Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за централізоване опалення в сумі 901 грн. 20 коп. та судові витрати, понесені ним. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі зареєстровані та постійно проживають у [INFO] та отримують послуги з теплопостачання, які їм надає позивач. 20.06.2007 року ОПТМ «Новоград-Волинськтеплокомуненерно», правонаступником всіх прав та обовязків якого є позивач, надіслало відповідачам для підписання примірники договору про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі Договір), однак він повернутий не був і відповідачами жодного разу не надходило заяв про намір відмовитись від послуг з опалення. Факт оплати відповідачами отриманих ними послуг з теплопостачання свідчить про прийняття пропозиції укласти договір і підтверджує їх намір отримувати вказані послуги в подальшому. Всупереч умовам договору та вимогам Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» відповідачі вчасно не розраховувалися за надані послуги, незважаючи на нагадування, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вони були повідомлені вчасно та належним чином (а.с.22), однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачами та комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» існували договірні зобовязання, за якими останній надавав їм послуги з теплопостачання, а вони, в свою чергу, повинні були своєчасно сплачувати вартість цих послуг (а.с.6, 23). Однак відповідачі своїх обовязків не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість. З довідки про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення квартири відповідачів видно, що загальна сума заборгованості станом на 30.10.2009 року становить 901 грн. 20 коп.(а.с.5) Незважаючи на неодноразові попередження про виникнення заборгованості за отриману теплову енергію та необхідності її погашення, відповідачі суму заборгованості не погасили (а.с.7-8). В 2007-2009 роках відповідачами частково оплачувалися послуги з теплопостачання, про що свідчать надані позивачем розрахунки (а.с.24-25), а відтак свідчить про прийняття ними пропозиції укласти Договір (ст. 642 ЦК України). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири (споживач) зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері даних послуг. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обовязки споживача теплової енергії, якими, крім інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та додержання вимог договору і нормативно-правових актів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідачі не виконують умов Договору, а саме: не сплачують щомісячний платіж за спожиті послуги, та на день подачі позовної заяви до суду заборгували позивачу 901 грн. 20 коп. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, крім інших, відносяться витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (ст. 79 ЦПК України). З платіжного доручення № 1032 від 20.10.2009 року слідує, що позивач сплатив 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при подачі позову до суду. (а.с.1) Відтак, суд стягує з відповідачів: на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., та в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved