Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 21 листопада 2007 року звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення та зміну договору найму житлового приміщення. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що кімната №36 сімейного гуртожитку, розташована за адресою вул. Коксова, 24 в м. Дніпропетровську, надавалась йому, як працівнику БУ «Міськбуд» 28 листопада 1975 року на їх родину, яка на той час складалась з нього, його дружини [PERSON] та сина [PERSON]. Житлова площа зазначеної кімнати становить 13,6 кв.м. З 1975 року їх сім'я була зареєстрована у кімнаті №36 сімейного гуртожитку і мешкала там постійно. В зв'язку з народженням сина. [PERSON], у 1997 року їм була виділена у гуртожитку ще одна кімната за №39, житловою площею 19,6 кв.м. У 1987 році шлюб між ним та [PERSON] був розірваний та його колишня дружина знялася з реєстрації та виселилась з кімнат №36, 39 в будинку 24 по вул. Коксовій в м. Дніпропетровську. [PERSON] у 1999 році одружився, та в кімнати №36, 39 вищезазначеного будинку була вселена його дружина, [PERSON], яка проживала там без реєстрації. З 2000 року, у зв'язку з непорозуміннями між ним та відповідачами стали виникати сварки, тому спільно вони вирішили, що [PERSON] зі своєю сімєю залишиться проживати в спірній кімнаті №39 за умови, що кімнаті №36 буде завжди закріплена за позивачами та вони без перешкоди будуть користуватися цим житловим приміщенням по мірі необхідності. Впродовж всіх років, до жовтня 2007 року, їх усна домовленість виконувалась. Наприкінці жовтня 2007 року він приїхав до спірної кімнати, але [PERSON] його туди не впустив, зауваживши при цьому, що кімната йому, [PERSON], більше не належить. За таких обставин він звернувся до Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про вищезазначені обставини, де йому пояснили, що данні правовідносини вирішуються в судовому порядку. В звязку з цим був змушений звернутися до суду та просить вселити його, [PERSON] у кімнату за №36, 39 будинку №24 по вул. Коксова в м. Дніпропетровську; змінити договір найму житлового приміщення за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, 24/ 36,39, зобовязавши ДП ТОВ «ДПБ Дніпровськпромбуд», укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення і відкрити окремий рахунок на кімнату №36 будинку №24 по вул. Коксова у м. Дніпропетровську, площею 13,6 кв.м., а також укласти окремий договір найму житлового приміщення та відкрити окремий рахунок з відповідачем [PERSON] Анатолійовичем на кімнату №39 будинку №24 по вул. Коксова у м. Дніпропетровську, площею 19,6 кв.м. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до [PERSON]. [PERSON] про визнання осіб втратившими право користування жилою площею. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він зареєстрований та фактично мешкає в кімнатах за №36, 39, загальною площею 32,2 кв.м., в сімейному гуртожитку, розташованому за адресою вул. Коксова, будинок №24 в м. Дніпропетровську. На вказаній житловій площі разом з ним зареєстровані та проживають члени його сім'ї: дружина - [PERSON], син - [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстровані його батько - [PERSON] та брат - [PERSON]. Гуртожиток знаходиться на балансі ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» та зареєстрований як «сімейний» рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів в м. Дніпропетровську за №82/1 від 08 лютого 1985 року. Кімната №36. жилою площею 13,6 кв.м. у будинку №24 по вул. Коксовій в м. Дніпропетровську була надана його батьку, позивачу по справі, на підставі ордеру №598, виданого згідно сумісного рішення об'єднаного будкомітету і адміністрації тресту «Дніпровськпромбуд», на балансі якого на той момент знаходився гуртожиток. В звязку зі збільшенням сімї його батька, керівництвом ДП ВАТ «Дніпровськпромбудсервіс» їм була виділена ще одна кімната за №39, в якій він зараз проживає зі своєю дружиною та сином. З 1999 року [PERSON] та [PERSON], в кімнаті №36, фактично не проживають, про що свідчать відповідні акти. Однак з реєстрації в гуртожитку позивачі не знялись, обов'язки наймачів по оплаті комунальних послуг не виконують, трудових стосунків з ВАТ «Дніпровськпромбуд» не мають. Таким чином, оскільки його батько та брат не проживають в вищезазначеній кімнаті більше шести місяців, то на підставі ст.ст. 71.72 Житлового кодексу України просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування жилою площею в сімейному гуртожитку, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, будинок №24, кімнати №36, 39; зобовязати Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO]. В ході судового засідання представник третьої особи, ДП ВАТ «Дніпровськпромбудсервіс», за довіреністю [PERSON] просила замінити неналежну третю особу ДП ВАТ «Дніпровськпромбудсервіс» на належну ВАТ «Дніпровськпромбуд». В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON], власні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. В судовому засіданні співпозивач за первісним позовом та співвідповідач за зустрічним позовом - [PERSON], власні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. Власні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні співвідповідачка за первісним позовом та співпозивачка за зустрічним позовом - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. Власні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. В подальшому в судових дебатах участі не приймала. В судовому засіданні представник третьої особи, ВАТ «Дніпровськпромбуд», за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримала. В судове засідання третя особа за зустрічним позовом, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в особі свого представника не зявилась. Про день, місце та час судового засідання сповіщені належним чином. До суду надіслали письмову заяву, в якій просили розгляд справи провести за відсутності їх представника. В судовому засіданні представник третьої особи, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. Зустрічні позовні вимоги не підтримала, в їх задоволенні просила відмовити. В судових дебатах участі не приймала. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що кімната №36 сімейного гуртожитку, розташована за адресою вул. Коксова, 24 в м. Дніпропетровську, була виділена [PERSON], його дружині [PERSON] та його сину [PERSON] на підставі ордера № 598 від 28 листопада 1975 року, виданого Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів згідно загального рішення Обєднаного будинкового комітету та адміністрації «Дніпровськпромбуду» за №13 від 27 листопада 1975 року (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів за №82/1 від 08 лютого 1985 року була проведена реєстрація гуртожитку треста «Дніпровськпромбуд» по вул. Коксовій буд. 24 як сімейного гуртожитку (а.с.43). 12 листопада 1977 року народився [PERSON], син позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON]. В звязку з його народженням керівництвом ДП ВАТ «ДПБ» «Дніпровсьпромбудсервіс» була виділена кімната №39 в цьому ж гуртожитку. В звязку із розірванням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в 1987 році, остання знялася з реєстрації та виписалась із спірних кімнат. У 1999 році [PERSON] одружився з [PERSON], після чого вони почали спільно проживати в кімнаті №39 будинку №24 по вул. Коксовій в м. Дніпропетровську зі згоди батька [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] постійно, з 1997 року, проживає в домоволодінні своєї дружини, розташованому по вул. Сухий острів, буд. №6 в м. Дніпропетровську, яке належить останній на праві власності. В свою чергу [PERSON] пояснив, що після одруження з [PERSON] він виселився із спірних кімнат та з 2001 року постійно проживає в домоволодінні №24 по вул. Щорса в с. Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області разом з дружиною. Відповідач за первісним позовом, [PERSON], постійно проживає в кімнатах № 36, 39 разом зі своєю сімєю, виконуючи обовязки наймача по оплаті комунальних послуг та оплаті за користування зазначеними кімнатами (а.с.53-69). [PERSON] та [PERSON] участі в оплаті зазначених обовязкових платежів не приймають, що знайшло своє підтвердження в поясненнях самих позивачів за первісним позовом. Як встановлено в судовому засіданні з боку позивачів не доведено факту того, що відповідачі чинять будь-які перешкоди в користуванні спірними кімнатами. [PERSON] пояснив, що має ключ від замка вхідних дверей і жодних доказів про його заміну ним до суду не надано. Таким чином необхідно зазначити, що як [PERSON], так і [PERSON] не користуються спірними кімнатами на протязі дуже тривалого часу, що знайшло своє підтвердження в актах від 15 листопада 2006 року, 21 травня 2007 року та 03 серпня 2007 року складених за участю посадових осіб ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» та мешканців гуртожитку (а.с.40,41.42), матеріалах Ленінського PB ДМУ УМВС України (а.с. 12- 17) та поясненнях самих позивачів за первісним позовом. Згідно ст. 61. Житлового Кодексу Української PCP користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем Ст. 129. Житлового Кодексу Української PCP зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. З матеріалів справи вбачається, що договір найму житлового приміщення на кімнати за №36, 39 будинку №24 по вул. Коксова в м. Дніпропетровську не був укладений, в звязку з видачею ордеру [PERSON] на кімнату №36 сімейного гуртожитку, розташовану за адресою вул. Коксова, 24 в м. Дніпропетровську на підставі рішення обєднаного будкомітету та адміністрації тресту «Дніпровськпромбуд» від 27 листопада 1975 року за №13 (а.с.7). Діючим законодавством України не передбачено укладання договору найму на житлове приміщення у гуртожитках. Отже у суду відсутні правові підстави для вселення та зміну договору найму житлового приміщення до спірних кімнат, і. відповідно, в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. При цьому, суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] щодо визнання осіб втратившими право користування жилою площею, виходячи з наступного. Оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в спірних кімнатах, то мають право користуватися ними. Довідкою ВАТ «Дніпровськпромбуд» за №1-12/9-4 від 11 січня 2010 року встановлено, що сімейний гуртожиток, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, 24, з 01 липня 2008 року перебуває на балансі ВАТ «Дніпровськпромбуд» та є державною власністю (а.с.119). Відповідно до положення від 19 травня 1999 року за №908/68 «Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі» затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України, управління майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації та перебуває у них балансі, здійснює Фонд державного майна України та його регіональні відділення (а.с. 114). Виходячи з зазначеного, право вимоги, щодо визнання втратившими право користування житловим приміщенням, згідно діючого законодавства, має саме власник майна. Таким чином заявлені [PERSON] та [PERSON] зустрічні позовні вимоги не є обґрунтованими, внаслідок чого у суду відсутні правові підстави для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed