Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

23.10.2009 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи який в судовому засіданні зазначила, що 26.6.2009 року відповідачка отримала від неї позику в розмірі 13800 грн., яку зобовязувалась повернути до 01.09.2009 року, про що останньою було написано власноруч розписку. Проте в зазначений у розписці термін та по сьогоднішній час позика не повернута, тому вона просить суд стягнути з відповідачки вказану суму позики в примусовому порядку, та понесені судові витрати у вигляді попередньо сплаченого судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 258,00 грн. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила що вона фактично перебувала з позивачем в трудових відносинах, працюючи продавцем в магазині позивача. За час її роботи в магазині сталася крадіжка, після проведеної інвентаризації залишку товарів була встановлена невідповідність на суму 13800 грн., внаслідок чого її примусили написати зазначену позивачем розписку. Тому вона просить суд у позові відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідачка брала у позивача в борг 13800 грн., крім того просила відстрочити повернення боргу. В трудових відносинах сторони ніколи офіційно не перебували. Розписку позивачка писала в його присутності добровільно, без будь-якого примусу. Суд, заслухавши сторони по справі, покази свідка, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази і дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] взяла боргу у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 13800, 00 грн., про що склала відповідну розписку, копія якої перебуває в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 1947 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до умов отримання позики, зазначених в розписці, відповідач зобовязувалась повернути позику до 01.09.2009 року. Проте, у зазначений строк своє зобовязання по поверненню коштів не виконала, на даний час добровільно також погасити борг відмовляється . Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо пояснень відповідача, щодо примушення написання вказаної розписки, суд ставиться критично, оскільки даний факт жодним чином не підтверджено, крім того спростовується показаннями свідка. Згідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що відповідач не виконала з зазначених в розписці зобовязань, а також не хоче повернути в добровільному порядку отримані від позивача грошові кошти, тому на підставі вищенаведених норм, позовні вимоги позивачки слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, оскільки позов задовольняється то з відповідача також необхідно стягнути попередньо понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1047, 1049, ЦК України,

Outcome: approved