overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 11 червня 2005 року. Від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Позивачка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім соціальної допомоги інших доходів не має. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року. Від даного шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. В теперішній час сторони проживають окремо, добровільно допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Стягнень по виконавчим листам з відповідача не проводиться, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, відповідно, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобовязаний утримувати свою доньку. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно технічне забезпечення суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON], [INFO] . Позивачка вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він постійно затівав сварки, бійки, ображав її нецензурними словами, ніякої допомоги по веденню господарства не надавав, у вихованні дітей не допомагав. На підставі наведеного позивачка просила їхній шлюб розірвати, оскільки він існує формально, а неповнолітніх дітей залишити на її вихованні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов, просила його задовольнити та пояснила, що вони з відповідачем не проживають разом вже близько двох років, тому їхній шлюб існує формально. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою» Згідно з вищезазначеним суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 19 лютого 2005 року, який на даний час існує лише формально, оскільки сторони не проживають разом більше двох років. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що 19 січня 2009 року померла його мати [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, в тому числі на будинок №41 в с.Завосино, Великоберезнянського району, Закарпатської області. Оскільки на вказаний житловий будинок, що входить у спадкове майно, відсутній правовстановлюючий документ, заявник не може оформити своє право на спадщину, тому просив встановити факт належності померлій [PERSON] зазначеного вище будинку з господарськими будівлями та спорудами за час її життя. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник Малоберезнянської сільської ради [PERSON] проти задоволення вимог заявника не заперечує. Згідно з вищезазначеним суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що будинок №41 в с.Завосино, Великоберезнянського району, Закарпатської області за час життя належав [PERSON]. Зазначений факт підтверджується інвентаризаційною справою комунального підприємства «Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації, довідкою виконавчого комітету Малоберезнянської сільської ради від 24.02.2010 року за №202. Встановлення факту належності померлій [PERSON] на час її життя житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами необхідно заявнику для оформлення свого права на спадщину. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами гл.6 ЦПК України, зокрема, ст.256 ЦПК, яка регулює встановлення фактів,, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Прокуратурою Борівського району Харківської області при перевірці додержання вимог лісового законодавства України на території бази відпочинку « Голубая волна», поблизу с. Підлиман, Борівського району Харківської області було виявлено самовільну рубку дерев, а саме: 5шт. сухостійних дерев сосни, 4 шт. сироростучих дерев сосни, 1 шт. сиро ростучого дерева яблуні, окрім того, було пошкоджено до ступеня припинення росту 6 сироростучих дерев сосни. Сума збитків завданих лісовому господарству становить 18760, 34 грн.. вартість зрубаної деревини становить 146,49грн. Відповідачу було офіційно запропоновано добровільно до 02.04.2010року відшкодувати матеріальні збитки в сумі 18906,83грн., чого [PERSON] не зробив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, але зазначив, що в зв»язку з аварійним станом дерев при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що у 2006році база відпочинку «Голубая волна» стала власністю ВАТ «Екогрін» де його було призначено директором. Процедура переоформлення документів затяглась до теперішнього часу. В осені 2007року вони зіткнулись із проблемою сухостійних дерев, яки пошкоджували будівлю. При зверненні до лісництва з проханням провести санітарну вирубку дерев, йому пояснили, що земля, яка знаходиться під базою відпочинку виведена із держлісфонду і вони не мають ніякого права займатись на ній ніякою роботою та направили його до Харківського спеціального лісничиства. Там йому пояснили, що вони зможуть укласти з ними договір тільки тоді, коли будуть оформлені документи на право користування землею. На протязі минулої зими на території бази впало два дерева, внаслідок чого було пошкоджено будівлю. Тому він вирішив спиляти дерева не чекаючи дозволу лісничиства. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст. 130 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ДП «Куп»янський лісгосп» підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також суд враховує, що відповідач звертався до Куп»янського і Харківського спец. лісгоспу про вирубку сухостійних і пошкоджених дерев, які загрожували будівлям і людям, які відпочивали на базі відпочинку. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що 20 червня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 14000 гривень зі строком повернення кредиту на 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 38,6% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтет них платежів. Проте, свої зобовязання за кредитним договором не виконав, заборгувавши банку 18124,5 грн., з яких 1289,4 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 12104,13 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 4138,75 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 592,22 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану суму заборгованості. Відповідач у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 14000 гривень зі строком повернення кредиту на 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 38,6% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтет них платежів. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтетних платежів. Судом беззаперечно встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, заборгувавши банку 18124,5 грн., з яких 1289,4 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 12104,13 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 4138,75 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 592,22 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором, а тому суд вважає наявними достатні підстави для дострокового стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що 09.07.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 20000 гривень зі строком повернення кредиту на 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 38,6% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтет них платежів. Проте, свої зобовязання за кредитним договором не виконав, заборгувавши банку 29081,57 грн., з яких 2273,53 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 16905,75 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 8480,56 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1421.73 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану суму заборгованості. Відповідач у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, позичальнику банком було надано кредит в сумі 20000 гривень зі строком повернення кредиту протягом 60 місяців та зі сплатою за користування кредитом 38,6% річних. Свої зобовязання за вказаним договором банк виконав повністю. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами щомісячно шляхом ануїтет них платежів. Судом беззаперечно встановлено , що свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконав, заборгувавши банку 29081,57 грн., з яких 2273,53 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 16905,75 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 8480,56 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1421.73 грн. - підвищена процентна ставка за прострочення платежу, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, в разі затримки сплати частини платежів за кредитним договором, а тому суд вважає наявними достатні підстави для дострокового стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про оспорювання батьківства посилаючись на наступні обставини, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1997 року 2003 рік. Після реєстрації шлюбу фактично прожили до 2000 року, після чого виїхав на тривалий час до Іспанії, звідки повернувся у 2005 році. У 2003 році відповідач народила дитину батьком якого у свідоцтві про народження записаний він, оскільки на час народження шлюб не розірваний. Про факт народження дитини відповідачем дізнався у березні 2010 року. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив суд виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодилась, не заперечувала проти їх задоволення, вказавши, що дійсно перебували з позивачем у зареєстрованому шлюбі, проте батьком народженої у 2003 році дитина являється інший чоловік. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1997 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2003 року, внаслідок чого видано свідоцтво про розірвання шлюбу та здійснено актовий запис № 446 від 28 липня 2003 року. 26 лютого 2003 року відповідач народила дитину [PERSON]. Батьком народженої [PERSON] записаний позивач. Як встановлено судом, позивач у 2000 році залишив Україну та виїхав на тривалий час до Іспанії, про що свідчить віза та відтиск штампу у закордонному паспорті позивача. Час перебування позивача у Іспанії зазначений до 10.07.2005 року, що документально закріплено. Таким чином, позивачем доведено факт відсутності на території України протягом часу, що відповідає часу запліднення та народження відповідачем [PERSON]. У відділі РАЦСу при видачі свідоцтва про народження [PERSON] відомості про батька записані у відповідності до Кодексу про шлюб та сім'ю України. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала факт відсутності кровного споріднення, наголошуючи на недоцільність призначення та проведення експертизи з використання аналізу ДНК. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, просив суд розірвати шлюб, укладений в 1979 році в Жовтневому відділі ЗАГСу м. Кривий Ріг, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сімю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 29 грудня 1979 року у Жовтневому відділі ЗАГСу м. Кривий Ріг, про що внесено відповідний актовий запис № 1572. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони не мають неповнолітніх дітей. Як встановлено судом з 2004 року сімейні відносини сторони не підтримували, спільне господарство не вели. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

11.03.2010 року АКІБ «УкрСиббанк» звернулися до суду з вказаним позовом, зазначили, що 03.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 11228455000, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 7909 доларів США. Відповідно до умов договору кредиту АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, тому виникла заборгованість за кредитами та нарахованими відсотками 50247,13 гривень, пеня в розмірі 987,80 гривень та неустойка в розмірі 500 гривень. Позичальнику були надіслані повідомлення з проханням погасити заборгованість, однак цього зроблено не було, тому змушенні звернутися до суду з вказаним позовом та стягнути [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 50247,13 гривень та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Вінниччина» , заперечень суду не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Із копії договору кредиту №11228455000 від 03.10.2007 року (а.с.18-24) судом встановлено, що [PERSON] отримав в АКІБ «УкрСиббанк» кредит в сумі 7909 доларів США . Із договору застави транспортних засобів № 92931 від 03.10.2007 року (а.с.25-28) видно, що у забезпечення виконання зобовязань заставив рухоме майно автомобіль ВАЗ модель 21101 рік випуску 2007 року. Копія видаткового касового ордеру (а.с.17) свідчить, що [PERSON] отримав 7909 доларів США. Із розрахунку (а.с.10-16) видно, що [PERSON] нараховано штрафні санкції. Вимоги (а.с.29-30) підтверджують, що позивач повідомляв відповідача про необхідність повернення заборгованості. Відповідно до ст.538 ч.3 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Згідно ст.553 ч.1 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним задовільнити позов і стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 42674,27 гривень та судові витрати.

Outcome: approved