Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який у подальшому неодноразово уточнював, останнього разу 08.10.2009 року, в якому вказав, що за Типовим договором від 30.12.1999 року про передачу господарством працівникові у власність приватного житлового будинку з надвірними будівлями відповідачу було .передано житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: Дніпропетровська область,криворізький район, с. Лозуватка, вул. Комсомольська, будинок № 13а. Кошторисна вартість будинку з надвірними будівлями складає 67982,41 грн. Згідно п. 2 цього договору, передача будинку відбувалася на таких умовах: 80% вартості житлового "будинку і надвірних будівель сплачується за рахунок коштів ВАТ Птахофабрика [PERSON]", а решта - 20% або 13596 грн. відповідач мав сплачувати протягом 20 років до кіпця 2019 року, щоквартально по 170 грн., та щоквартально по 166 грн. у IV кварталі 2009 року. Такий порядок погашення відповідачем кредиту мав відбуватися за умови, якщо останній працюватиме на підприємстві протягом 20 років з дня заселення. Згідно п. 4 Типового договору від 30.12.1999 року, якщо працівник, якому передано будинок, вибуває з господарства, або залишає роботу в господарстві без поважної причини до закічення 20-річного строку з дня заселення, він зобов'язаний: або повернути господарству житловий будинок, при цьому працівнику повергається його початковий внесок та сплачені ним суми, або відшкодувати господарству витрати на будівництво житлового будинку, понесені за рахунок коштів господарства. [PERSON] сплатив 1803 грн.. Остання проплата на погашення кредиту була у травні 2004 року, за період з 01.01.2000 року по 01.06.2004 року відповідач сплатив 1803 гри., замість належних до сплати 2210 грн. Непогашена на сьогоднішній день і кредиту становить 11793 грн. Відповідач працював на підприємстві з 13.05.1991 року по 26.12.2001 року, після чого по переводу перейшов в Агрофірм) "Співдружність"". 28.08.2002 року по передову знов повернувся працювати на ВАГ Птахофабрика "Лозуватська", де наказом 16 65К від 30.09.2002 року був звільнений за власним бажанням. При цьому відповідач вимоги п. 4 Типового договору від 30.12.1999 року не виконав. На вимогу ліквідатора ВАТ Птахофабрика „Лозуватська" № 613-Л 19.09.2005 року погасити заборгованість відповідач не прореагував, що змусив позивача звернутися до суду. Позивач просить розірвати укладений Типовий Договір від 30.12.1999 року, який діє на сьогодні і строк дії встановлено до кінця 2019 року. Умови договору повністю виконав позивач і часткового відповідач. Навіть місце забудови було попередньо узгоджене. Садиба сім'ї відповідача має форму прямокутника, одна сторона якого виходить на вул. Матросова, а протилежна на вул. Комсомольську. За проханням відповідача, позивач збудував йому будинок в кінці городу по вул. Комсомольській. Цей будинок відповідач планував для сина. На переданий відповідачу будинок [PERSON] сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області видане свідоцтво про право власності від 16.02.2004 року серії САА № 255048. Коли відповідач не погашав кредит, 02.08.2002 року на загальних зборах акціонерів ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" було прийняте рішення про створення ДП Птахофабрика "Лозуватська" зі статутним фондом 8624539,30 грн. На цю суму активи з балансу ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" були передані на баланс ДП Птахофабрика "Лозуватська". Збудоване ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" житло на баланс дочірнього підприємства не передавалося, бо було передано відповідачу згідно Силового договор) від 30.12.1999 року. Дебіторська заборгованість по переданим будинкам залишилась на ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" і погашалась відповідачем відповідно до Типового договору. Крім того, відповідач продовжував сплачувати на користь саме позивача щомісячні платежі за будинок ще протягом 1 року і п'ять місяців після продажу позивачем сукупних валових активів свого дочірнього підприємства ЗАТ "Укрзернопром". Позивач просив постановити рішення, яким також стягнути з відповідача на користі, позивача суму 66179,41 грн., що становить різницю між вартістю будинку та сумою, сплаченою відповідачем. Відповідач по справі подав зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що 30.12.1999 року між ним та ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" укладено договір про передачу господарством у власність індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якого господарство передає, а робітник приймає житловий будинок з господарчими будівлями в с. Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області по вул. Комсомольській. Пунктом 2 договору від 30.12.1999 року передбачено, що передача будинку проводиться на умовах: 80% вартості погашається за рахунок підприємства, решта підлягає виплаті робітником впродовж 20 років щомісячно рівними частинами, починаючії з наступного квартал), в якому підписаний акт державної приймальної комісії про приймання житлового будинку в експлуатацію. В порушенням вимог договору відповідачем спірний житловий будинок не добудований, в експлуатацію не введений. Акт державної приймальної комісії про приймання житлового будинку в експлуатацію відсутній. Будинок був зданий в експлуатацію лише в 2004 році. Відповідач вважає, що саме з цієї дати повинен був здійснювати оплату за будинок. На момент пред'явлення позивачем позову в 2006 році, у нього була навіть переплата в розмірі 600 гривень за Договором від 30.12.1 999 року. З його боку порушень умов договору не було. Житловий будинок, яким переданий йому позивачем знаходиться в таком ж вигляді, як і при його передачі. Він не має ні вікон, ні дверей, відсутні комунікації, газ, електроенергія. Будинок є непридатним для проживання. Відповідач вважає, що істотного порушення умов договору з його сторони не має, оскільки сума заборгованості, яка є на сьогоднішній день становить 1597 грн. і не може вважатися істотною. Натомість, саме з боку позивача є істотне порушення умов договору. Так, позивач передав йому недобудований житловий будинок, який не приданий для проживання, на сьогоднішній день ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" будівництво не завершила, припинила свою господарську діяльність, знаходиться в стані ліквідації, тому відповідач бажає розірвати укладений договір, так як факт подальшого невиконання зобов'язань з боку відповідача не викликає сумніву. Відповідач просив постановити рішення, яким розірвати Типовий договір від 30.12.1999 року укладений між ним та позивачем, стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнали і просили до вимог відповідача застосувати позовну давність. Вказали, що Типовий договір був укладений 30.12.1999 року, ч. 3 Договору працівникові надано право протягом року заявити господарству нрегензії про виявлені «недоробки та недоброякісність будівельно-монтажних робіт, матеріалів та конструкцій, а господарство зобов'язано усунути ці недоліки. Жодних претензій з боку відповідача не було, поки позивач не звернувся до суду. Відповідач та його представник позов не визнали, вказали, що рішенням № З від 03.01.1996 року дружині відповідача [PERSON] сільською радою Криворізького району була передана безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та особистого підсобного господарських будівель та споруд площею 0,15 га та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га за адресою: с. Лозуватка, Криворізький район, вул. Матросова, 112. 06.02.1996 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю. Забудова ділянки була закінчена лише в 2004 році. Адреса будинку була присвоєна 30.01.2004 року рішенням [PERSON] сільської ради Криворізького району за № 26. Рішенням [PERSON] сільської ради Криворізького району за № 28 від 30.01.2004 року прийнятий в експлуатацію житловий будинок, літня кухня. Рішенням № 29 від 30.01.2004 року [PERSON] сільської ради Криворізького району визнано власності на домоволодіння за відповідачем та прийнято рішення про видачу свідоцтва про право власності. Позивач не надав доказів передачі житлового будинку з надвірними будівлями відповідачу. В договорі відсутні дані про те, з якими саме надвірними будівлями позивач буде передавати відповідачу житловий будинок. Для здійснення будівництва позивач повинен був отримати дозвіл на будівництво, чого не було здійснено. Всі ці дії вчинив відповідач та в законному ку набув права власності на спірний житловий будинок. Відповідач та його представник просили у задоволенні позову відмовити у му обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник третьої особи ЗАТ "Укрзернопрм" в судове засідання не матеріалах справи є їх письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги та заперечення щодо заявлених вимог не навели, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 81 т. 2). Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, оцінивши надані сторонами докази та заперечення, суд дійшов висновку, підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити з наступних підстав. Згідно п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав 01 січня 2004 року, до договорів, що були укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним Кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 1999 року відповідач [PERSON] як працівник ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" уклав з ВАТ Птахоф " "Лозуватська" Типовий договір про передачу йому як працівнику будинку з надві будівлями, розташованих за адресою: Дніпропетровська область. Криворізький с. Лозуватка. 8 квартал, вул. Комсомольська у власність вартістю 67982,41 гра. виплатою господарству 36596 грн. у рахунок часткового повернення витрат на будівництво протягом 20 років щомісячно рівними долями, тобто до 2019 щоквартально по 170 грн, та 166 грн. у IV кварталі 2019 року (а.с. 14-16 т. 1). До вказаного Типового договору додано розрахунок погашення [PERSON]Ф_ користувачем переданої йому речі, боргу по кредиту по закінченому будівнш будинку чи простроченому будівництвом будинку згідно записам особистого рахунку про фактично отримані ним суми на 30.12.1999 рік. розмір якої вказано 36596 грн. яку вій зобов'язався сплатити ВАГ «Птахофабрика «[PERSON]» згідно розрахунку до IV кв. 2019 року (а.с. 16 т. 1). З ксерокопії витягу з книг розрахунків позивача, які містять розрахунки працівників ВАТ «Птахофабрика «[PERSON]» за пільгові житлові будинки вбача. що відповідач після укладення Типового договору від 30.12.1999 року, прі житловий будинок з надвірними будівлями та з січня 2000 року тю травень 2004 виплачував господарству витрати па будівництво, сплативши за зазначений період 1803 грн, (а.с. 38-57 т. І). Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких необхідним для чинності правочину. Суд, оцінивши положення Типового договору від 30.12.1999 року, дії сторін, пов'язані з укладенням указаного договору, приходить до висновку, що сторони дотримались загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так. ВАТ Птахофабрика ""Лозуватська" передало відповідачу житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих за адресою: Дніпропетровська область.. Криворізький район, с. Лозуватка, 8 квартал, вул. Комсомольська, відповідач прийняв та зобов'язувався сплатити господарству - ВАТ Птахофабрика "'Лозуватська" часткове відшкодування понесених витрат на будівництво у розмірі 20% або 36596 грн. протягом 20 років щомісячно рівними долями, тобто до 2019 року, що і здійснював в період з січня 2000 року по травень 2004 року, виплативши позивачу 1803 грн. Сторони про укладені договору мали повний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. Типовим договором від 30.12.1999 року підтверджено, що відповідач прий будинок, який був побудований позивачем, претензій щодо якості будівельних робіт конструкцій у [PERSON] ні на момент підписання договору, ні в подальшому виникало, а тому суд розцінює зустрічні вимоги відповідача в частині того, що позивач передаи йому не добудований житловий будинок як намагання відповідача уникнути відповідальності щодо повернення позивачу грошових коштів, витрачених на будівництво житлового будинку. Факт прийняття відповідачем будинку в належному стані підтверджується також тією обставиною, що відповідач сплачував грошові кошти в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених позивачем при будівництві житлового будинку. До закінчення строку дії Типового договору від 30.12.1999 року, не сплативши ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" у повному обсязі в рахунок часткового повернення витрат на будівництво житлового будинку та надвірних будівель, 29.01.2004 року відповідач звернувся до голови [PERSON] сільської ради Криворізького району з заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарчими побудовами в с. Лозуватка по вул. Комсомольська (а.с. 94 т. 1). Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради Криворізького району від 30.01.2004 року за № 28 затверджено акт державної технічної комісії про готовність: закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації без зазначення дати акту, згідно якого пред"явлений відповідачем житловий будинок, літня кухня, розташовані за адресою: с. Лозуватка вул. Комсомольська, номер будинку не вказаний готовий до введення в експлатацію (а.с. 96 т. 1). Рішення виконкому [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 30 січня 2004 року № 29 за відповідачем визнано право на домоволодіння - житловий будинок, літню кухню по вул. Комсомольська в с.Лозуватка Криворізького району і на підставі цього рішення на ім'я [PERSON] свідоцтво серії САА № 255048 про право власності на домоволодіння: житловий будинок та літню кухню, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка. вул. Комсомольська. 13а (а.с. 17, 95 т. 1). Таким чином, в період дії Типового договору від 30.12.1999 року, при наявності заборгованості щодо часткового повернення ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" витрат на будівництво житлового будинку та надвірних споруд, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, 8 квартал, вул. Комсомольська, відповідач у встановленому законом порядку набув права власності на домоволодіння: розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Комсомольська, будинок № 13а, як самочинно ним збудоване. Набуття відповідачем права власності на спірний житловий будинок до строку дії Типового договору від 30.12.1999 року та виконання відповідачем на себе зобов'язань за вказаним договором не спростовує факту будівництва будинку ВAT Птахофабрика "Лозуватська" та понесения у зв'язку з цим господарством грошових витрат. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2005 року ВАТ "Птахофабрика "[PERSON]'" визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатором арбітражного керуючого [PERSON] (а.с. 9 т. 1). Відповідно до ст.25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до повноважень ліквідатора з дня його призначення віднесено, зокрема, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту. Виконуючи повноваження ліквідатора ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" [PERSON] 19.09.2005 року направив на ім'я відповідача вимогу про погашення боргу за № 613-Л в сумі 11793 грн. перед ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" за переданий за договором від 30.12.1999 року житловий будинок по вул. Комсомольській в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 19 т. 1). [PERSON] вказану вимогу отримав 23.09.2005 року, про що свідчить ксерокопія про вручення йому повідомлення (а.с. 19 Т. 1), проте заборгованість не сплатив. Згідно довідки, наданої ліквідатором ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" залишок відповідача щодо погашення кредиту за переданий йому житловий будинок з надвірними спорудами складає 11793 гри., який на момент звернення до суду не погашений (а.с. 32 т. 1). Відповідно до ч. 1. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору, - лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших видпадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно умов Типового договору про передачу житлового будинку з надвірними будівлями у власність від 30 грудня 1999 року, працівник ВАТ "Птахофабрика [PERSON] після отримання у власність житлового будинку з надвірними будівлями зобов'язався сплатити господарству 20% витрат на його протягом 20 років відповідно до встановлених розмірів платежів та строків їх сплати. Факт припинення з травня 2004 року сплати щомісячних платежів у часткове відшкодування витрат позивача на будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, свідчить про те, що відповідач порушив умови Типового договору від 30 грудня 1999 року, платежі у рахунок часткового погашення витрат позивача ні будівництво житлового будинку не здійснює. У в'язку з порушенням відповідачем» юбов'язань, викладених в Типовому договорі від 30 грудня 1999 року, позивач не отримує щомісячно від відповідача встановлену суму у часткове відшкодування витрат на будівництво, житлового будинку та надвірних будівель переданих у власність відповідача. Оцінюючи дії відповідача з приводу виконання ним зобов'язань за Типовим договором від 30.12.1999 року, суд розцінює їх як істотне порушення відповідачем умов зазначеного договору. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання Типового договору від 30 грудня 1999 року підлягають задоволенню на підставі ч. 2 ст.651 ЦК України. Згідно запису в трудовій книжці відповідача, останній 30.09.2002 року наказом № 65-К від 30.09.2002 року був звільнений з ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" за власним бажанням (а.с. 233 т. 1). Пунктом 4 Договору від 30.12.1999 року передбачено, що у випадку, якщо працівник, якому передано будинок, вибуває з господарства, або залишає роботу в господарстві без поважної причини до закінчення 20-річного строку з дня заселення, він зобов'язаний: або повернути господарству житловий будинок, при цьому працівнику повертається його початковий внесок та сплачені ним суми, або відшкодувати господарству витрати на будівництво житлового будинку, понесені за рахунок коштів господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач при звільненні з ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" порушив п. 4 Типового договору від 30.12.1999 року. Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Позивачем, враховуючи той факт, що відповідач до закінчення строку дії Типового договору від 30.12.1999 року та повернення позивачу часткового відшкодування витрат позивача на будівництво житлового будинку в законному порядку набув права власності на спірний житловий будинок, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 66179,41 гри. як збитків від розірвання і припинення договірних зобов'язань. В обгрунтування вказаної суми представники позивача вказали, що кошторисна вартість житлового будинку, встановлена Типовим договором та підтверджена іншими письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи становить 67982,41грн, відповідач сплатив позивачу лише суму в розмірі 1803 грн. Залишок становить: 67982,41 грн. - 1803 грн. = 66179,41 гри., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Доводи представника відповідача про те, що відповідач отримав від позивача незакінчений будівництвом житловий будинок і що він повернув позивачу його фактичні затрати на будівництво житлового будинку і за свої кошти добудував житловий будинок, став його законним власником на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 30 січня 2004 року № 29, спростовують встановленими обставинами, Типовим договором віл 30.12.1999 року, іншими матеріалами справи та постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2005 року про визнання ВАТ Птахофабрика [PERSON]" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, яка подовжена до 29 липня 2008 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2008 року (а.с. 9,14-16,122-123 т.1) 10.01.2003 року між ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" та ЗАТ "Укрзерн укладено договір купівлі-продажу сукупних валових активів платника податку, згідно якого ВАТ Птахофабрика "Лозуватська" відступило на користь ЗАТ "Укрзернопром повному обсязі сукупні валові активи платника податку дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська'" з усіма активами та пасивами, зокрема: повну вигоді участі в усіх існуючих і майбутніх господарських договорах та інших угодах будь\-роду, на які підприємство має право на дату підписання даного договору (а.с.20-22 т.2). Згідно відповіді ЗАТ "Укрзернопром" від 07.08.2009 року, на момент подання відповіді ЗАТ "Укрзерпопром" не володіє корпоративними нравами ДП Птахофабрика датська" і не має можливості надати достовірну інформацію щодо наявності чи ті на балансі дочірнього підприємства житлового будинку № 13а по вул. Комсомольська, 8 квартал, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської (а.с. 82 т. 2). Згідно відповіді виконуючого обов'язки директора ДП Птахофабрика с. Лозуватська "' від 17.08.2009 року па балансі ДП Птахофабрика "Лозуватська" ТОВ Черкаси Птахопродукт" будинок № 13а но вул. Комсомольська, 8 квартал, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області не перебуває, дебіторська заборгованості по цьому будинку на обліку не числиться (а.с 97 т. 2). Той факт, що на баланс ДП Птахофабрика "Лозуватська" не передавався будинок а по вул. Комсомольська, 8 квартал, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області підтверджено також ксерокопією переліку об'єктів, тих переданиних на ДП Птахофабрика "Лозуватська"(а.с. 24 т. 2). Оцінюючи наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що спірний будинок не був предметом договору купівлі-продажу сукупних валових активів ДП фабрика "Лозуватська", права ЗАТ "Укрзерпопром" жодним чином не порушені, Птахофабрика "Лозуватська" є належним позивачем по справі. Оскільки рішення постановлюсться на користь позивача, то згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 661,79 грн. та витрати пов'язані з розглядом цивільної справи (витрати на інформаційно-технічне забезпечення) у сумі 7,50 грн. Крім того, з відповідача підлягає достягненню витрати на інформаційно-технічне забезпення розгляду цивільної справи в розмірі 22,50грн. На підставі викладеного, ст. ст. 626. 629, 630. 631, 632, 651, 653 ЦК України та

Outcome: partial