Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

В своїй позовній заяві позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ [PERSON] житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 345 від 06.12.1999 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житло [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсним видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 06.12.1999 року [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В подальшому представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати наказ [PERSON] житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 345 від 06.12.1999 року в частині передачі у власність [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсним видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 06.12.1999 року кв. № 5 в буд. № ЗО по вул. О.Дундича в місті Рівне на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] суду надав пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними у позові. В засіданні наголосив, що заяву на приватизацію вказаної квартири позивач не підписував, особистої письмової згоди на приватизацію не давав, оскільки наміру на приватизацію наведеної квартири він не мав тому, що перебуває на службі і мав намір отримати службове житло. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] позов не визнала та суду пояснила наступне. Наказ [PERSON] житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 345 від 06.12.1999 року в частині передачі у власність кв. № 5 в буд. № ЗО по вул. О.Дундича в місті Рівне Бацюк [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є таким, що винесений із дотриманням всіх норм чинного законодавства. Відтак і видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 06.12.1999 року [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підлягає визнанню судом недійсним. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідачі [PERSON], яка діє як в своїх інтересах, так і інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], яка діє як в своїх інтересах, так і інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Крім того, зазначені відповідачі подали до суду заяви про визнання позову з обставин викладених у ньому та просили провести розгляд справи у їх відсутності з одночасним задоволенням позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що органами місцевого самоврядування при прийнятті спірного наказу було дотримано всієї необхідної законодавчої процедури та не було порушено норм чинного законодавства, які б слугували підставою для скасування такого наказу. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є приватизованою на підставі наказу [PERSON] житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради за № 345 від 06.12.1999 року та передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1999 року вбачається, що вказане житлове помешкання належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При вирішенні даної справи судом взято до уваги й той факт, що 05 грудня 2008 року одна із наведених співвласників квартири, а саме - [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть. З позовної заяви [PERSON] та пояснень представника позивача судом встановлено, що [PERSON] про наявність спірного наказу та свідоцтва стало відомо лише в січні 2010 року. Заяву на приватизацію вказаної квартири [PERSON] не підписував. Тобто він особистої письмової згоди на приватизацію не давав, тим більше наміру на приватизацію наведеної квартири він не мав тому, що перебуває на службі і мав намір отримати службове житло. Приватизацію наведеного нерухомого майна було здійснено без згоди позивача та його ініціативи. Такі обставини ствердженні й заявами відповідачів [PERSON] та [PERSON], які знаходяться у справі. При цьому судом при вирішенні даної справи взято до уваги, що зворотного представником відповідача [PERSON] та представником третьої особи [PERSON] в суді доведено не було. Судом встановлено, що наказом № 345 від 06.12.1999 року [PERSON] житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради було затверджено спільну заяву всіх повнолітніх на той момент мешканців квартири (зареєстрованих у ній) про приватизацію державного житла і надано право на приватизацію квартири № 5 в буд. № ЗО по вул. О.Дундича в м. Рівне Бацюк [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В подальшому на підставі наведеного спірного наказу органу місцевого самоврядування було й оформлено свідоцтво про право власності на житло від 06.12.1999 року яким встановлено, що житлове помешкання про яке йшла мова вище, належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до правових положень Закону України „Про приватизацію державно житлового фонду передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі(будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Відповідно до чинного законодавства України, зокрема, ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. При ухваленні рішення суду, судом взято до уваги й той факт, що перевіряти тотожність підписів на заяві не відноситься до компетенції органу приватизації. У відповідності до вимог ст.ст. 21 та 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові визнається судом незаконним та скасовується. У звязку із тим, що в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] спільну заяву на приватизацію квартири [ADDRESS] не підписував, про її оформлення нічого не знав та не виявляв бажання стати власником такого помешкання шляхом його приватизації, то позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved