Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У листопаді 2008 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що 28 вересня 2006 року [PERSON] взяв у нього в борг 89\~000 доларів Сполучених Штатів Америки строком до 12 жовтня 2006 року, про що була складена письмова розписка. Разом із тим, в обумовлений у письмовій розписці строк відповідач суму боргу не повернув й у подальшому відмовився від взятих на себе зобовязань. Просить стягнути з [PERSON] на його користь: - суму боргу за договором позики в розмірі 533\~110 грн. 00 коп.; - інфляційне збільшення боргу в сумі 239\~899 грн. 50 коп.; - три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 33\~826 грн. 92 коп., а всього 806\~836 грн. 42 коп. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1\~730 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити. При цьому вони пояснили, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була домовленість про укладення договору позики на суму 89\~000 доларів США. На підтвердження договірних зобовязань після одержання від [PERSON] обумовленої суми грошових коштів [PERSON] було складено письмову розписку із зобовязанням повернути гроші до 12 жовтня 2006 року. Оскільки суму боргу [PERSON] не повернув й у подальшому відмовився повертати одержані грошові кошти, просить позов задовольнити. Крім того, позивачем [PERSON] було наголошено на тому, що між ним та [PERSON] й раніше існували договірні відносини. Він неодноразово надавав [PERSON] у борг грошові кошти, про що останнім складалися письмові розписки. Відсотки за користування грошовими коштами ним не вимагалися й умовами укладених договорів позики вони не передбачалися. По попереднім позиковим зобовязанням [PERSON] з ним розрахувався. [PERSON] лише не повернув йому - 89\~000 доларів США, які були передані останньому 28 вересня 2006 року в користування до 12 жовтня 2006 року. Грошові кошти [PERSON] одержав у нього в офісному кабінеті у місті Києві. Для засвідчення договірних відносин й складення письмової розписки про одержання грошових коштів до кабінету був запрошений [PERSON], який також поставив свій підпис в письмовій розписці. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали й просили у його задоволенні відмовити. При цьому вони пояснили, що у 2003 році [PERSON] взяв у борг в [PERSON] 80\~500 доларів США. За користування вказаною грошовою сумою він повинен був сплатити [PERSON] 15% річних. Через деякий час він ще раз взяв у борг в [PERSON] - 14\~000 доларів США також під 15% річних. На підтвердження укладення договорів позики й одержання грошових коштів кожного разу [PERSON] складалися письмові розписки. У подальшому він частково повернув одержані грошові кошти. Першого разу ним було повернуто [PERSON] 40\~000 доларів США через [PERSON], а другий раз безпосередньо [PERSON] 40\~000 доларів США. Крім того, ним було сплачено [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами в сумі 2\~000 доларів США, про що останнім була складена письмова розписка. Також ним було повернуто [PERSON] 14\~000 доларів США й сплачено відсотки за користування цією грошовою сумою. Першу грошову суму в розмірі 40\~000 доларів США [PERSON] зарахував як відсотки за користування грошовими коштами, а другу грошову суму як часткове повернення боргу. При цьому [PERSON] запропонував йому скласти нову розписку на всю грошову суму, а саме 89\~000 доларів США при умові знищення попередніх розписок. Пропозиція [PERSON] була прийнята [PERSON] Однак при цьому на нього чинився певний психологічний тиск зі сторони [PERSON] Письмову розписку його не примушували писати, до правоохоронних органів щодо неправомірних дій [PERSON] чи інших осіб, повязаних із обставинами укладення договорів позики та письмових розписок він не звертався. [PERSON] склав письмову розписку на 89\~000 доларів США, однак ці грошові кошти він не одержував. Розписка на 89\~000 доларів США лише дублювала попередні письмові розписки, які мали бути знищені. [PERSON] наголосив, що дійсно у нього є моральний обовязок повернути [PERSON] 89\~000 доларів США, однак ця сума складається як із частини неповернутого боргу, так і з нарахованих відсотків за користування грошовими коштами. [PERSON] визнав, що приблизно він винен [PERSON] 50\~000 доларів США. Оскільки відсотки в сумі 49\~000 доларів США були нараховані [PERSON] неправомірно, то в задоволенні цієї частини заявлених позовних вимог [PERSON] просить суд відмовити. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримав й просив його задовольнити. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] дав покази про те, що йому відомо про договірні відносини між [PERSON] та [PERSON] Декілька разів одержував від [PERSON] грошові кошти для передання [PERSON] в рахунок погашення боргу. У судовому засідання третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримав й просив його задовольнити. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] дав покази про те, що він був присутнім під час написання 28 вересня 2006 року [PERSON] письмової розписки про одержання в борг 89\~000 доларів США. Розписка складалася в офісному кабінеті [PERSON] у місті Києві. При передачі грошей він не був присутній. Тиск на [PERSON] не чинився. При написанні розписки в кабінеті окрім [PERSON], [PERSON] та нього нікого більше не було. Напередодні складення письмової розписки він був присутнім під час розмови [PERSON] із [PERSON], в якій останній просив дати йому в борг 89\~000 доларів США. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено й позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у судовому засіданні визнано, що дійсно наявна в матеріалах справи письмова розписка від 28 вересня 2006 року складена власноручно [PERSON] й підписана ним (а.с.89). Крім того, ця письмова розписка визнана також й третьою особою [PERSON], який підтвердив, що вчинені в ній записи про те, що у його присутності [PERSON] одержав грошові кошти в сумі 89\~000 доларів США вчинені саме ним. Зі змісту письмової розписки від 28 вересня 2006 року вбачається, що [PERSON] взяв у борг в [PERSON] у присутності [PERSON] 89\~000 доларів США., які зобовязався повернути до 12 жовтня 2006 року. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що надана до суду позивачем [PERSON] письмова розписка [PERSON] про одержання від нього грошових коштів в сумі - 89\~000 доларів США складена власноручно відповідачем (який при цьому зобовязався повернути обумовлену грошову суму до 12 жовтня 2006 року), що згідно із вимогами матеріального закону є підтвердженням укладення договору позики та його умов, відповідачем [PERSON] до суду не надано жодних доказів того, що він грошові кошти в сумі - 89\~000 доларів США у [PERSON] не брав, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він винен [PERSON] лише біля 50\~000 доларів США не заслуговують на увагу й спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово брав у борг в [PERSON] грошові кошти. Як вбачається із копії письмової розписки [PERSON] від 24 квітня 2003 року (а.с.113), оригінал якої під час розгляду справи знаходився у позивача [PERSON], [PERSON] взяв у борг в [PERSON] 80\~500 доларів США й зобовязався повернути цю грошову суму 24 квітня 2004 року. У цій розписці також зазначалося, що вона втрачає свою силу після нотаріального посвідчення договору позики й передачі в заставу квартир під номерами 1 та 2 по вулиці Лісковській, 39 у місті Києві. Разом із тим, нотаріальне посвідчення договору позики не відбулося й квартири у заставу не були передані. Згідно із письмовою розпискою [PERSON] від 25 липня 2006 року (а.с.144-а) ним одержано для передання від [PERSON] 40\~000 доларів США в рахунок погашення останнім боргу перед [PERSON] З письмової розписки [PERSON] від 03 листопада 2005 року (а.с.144-б) видно, що ним було отримано у [PERSON] 2\~000 доларів США в рахунок погашення боргу перед [PERSON] Відповідно до письмової розписки [PERSON] від 22 січня 2007 року (а.с.144-в) ним від [PERSON] було одержано в рахунок часткового погашення боргу 40\~000 доларів США. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що дійсно ним було передано [PERSON] грошові кошти в сумі 40\~000 доларів США та - 2\~000 доларів США для передання [PERSON] У судовому засіданні третя особа [PERSON] дав покази про те, що дійсно ним було одержано у [PERSON] 40\~000 доларів США та 2\~000 доларів США й передано [PERSON] Крім того, як вбачається із матеріалів справи [PERSON] складалася також письмова розписка про одержання у [PERSON] в борг 14\~000 доларів США до 01 березня 2004 року (а.с.195). Цю письмову розписку у судовому засіданні надав відповідач [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] дійсно привозив йому від [PERSON] 40\~000 доларів США та 2\~000 доларів США. Ним особисто у подальшому було одержано від [PERSON] ще 40\~000 доларів США. Всі ці грошові кошти ним одержувалися від [PERSON] на погашення боргу, який підтверджується письмовою розпискою від 24 квітня 2003 року. По цій розписці [PERSON] повернув йому на 1\~500 доларів США більше. Цю грошову суму [PERSON] йому дав з власної ініціативи у звязку із тривалим невиконанням боргових зобовязань. По борговим зобовязанням [PERSON], які підтверджуються його письмовою розпискою від 24 квітня 2003 року (а.с.113) у нього претензій не має, не зважаючи на те, що її оригінал весь час знаходився у нього. Письмову розписку на суму 14\~000 доларів США він раніше не бачив, грошових коштів по ній не передавав. У судовому засіданні на підтвердження викладених пояснень про відсутність грошових вимог по борговим зобовязанням [PERSON] на суму - 80\~500 доларів США позивачем [PERSON] та його представником було повернуто відповідачу [PERSON] оригінал його письмової розписки від 24 квітня 2003 року про одержання цих грошових коштів. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні й спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами пояснення відповідача [PERSON] та його представника про те, що в момент укладення письмової розписки від 28 вересня 2006 року, яка є предметом судового розгляду, на нього чинився психологічний тиск зі сторони [PERSON] й до нього на зустріч він їхав з посиленою охороною, оскільки ним не було надано суду жодних доказів в обґрунтування цих пояснень й судом ці докази в порядку статті 10 ЦПК України не здобуто. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він не страждає на психічні захворювання, до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій позивача [PERSON] чи інших осіб, які як на його думку мали місце під час складення письмової розписки 28 вересня 2006 року, він не звертався. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні й пояснення відповідача [PERSON] про те, що ним по борговим зобовязанням перед [PERSON] сплачувалися останньому проценти. Досліджені у судовому засіданні письмові розписки та інші матеріали справи не містять даних про те, що за користування грошовими коштами було передбачено сплату процентів. Ця обставина також заперечується й позивачем [PERSON] Статтею 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. У судовому засіданні треті особи [PERSON] та [PERSON], допитані як свідки, дали покази про те, що вони особисто не були присутніми при передачі грошових коштів в сумі 89\~000 доларів США. Лише [PERSON] був присутнім під час складення [PERSON] письмової розписки. Судом приймаються покази наголошених третіх осіб, допитаних як свідків, по обставинах укладення договору позики від 28 вересня 2006 року, який є предметом судового розгляду, та договору позики від 24 липня 2003 року, який хоча й не є предметом судового розгляду, однак був досліджений у сукупності із іншими доказами в справі, з метою повного, всебічного і обєктивного засування обставин справи, встановлення суті правовідносин, що виникли між сторонами та їхньої правової природи. Покази третіх осіб [PERSON] та [PERSON] щодо обставин передачі грошових коштів позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] та їхнього розміру судом до уваги не беруться відповідно до вимог статті 1051 ЦК України. Суд приходить до висновку, що досліджена у судовому засіданні розписка [PERSON] від 28 вересня 2006 року (а.с.89) підтверджує укладення між ним та [PERSON] договору позики та його умов. Наявність цієї письмової розписки у позивача [PERSON] засвідчує його право вимагати повернення грошей. Знаходження у позивача [PERSON] письмової розписки [PERSON] про одержання грошових коштів в сумі 80\~500 доларів США від 24 квітня 2003 року й повернення її у судовому засіданні відповідачу [PERSON] свідчить про відсутність у нього грошових вимог, а у [PERSON] - боргових зобовязань за цією розпискою. Письмова розписка [PERSON] не замінює собою договір позики. Недодержання сторонами обовязкової письмової форми договору позики не має своїм наслідком визнання такого правочину недійсним. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на нормах матеріального права. Разом із тим, позивачем [PERSON] невірно взято за основу при визначенні суми боргу в національній валюті України (гривні) - курс іноземної валюти, яка ним визначена на момент звернення до суду із позовом. Судом встановлено, що на час постановлення судового рішення в цій справі, тобто станом на 29 березня 2010 року Національним банком України встановлено наступний курс іноземної валюти - долара США до національної грошової одиниці гривні: 1 долар США = 07 грн. 93 коп. Таким чином, сума боргу 89\~000 доларів США складає 705\~770 грн. 00 коп. (89\~000 доларів США х 7 грн. 93 коп. = 705\~770 грн. 00 коп.) Крім того, відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу [PERSON] три проценти річних від простроченої суми, що становить з 13 жовтня 2006 року по 29 березня 2009 року 46\~742 грн. 80 коп. При обчисленні трьох процентів річних від простроченої грошової суми, суд визначає основну суму грошового зобовязання по курсу іноземної валюти долара США по відношенню до української гривні станом наступний день після виникнення зобовязання по поверненню одержаних грошових коштів (12 жовтня 2006 року), а саме станом на 13 жовтня 2006 року 1 долар США = 05 грн. 05 коп. При обчисленні трьох процентів річних сума основного зобовязання складатиме 449\~450 грн. 00 коп. (89\~000 доларів США х 05 грн. 05 коп. = 449\~450 грн. 00 коп.). Період прострочення виконання грошового зобовязання становить з 13 жовтня 2006 року по 29 березня 2010 року (день постановлення судового рішення) включно, тобто 1\~264 дні. Таким чином, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання, які повинен сплатити відповідач [PERSON] на користь позивача [PERSON], складають 46\~742 грн. 80 коп. (- 2006 рік (80 днів) 0,66 %; - 2007 рік (365 днів) - 3 %; - 2008 рік (366 днів) 3 %; - 2009 рік (365 днів) 3 %; - 2010 рік (88 днів) 0,72 %). Всього: 10,4 % за весь період прострочення виконання зобовязання. 449\~450 грн. 00 коп. х 10,4 % : 100 % = 46\~742 грн. 80 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (з наступними змінами та доповненнями) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які придбаває населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Як вже наголошувалося вище з письмової розписки [PERSON] видно, що він взяв у борг в [PERSON] 89\~000 доларів США. Отже підстави для стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі - 1 650 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial