overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що він 11 липня 1981 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON]. Даний шлюб у нього перший, від якого є двоє повнолітніх дітей. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося з-за взаємного непорозуміння та несумісності характерів. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з грудня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї вважає не можливим. В попередньому судовому засіданні позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засідання вимоги позивача визнала та згодна на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 11 липня 1981 року був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси. Цей факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №267793, актовий запис №739. Даний шлюб у сторін перший, неповнолітніх дітей немає. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося з-за взаємного непорозуміння та несумісності характерів. Шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2009 року. Спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Таким чином , визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідачка [PERSON] визнала позов, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, так як між ними склалися відносини, при яких збереження сім`ї стає не можливим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості несплаченого кредиту, відсотків, штрафних санкцій в сумі 4245 грн. 20 коп. згідно кредитного договору № 3-к від 17.06.2008 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив стягнути з відповідача борг за кредитом в сумі 4245 грн. 20 коп., а також судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] згідно кредитного договору № 3-к від 17.06.2008 року отримав кредит в розмірі 2789 грн. терміном на 24 місяці включно зі сплатою за користування кредитом 33,3 % річних. Зобовязання по поверненню кредиту [PERSON] не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 4245 грн.20 коп. Відповідно до договору, боржник повинен кожного місяця здійснювати погашення кредиту до повного погашення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» заборгованість по сплаті кредиту в сумі 4245 грн. 20 коп., а також 51 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, а всього 4416 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в інтересах філії ВАТ ЕК Миколаївобленерго Первомайського району, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію в сумі 211 грн. 42 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, згідно договору про користування електроенергією, являється споживачем енергопостачальної організації філії ВАТ ЕК Миколаївобленерго Первомайського району. Відповідачці відпущено електроенергії з 10.12.2006 року по 30.01.2010 року у кількості 2196 кВт/год. на суму 535 грн. 14 коп., однак оплата внесена не в повній сумі - 323 грн. 72 коп., тобто заборгованість по електроенергії складає 211 грн. 42 коп.. Відповідачка у добровільному порядку сплатити зазначену суму заборгованості не бажає. Представник позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні повністю підтримала позов, просила стягнути з відповідача на користь ВАТ ЕК Миколаївобленерго заборгованості за отриману електроенергію у сумі 211 грн. 42 коп., а також стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти постановлення рішення про стягнення з неї в рахунок погашення заборгованості за електроенергію 211 грн. 42 коп. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що між сторонами був укладений письмовий Договір про користування електричною енергією, шляхом одержання відповідачкою у позивача розрахункової книжки та особового рахунку № 210108, що згідно ст.ст. 638, 369 ЦК України вважається укладенням письмової угоди. Позивач зі своєї сторони виконує умови цієї угоди, а відповідачка, порушує істотні умови даної угоди, тому станом на 30.01.2010 року він заборгувала за надану їй електричну енергію 211 грн. 42 коп., таке підтверджується наданим ВАТ ЕК „Миколаївобленерго розрахунком. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання електроенергії через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими повному задоволенню в силу ст.ст. 257, 714 ЦК, України., з відповідача необхідно стягнути з заборгованість за електроенергію за період з 10.12.2006 року по 30.01.2010 року в сумі 211 грн. 42 коп.. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь ВАТ ЕК „Миколаївобленерго слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід також стягнути судовий збір в дохід держави

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 24 квітня 2004 року, вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В даний час шлюб не розірвано, але відповідач матеріально не забезпечує сімю, хоч працює і має стабільний заробіток, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач, в судове засідання не зявився, але про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що є розписки про отримання повідомлень. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила в примусовому порядку стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та не надає кошти на утримання дітей. В підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала копії свідоцтв про народження дітей, копію свідоцтва про одруження та довідку з місця проживання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матірю яких є позивачка, відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання синів, сторони не досягли домовленості, щодо утримання дітей, а тому суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Радомишльська міська Рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою,після смерті [PERSON]та [PERSON] В судовому засіданні представник Радомишльської міської Ради вимоги викладені в заяві підтримав,та пояснив суду,що після смерті [PERSON],який помер 30.0 9.2003 року,та після смерті [PERSON] яка померла 05.03.2007 року,залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Шевченка в м. Радомишлі,однак по даний час ніхто з спадкоємців із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся,тому просить суд визнати спадщину на вищевказаний будинок вудумерлою за Радомишльською міською територіальною громадою. Третя особа-Котова К.В.в судове засідання не з»явилась,про день слухання справи була належним чином повідомлена,причину своєї неявки суду не повідомила,за вказаною нею адресою не проживає,тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у її відсутності. Вислухавши пояснення представника Радомишльської міської Ради,перевіривши всі матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази,суд задовольняє позов з слідуючих підстав. Як вбачається з матеріалів справи,в м.Радомишлі,по вул.Шевченко в будинку №7 знаходиться квартира №27 загальною площею 49,9 м.,де відсутні спадкоємці.Останніми власниками житлового .будинку були [PERSON],який помер 22 червня 2003 року,що стверджується актовим записом про його смерть від 30.09.2003 року,№214,виданого 30.09.2003 року Радомишльським відділенням ЗАГС,та [PERSON],яка померла 05.03.2007 року,що стверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ТП №055693 виданого Радомишльським відділом РАГС 06.03.2007 року. Згідно повідомлення завідуючого Радомишльською держнотконторою від 18.02.2010 року,спадкова справа до майна померлого [PERSON]та [PERSON] не заводились. Статтею 1277 ЦК України передбачено,що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом,усунення їх від права на спадкування,неприйняття ними спадщини,а також відмови ві~ прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відпові- органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спад_ Заява подається після спливу одного року з часу відкр: : спадщини.Спадщина,визнана судом відумерлою,переходить власність територіальної громади за місцем відкр::: спадщини,тому суд заяву задовольняє. На підставі викладеного,та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з проханням встановити додатковий термін для прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті їїбатька - [PERSON]. Відповідачка позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. При визнанні позову відповідачем суд розглядає справу в попередньому судовому засіданні, згідно доданих доказів. Достовірно встановлено і не оспорюється сторонами, що спадок відкрився після смерті [PERSON] в день його смерті - 13.08.2008 року ( а.с.7). Спадкоємцем його майна згідно закону є позивачка - [PERSON] та її сестра [PERSON], яка є відповідачкою по справі та не бажає звертатись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців немає. 23 лютого 2010 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом. Однак нотаріус відмовив позивачці у зв'язку з тим, що вона пропустила строк звернення для оформлення спадку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує права та законі інтереси інших осіб, ст. 174 ЦПК України На підставі висловленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Радул) Л.В. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.11.1999 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 07, мотивуючи тим, що більш двох років вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що у них несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого сторони втратили взаємоповагу та почуття любові один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнала, просила розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 23.11.1999 року, шлюб у обох перший, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2007 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що у них несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого вони втратили взаємоповагу та почуття любові один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Питання щодо його утримання вирішено сторонами в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований 19.08.2000 року міським відділом РАГС м. Харкова, а/з № 447, з [PERSON] - розірвати. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сумісне життя з відповідачкою не склалося у зв»язку з тим, що вони мають різні характери, погляди на життя, між ними відсутнє порозуміння, часто виникають сварки. Шлюбно-сімейні відносини між ними не підтримуються. Шлюб має формальний характер, тому що сім ї, як такої не існує. Дитина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу, залишиться проживати разом з матір»ю. У судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду письмові заяви, в яких просили суд слухати справу за їх відсутністю. Позивач позов підтримав у повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сімя існує формально та не може бути відновлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до споживчого кооперативу імені [PERSON] [PERSON] Танкопія, в якій просив суд визнати невиплату належної йому, за виконану в нічний час та святкові дні роботу заробітної плати та невиплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, протиправними діями посадових осіб споживчого кооперативу імені [PERSON] [PERSON] Танкопія щодо нього та його обманом, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату, належну йому за виконану у нічний час та святкові дні роботу за період з 01.06.1996 року по 09.06.1999 року та стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.06.1996 року по 09.06.1999 рік. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.06.1996 року по 09.06.1999 року працював у відповідача на посаді охоронця. Під час виконання посадових обов"язків виконував роботу у нічний час, у святкові дні, але заробітної плати за виконану роботу не отримав. Також йому за період з 01.06.1996 року по 09.06.1999 року не надавалась щорічна відпустка. Після звільнення компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, позивач не отримав. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в Споживчому кооперативі імені [PERSON] [PERSON] Танкопія на посаді охоронця з 01.06.1996 року по 09.06.1999 року. Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися безпосередньо до суду з позовною заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин, які перешкоджали позивачеві звернутися до суду у встановлений законом тримісячний термін, суду не надано. Посилання позивача на той факт, що він з телепередачі дізнався про порушення свого права не можуть бути підставою для поновлення строку звернення до суду на підставі ст. 234 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду без поважної причини, крім того не надано доказів на підтвердження позовних вимог, суд вважає, що [PERSON] в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Позивач 15.04.2008р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №014/0023/82/45736, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 48000 грн., і він повинен здійснювати погашення заборгованості щомісяця з кінцевим терміном сплати кредиту 15.08.2018р. Відповідач належним чином умови договору систематично не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 01.02.2010р. виникла заборгованість в розмірі 49987, 74 грн. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 49987,74 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 499,80 грн. та витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд, за згодою з представником позивача, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що позивач 15.04.2008р. уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №014/0023/82/45736, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 48000 грн., повинен здійснювати погашення заборгованості щомісяця з кінцевим терміном сплати кредиту 15.08.2018р. Вказане підтверджується копією договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач належним чином умови договору систематично не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 01.02.2010р. виникла заборгованість в розмірі 49987, 74 грн. Тобто відповідач [PERSON] прострочив повернення чергової частини кредиту. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, виходячи з чого суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості підлягає задоволенню. Крім того суд стягує з відповідачів судові витрати, оскільки позов задоволено на користь позивача. Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 543, 546, 555, 651, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказавши, що причиною розлучення сімї є те, що постійно між ними виникають скандали, у їх відносинах зникли щирість та взаєморозуміння, примирення між нею та відповідачем неможливе, сімейні відносини припинені, примирення не відбулося. Прохала розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала задовольнити позов, вказавши, що протягом проживання в зареєстрованому шлюбі постійно виникали сварки, примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу, витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка на імя відповідача, однак у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. У звязку з даною обставиною та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено наступні факти. Позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 29.09.2007 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис № 699). (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] немає. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Витрати, повязані із розірванням шлюбу суд вважає покласти на відповідача. Витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 08 грн.50 коп. грн. сплачено, шлюб у позивача та відповідача перший.

Outcome: approved