overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, вказує, що перебуває у шлюбі з [PERSON] який зареєстрований 03 вересня 2004 року Квасилівською сільською радою Рівненського району, актовий запис №24. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, у результаті чого вони припинили подружні стосунки, з липня 2008 року проживають окремо. З указаного часу відповідач фактично припинив надання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, участі у її вихованні не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не укладено. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у сумі 557 грн.. У судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти у сумі 270 гривень щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] визнав позов повністю, згідний на стягнення з нього аліментів у сумі 270 гривень. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2004 року Квасилівською сільською радою Рівненського району, актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ №053399 від 16 березня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, з липня 2008 року проживають окремо. Відповідач фактично припинив надання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, участі у її вихованні не приймає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не укладено. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] згідний сплачувати аліменти у сумі 270 грн., суд прийшов до висновку, що слід стягнути з нього аліменти у вказаному розмірі щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.180, 181, 182 СК України, ст.ст. 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом, вказує, що перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 11 лютого 1989 року Перемилівською сільською радою Млинівського району Рівненської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON], 06 березня 1990 року, та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання неповнолітнього сина, хоча є приватним підприємцем, працює перевізником у Рівненській філії ТОВ «Вітмарк-Україна», отримує заробітну плату, а тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі ? частки від усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не подав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 1989 року Перемилівською сільською радою Млинівського району Рівненської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №050297 від 25 січня 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON], 06 березня 1990 року, та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, як убачається з пояснень позивача [PERSON], відповідач добровільно не надає кошти на утримання неповнолітнього сина, хоча є приватним підприємцем, працює перевізником у Рівненській філії ТОВ «Вітмарк-Україна», отримує заробітну плату. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач офіційно працює, щомісячно отримує заробітну плату, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.180,183 СК України, ст.ст. 169 ч.4, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю №266 від 01 березня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Талаковської селищної ради народних депутатів за №79 від 20 лютого 1991 року, належить жилий будинок №12 по вул.60 років Жовтня в с.Гнутово м.Маріуполя, який розташований на земельній ділянці Талаковської селищної ради. За весь час володіння вказаним майном позивач без передбаченого на це дозволу та проектної документації на виділеній земельній ділянці звів нежилий пристрій до будинку А1-1, загальною площею 22,2 м2, сараї В-1, Е-1, М-1, 0-1, гараж С-1, навіс Д-1, паркани №№4,5. В теперішній час йому стало відомо, що зведені будівлі треба узаконити, оскільки вони самочинно збудовані без узгодження з органами влади. Просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване майно. Відповідач з огляду на наявність правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право приватної власності на будівлю №266 від 01 березня 1991 року, реєстраційного напису про право особистої власності та висновку технічного експерта в галузі будівництва про відповідність самочинно зведеної прибудови вимогам Будівельних норм і правил, повністю визнав вимоги позивача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки за змістом ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання їй у встановленому порядку земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу №2515 від 11 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, належить домоволодіння №69 по вул.Радянській в с.Сартана м.Маріуполя, який складається з жилого будинку літ.А-1, житловою площею 9,5 м2, загальною площею 19,1 м2, сарай літ.Б-1. Будови розташовані на земельній ділянці Сартанської селищної ради. За весь час володіння вказаним майном позивач без передбаченого на це дозволу та проектної документації на виділеній земельній ділянці звів жилий будинок В-1, з навісом в-1, та майданчик в1. В теперішній час йому стало відомо, що зведені будівлі треба узаконити, оскільки вони самочинно збудовані без узгодження з органами влади. Просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване майно. Відповідач з огляду на наявність правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі-продажу №2515 від 11.06.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та висновку технічного експерта в галузі будівництва про відповідність самочинно зведеної прибудови вимогам Будівельних норм і правил, повністю визнав вимоги позивача. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки за змістом ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, за умови надання їй у встановленому порядку земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, вона перебуває у шлюбі з відповідачем, але фактично сторони шлюбні сосунки не підтримують. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Відповідач в добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона змушена звернутися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, і посилаючись на ті самі підстави, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку(доходу)батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач повинен утримувати сина, тому суд вважає можливим визначити 1/4 частину його заробітку, як аліменти на утримання сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу, посилаючись на те, що за адресою: м.Павлоград вул.Кравченко,12а/86, де проживають відповідачі, були надані послуги по теплопостачанню. Згідно ст.19 ч.б ЗУ "Про теплопостачання" плата повинна проводитися щомісячно. Однак відповідачі оплату не проводили. У результаті станом на 01.01.2010 року утворилася заборгованість у сумі 2499,03 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість зазначеному розмірі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відповідно до вимог ЦПК України щодо порядку виклику сторін у судове засідання, якщо сторона не повідомила суд про зміну місця проживання, повістка надсилається судом за останньою відомою йому адресою і вважається доставленою, навіть якщо адресат за нею більше не проживає. Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою ЖЕД відповідачі проживають за адресою: [INFO] ко, 12а/86. Сума заборгованості відповідачів перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком , що є в матеріалах справи. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу . В судовому засіданні позивачка обґрунтувала свої вимоги наступним. 14 травня 1994 року у . виконкомі Петрівської сільської Ради Комінтернівського районну Одеської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №7. Шлюб для сторін є першим. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що на протязі останніх років подружнього життя між подружжям відсутнє взаємопорузуміння, відповідач зловживав спиртними напоями, зраджував з іншими жінками, постійно виникають сварки, скандали в зв'язку з різними поглядами на життя, не змогли створити нормальних сімейних стосунків. В результаті вона втратила почуття поваги та любові до відповідача і з травня 2009 року припинили підтримувати шлюбні відносини. Наданий судом строк для примирення ніяких результатів не дав, тому вона просить розірвати шлюб. За розірвання шлюбу в органах РАЦС. на її думку має платити відповідач так як він винен у припинені сімейних відносин. Місце проживання неповнолітнього сина просить визначити з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоч про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить розписка. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи а вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст.109 СК Україні шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2009 року і з того часу проживають окремо, на примирення не згодна. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. На підставі ст. 104,105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною вище заявою. Посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12.07.2004 року його було визнано безвісно відсутнім. Він дійсно був відсутній за місцем свого постійного проживання за адресою: [INFO], у зв'язку з тим, що знаходився на заробітках за межами України з жовтня 2003 року. В Україну він повернувся в квітні 2008 року. Після його повернення із-за кордону йому стало відомо про те, що за заявою його дружини рішенням суду його було визнано безвісно відсутнім та між ними було розірвано шлюб. У зв'язку із його появою за місцем постійного проживання, просив скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.04.2002 року про визнання його безвісно відсутнім. Заявник [PERSON] в судовому засіданні свою заяву підтримав і підтвердив викладені в ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала і суду пояснила, що в 2003 році її чоловік [PERSON] виїхав закордон в Італію і протягом декількох років про нього не було відомостей. У зв'язку із необхідністю вона звернулася до суду про визнання її чоловіка безвісно відсутнім. Рішенням суду її заява була задоволена. Від заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м.Чернівці ради, надійшла заяви, в якій просить справу розглядати за відсутності їхнього представника, вирішення справи залишають на погляду суду. Представник заінтересованої особи ВРАЦС ЧМУЮ в судове засідання не з'явився, від ВРАЦС ЧМУЮ надійшла заява, в якій просить справи розглядати за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява [PERSON] є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 липня 2004 року [PERSON]. 19955 року народження, який проживав за адресою: [INFO], визнано безвісно відсутнім (а.с.5). Також встановлено, що заявник [PERSON] дійсно був відсутній за місцем свого постійного проживання за адресою: [INFO], оскільки виїхав за кордон, що підтверджується дослідженою копією паспорта громадянина України [PERSON] для виїзду за кордон із Шенгенською візою на ім'я [PERSON]. В Україну заявник повернувся 23.04.2008 року, що підтверджується відтиском штампу про в'їзд на територію України , який знаходиться в паспорті громадянина України [PERSON] для виїзду за кордон (а.с. 22-24). Відповідно до ч.1 ст.250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що зазначене вище рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 липня 2004 року про визнання безвісно відсутнім заявника [PERSON], [INFO], підлягає скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу, посилаючись на те, що за адресою: м.Павлоград вул.Леніна,[PERSON],96/1 кв.41, де проживають відповідачі, були надані послуги по теплопостачанню. Згідно ст.19 ч.б ЗУ "Про теплопостачання" плата повинна проводитися щомісячно. Однак відповідачі оплату не проводили. У результаті станом на 01.02.2010 року утворилася заборгованість у сумі 4846,21 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість зазначеному розмірі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відповідно до вимог ЦПК України щодо порядку виклику сторін у судове засідання, якщо сторона не повідомила суд про зміну місця проживання, повістка надсилається судом за останньою відомою йому адресою і вважається доставленою, навіть якщо адресат за нею більше не проживає. Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою ЖЕД відповідачі проживають за адресою: [INFO]. [PERSON], 96/1 кв.41. Сума заборгованості відповідачів перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком , що є в матеріалах справи. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу, посилаючись на те, що за адресою: м.Павлоград вул.К.Маркса,75/23, де проживає відповідач, були надані послуги по теплопостачанню. Згідно ст.19 ч.б ЗУ "Про теплопостачання" плата повинна проводитися щомісячно. Однак відповідач оплату не проводив. У результаті станом на 01.02.2010 року утворилася заборгованість у сумі 3730,68 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість зазначеній сумі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до вимог ЦПК України щодо порядку виклику сторін у судове засідання, якщо сторона не повідомила суд про зміну місця проживання, повістка надсилається судом за останньою відомою йому адресою і вважається доставленою, навіть якщо адресат за нею більше не проживає Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою ЖЕД відповідач проживає за адресою: [INFO]. Сума заборгованості відповідача перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком , що є в матеріалах справи. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу, посилаючись на те, що за адресою: м.Павлоград вул.Інтернаціональна,67а/17, де проживає відповідач, були надані послуги по теплопостачанню. Згідно ст.19 ч.б ЗУ "Про теплопостачання" плата повинна проводитися щомісячно. Однак відповідач оплату не проводив. У результаті станом на 01.02.2010 року утворилася заборгованість у сумі 6313,86 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість зазначеній сумі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до вимог ЦПК України щодо порядку виклику сторін у судове засідання, якщо сторона не повідомила суд про зміну місця проживання, повістка надсилається судом за останньою відомою йому адресою вважається доставленою, навіть якщо адресат за нею більше не проживає Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою ЖЕД відповідач проживає за адресою: [INFO]. Сума заборгованості відповідача перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком , що є в матеріалах справи. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення боргу, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS], де проживають відповідачі, були надані послуги по теплопостачанню. Згідно ст.19 ч.б ЗУ "Про теплопостачання" плата повинна проводитися щомісячно. Однак відповідачі оплату не проводили. У результаті станом на 01.02.2010 року утворилася заборгованість у сумі 3062,74 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість зазначеному розмірі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відповідно до вимог ЦПК України щодо порядку виклику сторін у судове засідання, якщо сторона не повідомила суд про зміну місця проживання, повістка надсилається судом за останньою відомою йому адресою і вважається доставленою, навіть якщо адресат за нею більше не проживає. Відповідно до ст.225 ЦПК України судом ухвалено справу розглядати за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою ЖЕД відповідачі проживають за адресою: [INFO]. Сума заборгованості відповідачів перед КП Павлоградтеплоенерго підтверджується розрахунком , що є в матеріалах справи. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються платіжним дорученням (а.с. 1) і підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved