Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

ВАТ Державний Ощадний банк України звернувся до суду з позовною заявою та після уточнення позовних вимог просив стягнути з [PERSON], ТОВ „Добробут заборгованість у розмірі 66490,29 грн. за кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідачі до суду не з'явились, були повідомлені належним чином, про що є підтвердження у матеріалах справи, причини неявки суду не відомі, тому за згодою позивача суд провів заочний розгляд справи. Зясувавши обставини спору, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 28.12.2005 року між ВАТ Ощадбанк та [PERSON] укладений кредитний договір № 302, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 140000,00 грн. на ремонт квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], строком на 60 місяці, термін остаточного погашення кредиту не пізніше 28 грудня 2010 р., зі сплатою 20% річних за користування кредитом відповідно до п.1.1. договору. Відповідно до п. 1.3 договору передбачено, що кредит надається шляхом перерахування коштів з кредитного рахунку який відкритий в філії Кіровоградського обласного управління ВАТ „Ощадбанк. Відповідно до п.1.4 договору визначено, що погашення кредиту позичальник зобовязується щомісячно до 28 числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку. Відповідно до п.4.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України. Пунктом 4.1.1 Договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. Станом на 13.10.2009 року відповідно до розрахунку, виконаного філією Кіровоградське обласне управління ВАТ „ Державний ощадний банк України за [PERSON] рахується: основний борг в сумі 37500 грн., прострочений борг 16127, 06 грн., відсотки по угоді 12\~737,44 грн., пеня на прострочений борг 125,79 грн., загальна сума заборгованості становить 66490,29 грн. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, було укладено договір застави майна від 29.12.2005 року між ВАТ „Державний ощадний банк України в особі начальника філії Кіровоградське обласне управління ВАТ „Ощадбанк та ТОВ „Добробут в особі директора [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Стаття 1052 ЦК України закріплює право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором. Таким, чином позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги до ТОВ „Добробут про солідарне стягнення суми боргу, з наступних підстав. Так, в забезпечення виконання умов кредитного договору № 302 від 28.12.2005 року укладеного між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави майна від 29.12.2005 року з ТОВ „Добробут в особі директора [PERSON] Згідно ст. 589 ЦК України уразі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, враховуючи, що договором застави майна від 29.12.2005 року виконання зобовязань за кредитним договором № 302 від 28.12.2005 року забезпечені майном та вказаним договором передбачено звернення стягнення на предмет застави в разі порушення умов кредитного договору, то правових підстав вимагати від даного відповідача солідарної сплати разом з [PERSON] заборгованості по кредитному договору не має. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача сплачене державне мито з відповідача в розмірі 718,00 грн. та 250,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного,

Outcome: partial