON] страхову суму в розмірі 20 383.02 гривень. Також з боку позивача були понесені витрати повязані зі сплатою державного мита та сплатою витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу, які він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені в позовній заяві обставини справи, на позові наполягав та просив його задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочною рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і дату судового засідання повідомлений належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки сул не повідомив. Суд вжив всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача, тому вважає можливим провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.06.2006 року між позивачем та гр. [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № АТК 107920 - автомобіля „Тойота Рав 4". державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. \ах. 4). 05.10.2006 року в м. Києві на вулиці Костянтинівській сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], під час якої було пошкоджено автомобіль «Тойота Рав 4», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до довідки Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві винним в даній ДТП є відповідач [PERSON] (а.с. 11). Розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Тойота Рав 4» згідно звіту № 1406 про оцінку автомобіля від 27.10.2007 року становить 18 502,06 гривень, а вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку-фактури № С-00015193 від Ц.10.2006 року та рахунку-фактури № СФ-0002184 від 06.11.2006 року - 20 461.02 гривню, (а.с. 12-24). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 13.11.2006 року та страхового акту № 3987/АТ від 17.11.2006, складених ЗАТ «ГІРОСТО-страхування» розмір страхового відшкодування належного до виплати гр. [PERSON] внаслідок ДТП йр склав 20 383,02,26 гривень (а.с. 27-28) Виконуючи договірні зобовязання перед страхувальником на підставі розпорядження № 4175 від 17.11.2006 року позивач сплатив гр. [PERSON] страхову суму в розмірі 20 383,02 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 17.11.2006 року та платіжним дорученням №10141 від 20.11.2006 року (а.с. 29-31). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній страховій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в судовому засіданні знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦГІК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме сплачене державне мито та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 323,83 гривень. На підставі викладеного та ст, ст. 993, 1166. 1187. 1191 ЦК України, ст.ст.27 Закону України Про «страхування»,

Outcome: approved