Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

10.02.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні позивачка по первинному позову [PERSON] позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідач по первинному позову [PERSON] позовні вимоги не визнав. Представник відповідача по первинному позову, - Лук»янець В.А. позовні вимоги позивачки не визнав. В судовому засіданні позивач зустрічного позову [PERSON] позовні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка зустрічного позову [PERSON] позовні вимоги не підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи, відділення ГІРФО Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій третя особа по зустрічному позову просить суд слухати справу у відсутності представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач первинного позову [PERSON] застосовував міри фізичного впливу до [PERSON] під час спільного подружнього життя останніх, він був свідком цих подій, близько 2 раз заспокоював [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що народилася в даному спірному житловому приміщення від сторін по шлюбу, які є їй рідними батьками. Покинула проживати в будинку внаслідок дій [PERSON], який чинив перешкоди для її проживання в даному будинку. [PERSON] на її очах неодноразово застосовував до її мами міри фізичного впливу. Не проживають в даному житловому приміщенні близько 1 рік 5 місяців. На даний час проживає в житловому будинку, який належить бабусі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] неодноразово застосовував до [PERSON] міри психологічного та фізичного впливу, через що остання була вимушена залишити проживання в даному будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі. [PERSON] не пускала жити в будинок [PERSON] проживати в даному будинку перестала з власної ініціативи, забравши з будинку всі свої речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] перестала проживати в даному будинку з власної ініціативи. Суд, вислухавши сторін по справі, вислухавши свідків, приходить до висновку щодо частково задоволення позовних вимог первинного позову [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням, та часткового задоволення позовних вимог зустрічного позову за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами. Позивачка первинного позову [PERSON] з відповідачем по справі вступила до шлюбу 27 лютого 1993 року. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від сумісного подружнього життя в них є неповнолітні діти- Олена Миколаївна, яка народилася 14 грудня 1993 року, [PERSON], який народився 7 вересня 1999 році. З дня одруження позивачка [PERSON] та діти постійно проживали та були прописані в житловому будинку, який заповіла відповідачу його мати і він перебуває на праві власності відповідача. В 2006 році позивачка вимушена була розірвати шлюб з відповідачем в зв*язку з його поведінкою. Весь цей період вона приймала участь в веденні сумісного господарства, утриманні будинку, проведення його ремонту, в цьому позивачці допомагали діти. В період 2006 по 2007 рік відповідач працював в м. Києві і в будинку постійно не проживав. Також він виїзджав до своєї тітки до Луганська. В цей період будинок практично перебував на утриманні позивачки. В період 2007 по 2008 рік відповідач постійно створював неможливі умови для сумісного проживання. Виганяв позивачку та дітей з будинку, так як вважав відсутнім наше право на проживання в будинку і позивачка мусила перебиратися на проживання з дітьми до її баби в старий будинок. Відповідач не дозволяв позивачці проживати в своєму будинку, скандалив та ображав, ключів від будинку не давав. З цього приводу позивачка неодноразово зверталася до сільської ради, однак відповідач по перебігу деякого часу знов виганяв позивачку з дітьми з будинку. [PERSON] з 2006 року проживає в [INFO] маючи там належні умови для проживання, нову сімю - син [PERSON] [INFO]. Будинок по вул. Польова, 17 в с. Стави належить [PERSON] на праві власності. Згідно до ст. 316, 317, 321, 322, 323 Цивільного кодексу України він має право самовільно розпоряджатися належним йому майном за своєю волею, незалежно від інших осіб на праві володіння, користування та розпорядження без впливу його місця проживання, та місцезнаходження майна на принципі непорушності цього права, відповідно до ст. 13 Конституції України, несе весь ризик його випадкового знищення та псування. [PERSON], маючи місце проживання, можливість реєстрації по його місцезнаходженню, прав на це майно (договір дарування) по вул. Першотравневій, 23 після розірвання шлюбу в 2006 році та переїзді на вулицю Першотравневу робила неодноразові спроби проникнення до мого майна та на земельну ділянку без відома [PERSON] зі сторонніми особами з корисливих мотивів, за фактами чого позивач зустрічного позову [PERSON] звертався до правоохоронних органів. Не проживаючи понад один рік, Відповідачка [PERSON] згідно ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України може бути визнана такою, що втратила право на користування житлом. Стаття 405 ЦК України диспозитивно вказує на втрату права на користування житлом у члена сім'ї, з 20 грудня 2006 року сторони по справі не є сімєю, і відповідно, будь-які вимоги в позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням є безпідставними на підставі відсутності речових прав на майно [PERSON], яке ніколи не було у володінні [PERSON], та відсутності права на користування [PERSON] житлом, належним [PERSON] на праві власності у звязку з відсутністю понад рік та не будучи членом сімї [PERSON],оскільки після розірвання шлюбу в 2006 році у [PERSON] та у [PERSON] нові сім'ї і проживають окремо. Поданий [PERSON] позов суд вважає частково безпідставним і таким, що повинен бути задоволеним частково, оскільки ст.406 ЦК України містить достатньо підстав для припинення сервітуту у [PERSON] на майно [PERSON] у звязку з припиненням обставини, що стала підставою для встановлення такого сервітуту - розірвання шлюбу і не проживання в житловому будинку по вул. Польова, 17 Відповідача та її сім'ї. Що стосується неповнолітніх дітей, а саме, - [PERSON], [INFO], сина, - [PERSON], [INFO], то суд вважає на обставини справи, зокрема показів свідків , пояснення сторін по справі, то такі особи до досягнення ними повноліття на думку суду не можуть бути визнані такими, які втратили право користування житловим приміщенням, та мають право користуватися спірним житловим приміщенням до досягнення ними повноліття, - 18 років. Що стосується [PERSON] [INFO], то така особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як вищевказанеа особа не є дитиною [PERSON], вона народилася від іншого шлюбу, в той час, коли сторони в законному порядку розірвали шлюб, та зареєстровано новий шлюб [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial