Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в інтересах [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача 5275 грн. 25 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що її чоловік [PERSON] був травмований автомобілем, яким керував відповідач. Вважає, що діями відповідача їй та її сімї було причинено майнову та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та по аналогічних мотивах. Просять позов задоволити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що ДТП сталося через те, що потерпілий [PERSON], який перебував в нетверезому стані, йшов по дорозі порушуючи правила дорожнього руху. Вважає позов необгрунтованим і просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] показала, що потерпілий [PERSON] був доставлений в лікарню після ДТП у дуже важкому стані. Його лікування здійснювалося за рахунок потерпілого. Свідок [PERSON] показала, що потерпілий [PERSON] після ДТП нікого не впізнавав. Зараз він є інвалідом 1 групи. Самостійно він себе не обслуговує. Свідок [PERSON] показав, що 23.02.2006 р. він разом з потерпілим йшов від автовокзалу по вул.1 Травня. Він йшов по тротуару, а потерпілий [PERSON] вів велосипед по проїзній частині дороги. Як саме сталася ДТП він не бачив, а лише пізніше побачив, що [PERSON] збила машина. Перед ДТП він з потерпілим [PERSON] вживали спиртні напої. Свідки [PERSON]. та [PERSON] показали, що проводили перевірки по факту ДТП. Вини [PERSON] у ДТП не було встановлено. При перевірці було встановлено, що потерпілий [PERSON] йшов по дорозі, порушуючи Правила дорожнього руху. Ними було винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін і свідків, зясувавши обставини та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 23 лютого 2006 року о 19 год. в м.Костопіль по вул.1 Травня сталася ДТП з участю пішохода [PERSON] та автомобіля під керуванням [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. По факту даного ДТП працівниками міліції проводилася перевірка, однак, матеріали цієї перевірки відсутні в Костопільському РВ УМВС України в Рівненській області, в управлінні МВС України в Рівненській області, у відділенні ДАІ з обслуговування адміністративної території Костопільського району та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ МВС України в Рівненській області, в прокуратурі Костопільського району та у Волинському відділенні Львівського науково-дослідного інституту судових медицин. По факту зникнення відмовних матеріалів проводилася службова перевірка, однак, вона позитивних наслідків не дала. В звязку з цим, обставини справи встановлювалися на підставі окремих документів, які були надані суду та показань свідків. Як зясовано в судовому засіданні, за наслідками перевірки по факту ДТП 23.02.2006 р. було встановлено, що причиною виникнення ДТП стало порушення вимог ПДР [PERSON] В звязку з цим, старшим інспектором ПС Костопільського РВ УМВС [PERSON] З травня 2006 р. було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON] З пояснень сторін та свідків встановлено, що постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 3 травня 2006 р. була скасована прокурором Костопільського району і матеріали по ДТП були направлені для проведення додаткової перевірки. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що він проводив повторну перевірку по факту даного ДТП. За результатами повторної перевірки було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON], яка є аналогічна попередній. Проаналізувавши висновок № 0104 дослідження спеціаліста-автотехніка [PERSON], постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON] від З травня 2006 р. та показання свідків суд приходить до висновку, що вину відповідача у скоєнні ДТП не встановлено. По факту ДТП відповідач [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно [PERSON] дії водія [PERSON] не мають причинного звязку з виникненням та наслідками ДТП, а причиною виникнення ДТП стало порушення вимог ПДР потерпілим [PERSON], який перебуваючи в нетверезому стані йшов по проїжджій частині дороги при наявності прочищених тротуарів, чим порушив вимоги п.п. 4.1, 4.14а, 4.14.г ПДР. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 3 ст. 1193 ЦК України встановлено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. При цьому зазначено, що правила про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т. п.), а не проста необачність. Згідно висновку № 0104 дослідження спеціаліста-автотехніка [PERSON] причиною виникнення ДТП з технічної точки зору є те. що небезпека для руху водію автомобіля ВАЗ 21011 (відповідачу) виникла на відстані, що є недостатньою для уникнення наїзду на пішохода в даній дорожній обстановці. Враховуючи, що з боку водія [PERSON] порушень допущено не було, що встановлено органами попереднього слідства, а з боку потерпілого [PERSON] було встановлено порушення п.п. 4.1, 4.14а, 4.14.Г ПДР, які він допустив перебуваючи в стані алкогольного спяніння, то суд вважає, що саме груба необережність потерпілого сприяла виникненню наслідків ДТП. За таких обставин суд вважає, що підлягає застосуванню ч. З ст. 1193 ЦК України та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно яких розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. На підставі наведеного суд наполовину зменшує розмір відшкодування матеріальної шкоди та відмовляє в задоволенні моральної шкоди. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що позов в частині відшкодування моральної шкоди необгрунтований, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ці кошти були витрачені на лікування потерпілого [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених судових вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved