Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

13.01.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ЗАТ «Автонавантажувач», в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсацію (індексацію) в загальному розмірі 4838,36 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він за власним бажанням був звільнений 14.04.2009р. з посади начальника енергобюромехано-енергетичного відділу. В день звільнення відповідач не виплатив йому розрахункові кошти. Просить позовну заяву задовольнити. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач був звільнений 14.04.2009 р. з посади начальника механічно-енергетичного відділу. В день звільнення відповідач не виплатив йому розрахункові кошти. Ці обставини підтверджуються поясненням позивача, а також долученими до справи копією трудової книжки, довідкою про заборгованість по виплаті заробітної плати. У відповідності до ст. 116 КУпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КУпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, в частині стягнення 4838,36 грн. заборгованості по заробітній платі. Будь-які докази в підтвердження суми та вини відповідача у невиплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахункових коштів по день фактичного розрахунку суду не надані.

Outcome: partial