Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

В липні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що з 1980 року по 03.01.2006 року працював ГРОЗ, прохідником на ш. "Гвардійська", ш. «Південна» ш. «Ювілейна» які є структурними підроз\-ділами ВАТ " Суха Балка", де і була заподіяна шкода його здоров'ю. У зв'язку із заподіянням шкоди, 12.01. 2006р. пройшов огляд у МСЕК, де йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності і третя гру\-па інвалідності. З 10.01.2007р. при черговому огляді МСЕК процент втрати працездатності і група інвалідності залишились без змін, а з 27.01.2009 року при проходженні МСЕК починаючі з 01 лютого 2009 року встановлено 50% втрати пра\-цездатності і третя група інвалідності - безстроково. У зв'язку із заподіянням шкоди Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професій\-них захворювань України в м. Кривому Розі постановою № 3176Н від 01.02.2006 р. призначило йому щомісячні страхові виплати у розмірі 1853,31 грн., виходячи із середнього заробітку в сумі 3706,61 грн., що передували до настання страхового випадку і відсотка втрати професійної працездатності. Крім того, цією постановою була нарахована одноразо\-ва допомога в розмірі граничної суми - 19320,00 грн., але моральна шкода у відповідності до ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України йому відшко\-дована не була. Протягом понад 22 років він працював в умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підвищених рівнях локальної і загальної віб\-рації, запиленості, шуму. Внаслідок обмеженості робочого простору, і відсутності засобів малої механізації підіймав та переміщував вантажі вагою, яка перебільшувала гранично - допустиму, виконував роботи в вимушеній та фіксованій робочій позах. Працюючи підземним прохідником, виконував роботи по проходці го\-ризонтальних, вертикальних гірничих виробок, бурінню шпурів перфорато\-рами вагою до 48 кг., скреперуванню гірничої маси в рудоспуски або вагоне\-тки, розбиранню та ремонту тимчасової крепі, улагоджуванню ходових відді\-лень в стволах шахт та полків при проходці вертикальних виробок, монтажу та демонтажу прохідницьких полків. В силу конструктивних недоліків техні\-ки, яка використовувалась в процесі роботи, підпадав під дію виробничого шуму та вібрації. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 126000 гр. дасть йому можливість пройти всі необхідні курси лікування з застосуванням сучасних ефективних лікарських засобів, що поліпшить стан здоров'я, дасть можливість придбати путівку лікування в санаторії, матеріально допомогти родині, що у свою чергу зменшить фізичні і моральні страждання, зменшить душевну біль. Вважає, що при ухваленні рішення по його позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер, стягнути з кожного відповідача 126 000 гр. В судовому засіданні представник позивач в особі [PERSON] позов підтримав, просив стягнути на його користь з відповідача в відшкодування моральної шкоди по 126000 гр.. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» в особі [PERSON]. позов не визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 1980 року по 03.01.2006 року працював ГРОЗ, прохідником на ш. "Гвардійська", ш. «Південна» ш. «Ювілейна» які є структурними підроз\-ділами ВАТ " Суха Балка", де і була заподіяна шкода його здоров'ю. У зв'язку із заподіянням шкоди, 12.01. 2006р. пройшов огляд у МСЕК, де йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності і третя гру\-па інвалідності. З 10.01.2007р. при черговому огляді МСЕК процент втрати працездатності і група інвалідності залишились без змін, а з 27.01.2009 року при проходженні МСЕК починаючі з 01 лютого 2009 року встановлено 50% втрати пра\-цездатності і третя група інвалідності - безстроково. У зв'язку із заподіянням шкоди Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професій\-них захворювань України в м. Кривому Розі постановою № 3176Н від 01.02.2006 р. призначило йому щомісячні страхові виплати у розмірі 1853,31 грн., виходячи із середнього заробітку в сумі 3706,61 грн., що передували до настання страхового випадку і відсотка втрати професійної працездатності. Крім того, цією постановою була нарахована одноразо\-ва допомога в розмірі граничної суми - 19320,00 грн., але моральна шкода у відповідності до ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України йому відшко\-дована не була. Протягом понад 22 років позивач працював в умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підвищених рівнях локальної і загальної віб\-рації, запиленості, шуму. .В наслідок обмеженості робочого простору, і відсутності засобів малої механізації підіймав та переміщував вантажі вагою, яка перебільшувала гранично - допустиму, виконував роботи в вимушеній та фіксованій робочій позах. Працюючи підземним прохідником, виконував роботи по проходці го\-ризонтальних, вертикальних гірничих виробок, бурінню шпурів перфорато\-рами вагою до 48 кг., скреперуванню гірничої маси в рудоспуски або вагоне\-тки, розбиранню та ремонту тимчасової крепі, улагоджуванню ходових відді\-лень в стволах шахт та полків при проходці вертикальних виробок, монтажу та демонтажу прохідницьких полків. В силу конструктивних недоліків техні\-ки, яка використовувалась в процесі роботи, підпадав під дію виробничого шуму та вібрації. Через обмеження робочого простору на робочих місцях, що затрудняло застосування засобів механізації праці, змушений був переносити та утримувати вантажі вручну, маса яких перевищувала допустимі норми (бурове устаткування та ін.), при цьому піддавався шкідливому впливу виробничих факторів. [PERSON] з п.19 акту профзахворювання, складеного 16 грудня 2005 року профзахворювання виникло з вини керівництва шахти «Ювілейна» ВАТ "Суха Балка", яка не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці. [PERSON] з п.17 вищеназваного акту причиною професійного захворювання є робота на протязі 22 років 5 місяців в умовах підвищених рівнів: маса вантажу що підіймалася та переміщувалася 34-36 кг. при ГДН до 30 кг; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 115000-155000 кг/с при нормі до 70000 кг/с; мікрокліматичні умови: відносна вологість повітря 84-96% при нормі 30-80%. [PERSON] з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці позивача, затвердженої головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м.Кривого Рогу від 3.11.05 року фізичне динамічне навантаження, визначене в одиницях механіч\-ної роботи за зміну, (кг/м) - 215 Вт, при нормі - 90Вт. ; вібрація локальна - 99 дБ при ГДР - 112 дБ протягом 47% робочої зміни; шум 110 дБА при ГДР 80 дБА ; відносна вологість повітря 96% при нормі 80-30%; швидкість руху повітря 0,25м/сек, при нормі до 1,5м/сек; запиленість - 10,6 мг/м при ГДР 2,0 мг/м протягом 47% робочої зміни ; [PERSON] № 68 розслідування професійного захворювання від 16.12.2005 р., санітарно гігієнічної характеристики умов праці №225 від 03.11.2005р., і від 02.11.2005 р. № Ф-2/2-725 важкість праці підземного прохідника відноситься до 3-го класу 2 ступеня шкідливості в відповідності з гігієнічною класифікацією праці ГН 3.3.5-3.3.8; 6.6.1-083-2001, затвердженої наказом МОЗ України №258 від 27.12.2001 р. У зв'язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці позивач з 2002 року почав лікуватися амбулаторно з діагнозом плечолопатковий періартроз. з 2005 року відзначається прогресуюче погіршення стану здоров'я, неодноразове амбулаторне та стаціонарне лікування по діагнозу радикулопатія поперекове - крижова та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больо\-вим та периферичним нейросудинним синдромами, 95 днів л/л і 24 дні ЛФП. За час з моменту та інтенсивного лікування як амбулаторно так і стаціонарно покращення стану здоровя не відбулося. Рішенням ЛЕК УкрНДІПРОММЕД 08.12.05 року протокол №259 позивачу встановлений діагноз: радикулопатія шийна і попереково - крижова та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдро\-мами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартроза ПФ 2 ст, деф. артроза ліктьових ПФ 1 ст. та колінних суглобів ПФ 2 ст., гіпотрофії м'язів надпліч. 12.01.2006 р . вперше МСЕК встановив позивачу втрату працездатності і третю групу інвалідності. З вини відповідача, який порушив норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивачу була спричинена моральна шкода . В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Позивач постійно відчуває біль та обмеження рухів в шийному та п/крестцовому хребта, плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднення ходи, оніміння кінцівок. Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обовязків то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має йтися роботодавцями, які не створили безпечних умов праці. Провина підприємства підтверджується [PERSON] № 68 розслідування професійного захворювання від 16.12.2005 р., санітарно гігієнічною характеристикою умов праці №225 від 03.11.2005р., і від 02.11.2005 р. № Ф-2/2-725, висновками МСЕК від 12.01.2006 року, 01.01.07 року, 27.01..2009 року, виписками з історій хвороби, станом здоровя позивача. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в результаті одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Фізичні страждання полягають в тому, що він відчуває постійні болі та обмеження рухів в суглобах рук, відчуття затерпання в руках, скутість рухів, біль в поперековому відділі хребта,припухлість колінних суглобів, утруднений хід, частий сухий кашель, та інше, що вбачається з історій хвороби. Отримане професійне захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми, він в працездатному віці став інвалідом 3-ї групи, з урахуванням стану здоровя не може знайти роботи. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. На підставі висновку МСЕК від 12.01.06 р., у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. \~ \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що \~при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода \~професійним захворюванням, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачі. Від професійного захворювання позивач \~втратив працездатність в розмірі 50 % та йому встановлено 3 групу інвалідності. Від професійного захворювання позивач \~переносить \~фізичний \~біль. При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний \~для \~нього спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, який затверджений державним санітарним лікарем Тернівського району 03.02.2009 року , виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НД1 промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням позивача змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуваю слабкість, підвищену втомленість, головний біль, запаморочення, оніміння пальців, судоми рук. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Любі фізичні навантаження викликають у нього сильний стійкий біль у шийному, поперековому відділах хребта, плечових, ліктьових та колінних суглобах Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме в розмірі 40 000 гр. та стягнути з відповідача ВАТ «Суха Балка» на користь [PERSON] 40 000 гри у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved