Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим. що 25 березня 2009 року надав відповідачці у борг під розписку грошові кошти у розмірі 50 000 гривень з зазначенням їх повернення не пізніше 01 травня 2009 року. Оскільки станом на 19.06.2009 року, прийняті на себе зобов'язання відповідачка не виконала, тобто не повернула зазначену суму позики, позивач вимушений звернутись до суду з проханням стягнення заборгованості, разом з сумою нарахованих штрафних санкцій, всього у розмірі 50 455 гривень 47 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі за обставин викладених вище.. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вважають їх безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, у зв'язку з чим. у задоволенні позову просили відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи. 25.03.2009 року між позивачем та відповідачкою було фактично укладено договір позики, на підтвердження чого остання видана відповідну розписку, згідно до змісту якої, вона взяла в борг у відповідача грошові кошти в сумі 50 000 гривень та, одночасно, зобов'язалась повернути зазначену суму позивачу не пізніше 01.05.2009 року (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов'язання по поверненню позичених коштів вчасно не виконала, у зв'язку з чим заборгувала позивач) основну суму позики у розмірі 50 000 гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що в силу вищезазначеним норм закону, позивачем за невиконання відповідачкою грошового зобов'язання в строки, встановлені розпискою, в порядку ст. 625 ЦК України, нараховані штрафні санкції у вигляді інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від простроченої суми. Згідно наданого суду розрахунку за період з 01.05.2009 року по 19.06.2009 року розмір нарахованих штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання склав 455 гривень 47 копійок, з яких: 250 гривень інфляційні збитки, 205 гривень 47 копійок-три відсотки річних. З урахуванням викладеного, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 50 455 гривень 47 копійок. Слід зазначити, що посилання відповідачки, як заперечення з приводу викладеного, суд з урахуванням вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, ст. 1051 ЦК України, оцінює критично, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і базуються лише на припущеннях та твердженнях, що не відповідають встановленим обставинам справи. Крім того, суд критично оцінює посилання позивачки на психологічний тиск під час написання розписки та, нібито, погроз на її адресу з боку позивача, оскільки вони спростовуються висновком перевірки по постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 04.06.2009 року інспектора Святошинського РУ ГУ МВС України, крім того ці твердження сторони відповідача з'явилися лише через три місяці після закінчення терміну з часу надання розписки і одразу після офіційного звернення позивача з вимогою повернення коштів, що. в свою чергу, не може не викликати сумніву у їх достовірності. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє повне доведення в ході судового розгляду вищезазначеного позову, а тому підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 754 гривні 45 копійок, а саме: судовий збір в сумі 504 гривні 45 копійок (а.с. 1) та витрати на інформаційно-технічне забезпеч в сумі 250 гривень (а.с. 2). На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved