Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

У січні 2007 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON], у якому просив визнати недійсними заповіт [PERSON], посвідчений 06.06.2006 р. секретарем виконавчого комітету Голубицької сільської ради Ріпкинського району (реєстровий № 47) на користь [PERSON], і свідоцтво про право останнього на спадщину за даним заповітом, видане 11.12.2006 р. І чернігівською державною нотаріальною конторою. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 20.10.2005 р. його баба [PERSON], яка також є матір'ю [PERSON], склала на його (позивача) користь заповіт на все належне їй майно та інші права. Після смерті спадкодавця він своєчасно звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. І чернігівська державна нотаріальна контора сповістила його про те, що [PERSON] склала оспорюваний заповіт, на підставі якого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після її смерті. Оспорюваний заповіт є недійсним, т.я. на дату його складання [PERSON] за станом здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. У зв'язку з цим є недійсним і свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом після її смерті. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про визнання недійсними оспорюваних ним заповіту, свідоцтва та визнати недійсним договір дарування [ADDRESS], що укладено 26.01.2007 р. між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] та посвідчено І чернігівською державною нотаріальною конторою у цей же день (реєстровий № 4-237). При цьому він посилається на те, що: - на порушення ст. 215 ЦПК України, суд у рішенні не виклав фактичні обставини справи, - згідно з висновком комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи від 27.05.2008 р. № 249, стан здоров'я спадкодавця [PERSON] позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі даного висновку і у відповідності до ст. 225 ЦК України суд мав визнати недійсними оспорювані ним заповіт і свідоцтво про право на спадщину, - висновок суду про те, що ним не оспорюється укладений між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] договір дарування вищевказаної квартири і що це свідчить про його згоду з даним договором, у зв'язку з чим недійсність заповіту, що є предметом спору, не створить для нього (позивача) правових наслідків щодо користування квартирою, про яку йдеться, є хибним і спростовується текстом позовної заяви. Крім того, на момент пред'явлення позову він не знав і не міг знати про укладення згаданого вище договору дарування. Після того, як він довідався про його існування, він 28.03.2007 р. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив визнати недійсним даний договір, і її було залучено до справи. Саме на підставі цієї заяви судом до участі у справі були залучені як співвідповідачі обдаровані за даним договором [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні [PERSON] підтримав апеляційну скаргу. Відповідач [PERSON] , його представник і відповідач [PERSON] апеляційну скаргу не визнали. Сенс їхніх заперечень зводиться до того, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відхиляючи позов, суд І інстанції виходив з того, що його задоволення не створить для [PERSON] правових наслідків щодо розпорядження квартирою, яка належала спадкодавцеві, оскільки договір дарування цієї квартири ним не оспорюється, що свідчить про згоду позивача на перебування її у власності відповідачів [PERSON] і [PERSON] Але даного висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що регламентують спірні правовідносини. Так, по справі встановлено, що: - 20.10.2005 р. спадкодавець [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла онуку [PERSON] (позивачеві по даній справі), що підтверджується копією заповіту відповідного змісту, посвідченого 20.10.2005 р. державним нотаріусом І чернігівської державної нотаріальної контори (реєстровий № 2-4487), - з 30.05.2006 р. по 06.06.2006 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 3; за наполяганням сина її було виписано з відділення. Це підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 3737 Чернігівської міської лікарні № 3 на ім'я [PERSON], - 06.06.2006 р. спадкодавець [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] і все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (відповідачеві по справі), про що було складено заповіт відповідного змісту, посвідчений секретарем виконавчого комітету Голубицької сільської ради Ріпкинського району, реєстровий № 47 (його копія на а.с. 55), - 07.06.2006 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть відповідного змісту (а.с. 7), - 02.08.2006 р. [PERSON] звернувся до І Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як її спадкоємець (син) за законом та за заповітом, а 21.08.2006 р. до цієї ж контори з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] як спадкоємець [PERSON] за заповітом. 11.12.2006 р. державним нотаріусом даної контори на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про його право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом (реєстровий № 2-5678), що оспорюється [PERSON], згідно з яким [PERSON] успадковано вищевказану квартиру; [PERSON] державним нотаріусом повідомлено, що він не має права на одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], т.я. остання склала заповіт, що є предметом спору по даній справі. Це підтверджується копією заведеної І чернігівською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 899 до майна померлої [PERSON] (а.с. 59), - 26.01.2007 р. [PERSON] подарував успадковану після смерті матері квартиру відповідачам [PERSON] і [PERSON], про що було складено відповідний договір, посвідчений 26.01.2007 р. (реєстровий № 4-234) І чернігівською державною нотаріальною конторою (його копія на а.с. 32), - згідно з актом посмертної судової психолого-психіатричної експертизи від 27.05.2008 р. № 249, що виконаний судово-психіатричним експертним підрозділом КЛПЗ „Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня” (а.с. 173-181), за даними медичних документів у спадкодавця [PERSON] у період з 30.05.2006 р. по 06.06.2006 р. мав місце важкий психічний розлад, який позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а станом на 20.10.2005 р. вона могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. апеляційний суд погоджується з цим висновком експертизи, оскільки відповідачі його ні у який спосіб не спростували. Крім того, він повністю узгоджується з відомостями медичної картки [PERSON] і показаннями свідка [PERSON](а.с. 86). Отже, у момент складання оспорюваного [PERSON] заповіту спадкодавець [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з ч. 4 ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України, то чинність попереднього заповіту відновлюється. Підстави, з яких місцевим судом відмовлено [PERSON] у позові, є хибними. Так, предметом як заповіту, що складений 20.10.2005 р. [PERSON] на користь [PERSON], так і оспорюваного заповіту є все належне спадкодавцю майно і взагалі все те, що на день смерті їй належало і на що вона за законом має право, а не тільки квартира [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України „Про нотаріат”, перевірка складу спадкового майна при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом є компетенцією державного нотаріуса. До того ж, позивач апеляційному суду пояснив, що [PERSON] за життя, крім квартири, мала заощадження. Згідно з чинним законодавством заощадження теж можуть входити до спадкової маси. Визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] 06.06.2006 р. на користь [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України потягне відновлення дії її ж заповіту на користь позивача від 20.10.2005 р. Висновок місцевого суду відносно того, що позивач згоден з перебуванням згаданої вище квартири у власності відповідачів [PERSON] і [PERSON], суперечить і змісту позовної заяви, і змісту пояснень [PERSON] та його представника і в місцевому, і у апеляційному суді. У зв'язку з задоволенням позову по цій справі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] вправі (можуть) вирішити спір щодо права власності на дану квартиру як у позасудовому, так і у судовому порядку (строк для пред'явлення позову про визнання недійсним договору дарування квартири на даний час ще не сплинув). Таким чином, складений 06.06.2006 р. [PERSON] заповіт на ім'я [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Голубицької сільської ради Ріпкинського району (реєстровий № 47) слід визнати недійсним. Оскільки свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом від 11.12.2006 р. (реєстровий № 2-5678) видане І чернігівською державною нотаріальною конторою на підставі недійсного заповіту [PERSON], то це свідоцтво не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. У зв'язку з цим воно теж підлягає визнанню недійсним, як то передбачає ст. 215 ЦК України. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про задоволення позову. Викладені в апеляційній скарзі вимоги про визнання недійсним укладеного між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] договору дарування вищевказаної квартири задоволені бути не можуть, т.я. вони [PERSON] у встановленому порядку не заявлялися і не були предметом розгляду місцевого суду. Згідно з протоколом судового засідання по справі від 28.03.2007 р., заяву останнього відповідного змісту повернуто йому судом (а.с. 86). У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] як з особи, за рахунок якої задоволено позов, на користь [PERSON] належить стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті мита й витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у загальній сумі 1280 грн. 11 коп. (квитанції на а.с. 1-3, 217-219, 252, 253, 264, 265).

Outcome: partial