Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

08.01.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4620,51грн. з розміром інфляції в сумі 129,75грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3910,75грн., моральної шкоди в розмірі 1650грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, та з січня 2009 року їй не виплачувати заробітну плату. Це стало підставою для звільнення позивача з підприємства 320.07.2009р. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача не зявився, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань від нього не надходило, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивач з 08.10.2008р. перебував у трудових відносинах з ЗДП «Кремнійполімер», займаючи посаду апаратником синтезу 3 розряду, що підтверджується записом трудової книжки, а 20.07.2009р. її звільнено за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, про що було видано наказ №174 від 20.07.2009р. та внесено запис до трудової книжки (а.с.4). Виходячи із довідки, виданої ЗДП «Кремнійполімер» позивачеві при звільненні, з січня 2009р. не виплачено заробітної плати в сумі 4620,51грн. (а.с.5). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується... Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом… Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Суд визнає бездіяльність відповідача, а саме не виплату заробітної плати, незаконною, такою що порушує конституційне право позивача на своєчасне отримання винагороди за працю. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, який не перевищує 14 календарних днів. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що підлягають до сплати, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що на час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999р. N13 постановив, що суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд погоджується з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача, у зв'язку із затримкою розрахунку, середнього заробітку позивача за весь період затримки розрахунку виходячи з її середнього заробітку 782,15грн. та складає 3910,75грн. Також підлягає стягненню сума інфляції нарахованої заробітної плати за період з липня до листопад 2009р. в сумі 129,96грн. та підлягає стягненню сумма моральної шкоди у розмірі 1650грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості та враховує душевні страждання, які позивач зазнав у звязку з невиплатою своєчасно заробітної плати, бо відпрацювавши, він не отримав за це нагороду. Таким чином доводи позивача знайшли своє підтвердження, тому суд приходить до висновку, що відповідачем були допущені порушення діючого законодавства щодо строків виплати позивачу заробітної плати у звязку з чим є всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved