Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Державного підприємства завод «Генератор» гтро стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим. що згідно наказу № 108 від 30.12.2006 року він був прийнятий до відповідача на роботу на посаду апаратника очищення стічних вод пятого розряду та був зарахований в цех № 25. Згідно наказу від 07.11.2008 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням з 01.11.2008 року. Заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі на момент звільнення складала 6793 гривні 05 копійок. Однак відповідач до цього часу не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Середня заробітна плата позивача у відповідача складала 1508 гривень. Після звільнення позивач працевлаштувався лише 06.02.2009 року. Таким чином, відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки в розрахунку до працевлаштування, тобто за листопад, грудень 2008 року та січень 2009 року, що складає 4524 (1508 х 3 місяці = 4524) гривні. Загальна заборгованість по заробітній платі перед ним складає 11317 гривень 05 копійок. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питання виплати заборгованості по заробітній платі, на що останній постійно обіцяв позивачу виплатній заборгованість. Останній раз позивач звертався до відповідача в грудні 2009 року, але йому було відмовлено у виплаті заборгованості по заробітній платі з підстав відсутності грошових коштів. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю з підстав, наведених позивачем та не заперечував проти його задоволення, надавши суду відповідне письмове клопотання. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 108 від 30.12.2006 року позивач був прийнятий до відповідача на роботу на посаду апаратника очищення стічних вод п'ятого розряду та був зарахований в цех № 25. Згідно наказу від 07.11.2008 року позивач був звільнений з займаної посади за власним бажанням з 01.11.2008 року (а.с. 3-4). У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі на момент звільнення складала 6793 гривні 05 копійок (а.с. 5). Оскільки заробітна плата на момент звільнення позивачу не виплачена, суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки є обгрунтованими. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки Середня заробітна плата позивача у відповідача складала 1508 гривень. Після звільнення позивач працевлаштувався лише 06.02,2009 року. Таким чином відповідач повинен позивачу сплатити середній заробіток за час затримки в розрахунку до працевлаштування. Тобто за листопад, грудень 2008 року та січень 2009 року, що складає 4524 (1508 х 3 місяці = 4524) гривні. Загальна заборгованість по заробітній платі складає 11317 гривень 05 копійок. Відповідно до ч. З, 4 ст. 130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Ухвалення в судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 174, 175 ЦПК України. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК' України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved