Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

06.11.2008 р. позивач прокурор Дзержинського району м.Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради до відповідача [PERSON], в якому просить зобов'язати останнього звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0040 га за адресою : м.Харків, вул. Бакуліна, 3 «Б», на якій розміщений металевий гараж, зобов'язати відповідача привести зазначену земельну ділянку у предатний для користування стан і стягнути з нього судові витрати, а також витрати, пов'язані зі звільненням земельної ділянки. В судовому засіданні представник прокуратури Дзержинського району м. Харкова позов підтримав,просив його задовольнитиз підстав, викладених в позовній заяві. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлений прокуратурою позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити на підставах, викладених в ньому. Представник третьої особи Харківського міського управління земельних відносин Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] і його представник в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідача надав суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в заявленому позові належить відмовити з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.07.2009 року по справі за №2- 6266/09 за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Харківської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудований гараж 1, загальною площею 18,6 кв.м., який розташований по вул. Бакуліна, 3 «Б» в м.Харкові. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міськБТІ» від 20.01.2010 р. за № 25081192 право власності на вищезазначений гараж по вул. Бакуліна, 3 «Б» в м.Харкові 20.10.2010 р. зареєстроване за [PERSON] Відповідно до ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.1.5. Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» обов'язковій реєстрації прав власності на нерухоме майно підлягає право власності на нерухомє майно фізичних осіб. В переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, що є додатком №1 до вищезазначеного положення,зазначені рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином, так як рішення суду від 08.07.2009 р., на підставі якого виникло право власності у позивачавача на збудований гараж, набрало законної сили, проведено передбачену діючим законодавством України державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно в КП «Харківське міськБТІ» за позивачем, то з моменту такої державної реєстрації, тобто, з 20.01.2010 року, [PERSON] вважається власником цього нерухомого майна. Відповідно до ст.317,319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджуватися своїм майном і він володіє, користується і розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений в його здійсненні. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Суд вважає, що нерухоме майно, на яке набуте право власності відповідно до закону, з моменту набуття такого права не є самочинно збудованим майном і, відповідно, земельна ділянка, на якій проведене відповідне будівництво не є, в такому випадку, самовільно зайнятою земельною ділянкою. Привести земельну ділянку в придатний для користування стан не вбачається можливим з-за належного набуття права власності на споруджені на ній об'єкти нерухомого майна і непорушність цього права. Таким чином, позивачем не надано суду доказів, що спростовують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти позову, тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.11, 60, 317, 319, 321, 331 ЦК України, п.1.5. Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» та додатку №1 до нього,

Outcome: dismissed