overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивні частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12893,28 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2008 між сторонами укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 33 % річних, зі строком повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання за договором відповідачка не виконала, сума заборгованості становить 12893,28 грн. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.530 ЦК України вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк(термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

01.04.2010 року заявник звернувся до суду з даною заявою і в її підтвердження пояснив, що з 12.02.1982 року по 03.11.1988 року працював в радгоспі «Мирний» Марківського району електрогазозварювальником. 16.06.1988 року під час виконання своїх трудових обовязків він отримав травму на виробництві у вигляді травми правого ока. По даному факту був складений акт форми Н-1 за №2. Однак в п. 4 даного акту було невірно вказано його прізвищ: «Висиненко», тоді як повинного бути «Васеленко». В звязку з даними порушеннями йому повідомлено відділенням ВД Фонду СНВ в Міловському районі Луганської області про можливість припинення страхових виплат в звязку з вищевказаними порушеннями в акті Н-1. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Міловському районі Луганської області надало заяву, в котрій просить розглянути справу без присутності їх представника, та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявником доведені в судовому засіданні ті обставини, які підтверджують факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, який трапився з ним та факт належності йому правовстановлюючих документів Акту Н-1 від 16.01.1991 р. та від 16.08.1991 р. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

30.03.2010 року заявник звернувся до суду з даною заявою і в її підтвердження пояснив, що з 29.12.1989 року по 30.03.1992 року працював в заготконторі Марківської райспоживспілки збирачем деталей із деревини. 15.01.1991 року, приблизно о 10-й годині 00 хвилин, під час виконання своїх трудових обовязків він отримав травму на виробництві у вигляді закритої черепно-мозкової травми, травми лівого ока. По даному факту був складений акт форми Н-1 за №1. Даний Акт був складений з порушенням вимог «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦСПС та Держпроматомнагляду СРСР від 17 серпня 1989 року, а саме: відсутнє кодування, передбачене типовою формою, професія, зазначена в Акті Н-1, не збігається з записом професії в трудовій книжці (в акті «робітник», у трудовій книжці «збирач деталей із деревини»), невірно вказана назва підприємства, п.2 акту Н-1: «Марківське райпо», тоді як потрібно «Заготконтора Марківського райпо», невірно вказано адресу підприємства, п.2.1, акту Н-1: «ул. Энгельса,2», тоді як потрібно «пер. Южный, 11». В подальшому, працюючи на цьому ж підприємстві, приблизно о 10-й годині 00 хвилин 13 серпня 1991 року при виконанні своїх трудових обовязків під час ремонту овочевих контейнерів, з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, внаслідок чого він отримав травму на виробництві у вигляді колотої рани стопи. По даному факту був складений акт форми Н-1 за №1. Даний Акт був складений з порушенням вимог «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦСПС та Держпроматомнагляду СРСР від 17 серпня 1989 року, а саме: відсутнє кодування, передбачене типовою формою, професія, зазначена в Акті Н-1, не збігається з записом професії в трудовій книжці (в акті «робітник овочевого складу», у трудовій книжці «збирач деталей із деревини»), відсутній номер Акту Н-1. В звязку з даними порушеннями йому повідомлено відділенням ВД Фонду СНВ в Міловському районі Луганської області про можливість припинення страхових виплат в звязку з вищевказаними порушеннями в акті Н-1. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Міловському районі Луганської області надало заяву, в котрій просить розглянути справу без присутності їх представника, та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявником доведені в судовому засіданні ті обставини, які підтверджують факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, який трапився з ним та факт належності йому правовстановлюючих документів Акту Н-1 від 16.01.1991 р. та від 16.08.1991 р. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування № 56 у буд.№ 12 по вул.Червоногвардійській у м.Чернігові, в звязку з не проживанням більше шести місяців без поважних причин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно довідки КП „Деснянське від 09.04.2008 відповідачі зареєстровані в квартирі № 56 у буд.№ 12 по вул.Червоногвардійській у м.Чернігові. Квартира перебуває в комунальній власності. Згідно акту КП „Деснянське від 18.01.2010, показань свідків [PERSON], [PERSON], відповідачі не проживають за місцем реєстрації з 1990-х років. Поважних причин відсутності відповідачів у справі не встановлено. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач 17 березня 2010 року звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути солідарно з відповідачів 3708 грн. 37 коп. борг за спожиті послуги централізованого опалення за період з 01 листопада 2008 року по 01 березня 2010 року. У попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у своїх заявах просять суд розглянути справу за їх відсутності, визнають позов. Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності відповіда\-чів [PERSON], [PERSON] Враховуючи визнання відповідачами позову, судом прийнято рішення про розгляд справи в попередньому судовому засіданні з постановкою рішення. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], Правовідносини між відповідачем та ЖРЕД № 5 базувалися на відкритому особистому рахунку № 51219 (а.с.8,9). Відповідно до рішення Жовтоводського міськвиконкому від 29.11.2000 року №410/1 функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від Жовтоводського ВЖРЕО до КП"Жовтоводськтепломережа" з 01 грудня 2000 року, де на відповідачів був відкритий особовий рахунок № 751219. Позивач регулярно надавав відповідачам послуги централізованого опалення, а відповідачі, користуючись послугами позивача, повинні були відповідно до вимог закону своєчасно та в повному розмірі здійснювати оплату за надані і'м послуги, так як відповідно до ст. / / ЦК України (2003р.) між сторонами виникли цивільні права та обов'язки. Відповідачі не регулярно та не у повному обсязі здійснювали оплату за надані їм послуги, у зв'язку з чим за період з 01 листопада 2008 року по 01 березня 2010 року виникла заборгованість у сумі 3708 грн. 37 коп.. Закон встановив: Відповідно до п.23 Правил надання населенню послуг по водо-, теплопостачанню та водовідведенню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року №1497, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України (2003р.) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від їх виконання не допускається. Боржник зобов'язаний повернути борг. Відповідачі, не виконуючи належним чином свої зобов'язання, порушують права позивача, які потребують судового захисту. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і з відповідачів слід стягнути заборгованість за послуги централізованого опалення у сумі 3708 грн. 37 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн. 00 коп., сплачені позивачем при подачі позову. Також на користь держави з відповідачів належить солідарно стягнути і судовий збір у розмірі 51грн., тому що при подачі позову від даного збору КП "Жовтоводськтепломережа" було звільнено рішенням органу місцевого самоврядування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи це тим, що подальше сумісне життя з відповідачем неможливе, а також відповідач добровільно не надає допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей, а тому вона просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму на кожну дитину, а потім у розмірі ? частки заробітку (доходу) до повноліття доньки [PERSON], але не менше встановленого законом мінімуму. Позивачка в судове засідання не зявилась, але письмовою заявою прохала слухати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання також не зявився, але письмовою заявою прохав слухати справу без його участі, з позовом згідний. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.1998 року, а сумісне життя припинили з вересня 2010 року. Від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось через те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до розпаду сімї. Позивач заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим, за таких обставин суд вважає, що дальше збереження сімї не можливе і шлюб необхідно розірвати поклавши витрати, повязані з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу, на відповідача. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання доньок. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 104, 105, 110, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення на її користь на утримання [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а від стягнення аліментів на її утримання відмовилася. Відповідач позов визнав і пояснив, що від спільного проживання у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини його заробітку. Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ГЮ № 042899 від 03 березня 2009 року. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ № 106578 від 22 жовтня 2009 року. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 40 % від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку допомоги для дітей не надає в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 40 % від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав і пояснив, що від спільного проживання у шлюбі сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і не заперечує проти задоволення позову щодо стягнення аліментів в розмірі 40 % від його заробітку. Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.10.2009 року. Від спільного проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження І-ГЮ № 044275 від 06.11.1998 року, І-ГЮ № 136797 від 29.10.2002 року. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 40 % від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав в повному обсязі і просить суд позовні вимоги задовольнити. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з яким 01 лютого 2001 року зареєструвала шлюб в Кричильській сільській раді Сарненського району Рівненської області. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дідей: [PERSON] та [PERSON], які проживають з матір"ю. Позивачка пояснила, що причиною розірвання шлюбу стала обстановка, яка склалася в їх сім"ї. Сторони жити разом не змогли, подружніх відносин на даний час не підтримують. Відсутня повага та розуміння один одного. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення відповідно до заяви. Відповідач в судове засідання не з"явився, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки суду представлені докази того, що у сторін, немає поваги і розуміння, миритись подружжя не бажає, оскільки строк , даний судом на примирення позитивних результатів не дав. Тому є підстави задоволити позов. На підставі ст. ст. 104,105,110,112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з яким 29 вересня 1990 року зареєструвала шлюб в Ремчицькій сільській раді Сарненського району Рівненської області. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дідей: [PERSON] та [PERSON] Позивачка пояснила, що причиною розірвання шлюбу стала обстановка, яка склалася в їх сім"ї. Відповідач зловживає спиртними напоями, у сторін відсутня взаємоповага та взаємопорозуміння. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, та надала суду заяву, де вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки суду представлені докази того, що у сторін, немає поваги і розуміння, миритись подружжя не бажає, оскільки строк , даний судом на примирення позитивних результатів не дав. Тому є підстави задоволити позов. На підставі ст. ст. 104,105,110,112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її документів пенсійної справи по тим підставам, що в них неправильно вказано по батькові " Михайлівна" замість «Іванівна». Встановити даний факт необхідно для отримання пенсії. Представник Пенсійного фонду України в Хотинському районі в судовому засіданні не з»явився,хоча своєчасно був повідомлений про час слухання справи. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, ксерокопії паспорта стверджено, що заявниця по батькові записана «Іванівна». Із довідки Долинянської сільради видно, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. Цю обставину в судовому засіданні підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] При таких обставинах заява підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що з 25.02.1995 року перебуває у шлюбі з відпвідачем [PERSON], який зареєстровано виконкомом Горщиківської сільської ради Коростенського району, а/з №3 Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. Позивачка в судове засідання не з»явилась, надала заяву, в якій просить позов задоволити, розглянути справу без неї. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути без нього Відповідно до ст.ст.180, 182 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В даному випадку позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом до суду і зазначає,що 1.12.1968 року помер її дід [PERSON]. Після його смерті, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами в м. Коростень вул. Островського,2-в. На це майно померла склав заповіт на її ім»я. Після смерті діда , позивач у встановлений законом строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини тому, не має можливості оформити свої спадкові права на зазначене успадковане майно ,однак фактично вона спадщину прийняла, розпорядилася нею, доглядає будинок , в звязку з чим просить суд встановити факт прийняття нею цієї спадини і визнати за нею право власності на зазначене майно. Позивач в суді цей позов підтримала.(л.с. ) Відповідач проти позову не заперечив.(л.с. ) Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 1.12.1968 року помер дід позивачки [PERSON] (л.с.5 ) Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами в м. Коростень вул. Островського,2-в ,що належав померлому на підставі свідоцтва від 14.5.1962 року (л.с.4 ) На це майно померла склав заповіт на ім»я позивачки, яка в той час мала дошлюбне призвіще - Артемьєва (л.с.6), після одруження абула приз віща [PERSON] (л.с.5,7). У встановлений законом строк позивач не звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, тому не має можливості оформити свої спадкові права на зазначене успадковане майно ,однак фактично вона спадщину прийняла, розпорядилася нею, доглядає будинок. Ці обставини відповідачем не заперечуються. Тому вимоги позову є обґрунтованими. До цих правовідносин, суд застосовує вимоги розд. 7 ЦК України, в редакції 1964р.,що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved