Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2010 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 29.08.1992 року, шлюб зареєстровано у міському РАЦС м.Козятин Вінницької області Цей шлюб як в неї, так і у відповідача є першим. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона припинила шлюбні відносини ще у січня 2007 року, з того часу вони не ведуть спільне господарство. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони втратили почуття любові і взаємоповаги, вільний час проводили окремо. Позивачка вважає, що її сім»я з відповідачем розпалася остаточно і відновити сімейні відносини неможливо. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей у сторін не виникає, після розірвання шлюбу діти будуть проживати з позивачкою. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивачка доводи своєї позовної заяви підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені позивачкою у позовній заяві. Вони дійсно з 1992 року проживали однією сім'єю, а в останній-час стосунки погіршилися. Від шлюбу мають двох дітей, які після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.08.1992 року між [PERSON] (прізвище у шлюбі - Кирій) та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований міським РАЦС м.Козятин Вінницької області, актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 439589 від 29.08.1992 року (а.с. 5). Укладений шлюб у кожної із сторін є першим, що було підтверджено позивачкою в судовому засіданні. Від спільного життя з відповідачем, позивачка має неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1 [INFO], у свідоцтві про народження якого позивач записаний батьком (а.с. 7-8), які пілся розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Шлюбні відносини сторони остаточно припинили у січні 2007 року з тією причини, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей в них немає. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сімї позивачки і відповідача неможливе, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Витрати за вчинення реєстрації розірвання шлюбу на користь держави суд стягує з відповідача, так як позивачка просить про це у позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved