Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської Ради за участю третьої особи Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона є власником магазину [ADDRESS], будівля якого розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0140 га, що використовується нею, позивачкою, для обслуговування експлуатації будівлі магазину. З метою реалізації права на земельну ділянку вона звернулась до Одеської міської ради із заявою про надання їй земельної ділянки загальною площею 0,0140 га, розташованої [ADDRESS] у приватну власність, але відповіді не отримала, незважаючи на те, що відповідним актом встановлено та узгоджено межі земельної ділянки в натурі, який підписаний нею, позивачкою, начальником управління земельних ресурсів та представником земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів разом з додатком, де зазначені межові знаки, якими закріплена земельна ділянка. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, обґрунтовуючи позовні вимоги частиною першою ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України, згідно положень яких до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. В судове засідання представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про що є відповідні розписки про отримання судових повісток, про причини неявки суд не повідомили, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача та третьої особи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності з вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будівлі магазину, розташованої [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2006 року (справа №2-1068/06), зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН»: номер витягу 11692996 від 31.08.2006 р., реєстраційний номер 15893921, номер запису 3402 в книзі 56неж-109. [PERSON], скориставшись своїм правом закріпленим ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України щодо права на земельну ділянку при придбанні житлового будинку, будівлі або споруди, що розміщені на ній, 24 травня 2008 року звернулась до Одеської міської ради із заявою про надання їй земельної ділянки у приватну власність, однак відповіді від відповідача не отримала. Актом встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки, площею 0,0140 га [ADDRESS]. Даний акт підписаний позивачкою, начальником управління земельних ресурсів та представником земельно-кадастрового бюро при управлінні земельних ресурсів разом з додатком, в якому зазначені межові знаки, якими закріплена земельна ділянка. Позивачка на протязі трьох років фактично користується земельною ділянкою. При цьому відповідно до частини 3 статті 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки можливо лише після встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. За таких обставин, суд вважає, що намір позивачки щодо отримання у власність земельної ділянки загальною площею 0,0140 га для обслуговування будівлі магазину, господарських будівель та споруд є правомірним. За приписами статті 14 Конституції України право на земельну ділянку гарантується. Таке право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень місцевих рад належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. З огляду на наведені норми [PERSON], володіючи на праві приватної власності будівлею магазину, має право на отримання у власність земельної ділянки загальною площею 0,0140 га для обслуговування будівлі магазину, господарських будівель та споруд. Згідно Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №174 від 02.07.2003 року «Про затвердження тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» (з подальшими змінами і доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, видача та реєстрація державних актів на право власності на земельній ділянки покладена на структурні підрозділи Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах, що в межах Одеської області здійснює Одеська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах». У відповідності з Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (з подальшими змінами і доповненнями), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за №354/3647, державний акт на право власності на земельну ділянку підписується керівником відповідного органу земельних ресурсів. Виходячи з вищенаведених вимог чинного законодавства України, з урахуванням встановлених по справі обставин суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на земельну ділянку, площею 0,0140 га, яка розташована [ADDRESS] для обслуговування експлуатації будівлі магазину, тому таке її право підлягає судовому захисту шляхом його визнання.

Outcome: approved