Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 21 серпня 2008 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді: ? частини квартири [ADDRESS]; грошових вкладів на рахунках №1189, №01865, №118, №915510173 в філіалі Ізмаїльського відділення № 6708/054/059 ВАТ «Державний [PERSON] України» та земельної ділянки № 395, площею 450 м2, розташованої в Товаристві садоводів № 14 м. Ізмаїл. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка та в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталася, але на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. В цей час [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй в цьому, мотивуючи це відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно. З наведених підстав позивачка просить визнати за нею право власності, на ? частини квартири [ADDRESS]; грошові вклади на рахунках №1189, №01865, №118, №915510173 в філіалі Ізмаїльського відділення № 6708/054/059 ВАТ «Державний [PERSON] України» та земельну ділянку № 395, площею 450 м2, розташованої в Товаристві садоводів № 14 м. Ізмаїл. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] міська рада в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що позов [PERSON] визнає, та просить справу розглянути без участі представника [PERSON] міської ради. Третя особа Товариство садоводів № 14 в судове засідання не зявилося, але надало суду заяву, в якій зазначає, що позов визнає та просить справу розглянути без участі його представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 21 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області від 22.08.2002 року, серія І-ЖД №157886. Позивачка [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу виданого 28.05.1977 року [PERSON] відділом РАЦс, серія І-ЖД №390697. Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно у вигляді: ? частини квартири [ADDRESS], право власності померлого на яку підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житло № 287 виданого 20.02.1995 року; грошових вкладів на рахунках №1189, №01865, №118, №915510173 в філіалі Ізмаїльського відділення № 6708/054/059 ВАТ «Державний [PERSON] України», що були відкриті на імя померлого, відповідно до довідки Ізмаїльського відділення № [NUMBER] «Державний [PERSON] України» № 338 від 26.02.2010 року. Крім того відповідно до Рішення [PERSON] міської ради № 887 від 28.09.1997 року померлому [PERSON], як члену садівничого товариства № 14 було передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва № 395, площею 450 м2, на яку він за життя не отримав державного акту. Позивачка по справі [PERSON] до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка у встановлений законом строк не зверталася, але вважається такою, що прийняла спадщину, так як зареєстрована, проживала до його смерті так і після смерті у спадковому будинку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правила спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1, п. а ч. 2 ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчуються державним актом, цивільно-правовою угодою, щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою та свідоцтвом про право на спадщину Як вбачається з пояснень позивача та матеріалів цивільної справи спадкодавець за життя не отримав державного акту про право власності на вищезазначену земельну ділянку та ні якими іншими правовстановлюючими документами його право на цю земельну ділянку не підтверджується. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial