Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 09 серпня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у неї з [PERSON] не склалося, і 18 липня 2006 року шлюб між ними було розірвано. Згоди щодо розподілу майна, яке є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час перебування у шлюбі вони отримали у Рожнівській сільській раді Броварського району Київської області дозвіл на будівництво та збудували за адресою: село Рожни Броварського району Київської області, вулиця Лісова, 8, двоповерховий житловий будинок з мансардою на пять житлових кімнат площею 125 м2, будівництво якого було розпочато восени 2004 року. На момент розлучення 25 травня 2006 року будинок був фактично побудований. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 16, 17 Закону України Про власність, ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ст. ст. 328, 331 ЦК України вона разом із колишнім чоловіком [PERSON] набули в рівних частках, кожний по ? частки, право власності на незавершений будівництвом будинок, оскільки земельна ділянка та дозвіл були надані саме для будівництва будинку. Згідно із ст. 357, 370 ЦК України кожен із учасників спільної сумісної власності має право вимагати виділення своєї частки із спільного майна. Оскільки відповідач [PERSON] не мав наміру добровільно надавати матеріальну допомогу дочці, вона змушена була звертатися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Проте, цих коштів для нормального розвитку дитини недостатньо. Вважає, що при поділі майна мають бути враховані також і інтереси їхньої малолітньої дочки. Посилаючись на ч. 3 ст. 70 СК України, вважала за можливе врахувати при поділі інтереси малолітньої дитини, відступити від начала рівності часток подружжя та виділити їй 2/3 частки із спільного майна незавершеного будівництвом житлового будинку за варіантом № 1 поділу будинку згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи від 26 грудня 2008 року, а відповідачу 1/3 частку цього будинку. Просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: двоповерховий житловий будинок № 8 по вулиці Лісовій у селі Рожни Броварського району Київської області, визнавши за нею право власності на 2/3 частки цього будинку, обравши варіант № 1 поділу будинку відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, та встановити порядок користування та розпорядження земельною ділянкою за варіантом № 1 даної експертизи, розробленого за варіантом № 1 поділу будинку. Судом до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Відкрите акціонерне товариство [PERSON] Аваль (далі [PERSON]). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні викладеному вище, також додатково пояснила, що проживала разом із відповідачем до 01 травня 2006 року. Станом на 25 травня 2006 року на час ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу між ними, спірний будинок був побудований на 70-80 %. Будівництво будинку вони розпочали восени 2004 року, для цього залучалася більша частина її коштів: заробітна плата, яка була набагато більшою, ніж у відповідача, кошти із її депозитних рахунків, а також кошти від продажу нею 05 листопада 2005 року належної їй земельної ділянки у селі Рожни по вулиці Придеснянській. Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв добровільно вирішити питання щодо поділу будинку, проте своїх зобовязань не виконав. Підтвердженням того, що на момент розірвання шлюбу будинок був побудований є додані до позовної заяви правовстановлюючі документи на будинок, проект і паспорт забудови будинку, фотографії та свідчення свідків, наявність на її імя заощаджень на рахунках у банку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у 2002 році він зареєстрував шлюб із позивачем, 25 травня 2006 року судом шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, на подарованій йому його матірю у грудні 2004 року земельній ділянці, за кошти отримані ним у кредит, у липні 2006 року він розпочав будівництво житлового будинку у селі Рожни Броварського району Київської області по вулиці Лісовій, 8. Документи на будинок, проект забудови оформлялися ним у 2005 2006 роках. У звязку із подачею [PERSON] позову до суду будівництво будинку призупинено. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у листопаді 2005 року, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2006 року. Обставини, встановлені судовим рішенням, доказуванню не підлягають. Після набрання цим рішенням законної сили відповідач [PERSON] отримав у Банку кредитні кошти, на які розпочав у липні 2006 року будівництво спірного житлового будинку. Будь-яких доказів того, що спірний будинок будувався сторонами під час шлюбу, а також того, що для будівництва будинку залучалися належні позивачу кошти, суду не надано. Просила відмовити у позові [PERSON] у звязку з його необґрунтованістю. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов не підтримав та пояснив, що 13 липня 2006 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/9408/81/40017 за програмою кредитування Приватне будівництво на суму 60000 доларів США терміном на 240 місяців під 10 % річних. 05 червня 2007 року згідно із додатковою угодою сума кредиту була збільшена до 160000 доларів США. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за вказаним кредитним договором в іпотеку Банку відповідачем було передано належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована у селі Рожни Броварського району Київської області по вулиці Лісовій, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку. На час укладання кредитного договору, тобто 13 липня 2006 року, будь-які будівлі на земельній ділянці були відсутні, що підтверджується актами перевірки та наявності заставного майна. На отримані [PERSON] у липні 2006 року кредитні кошти він розпочав будівництво спірного житлового будинку. Доказів того, що на зазначеній земельній ділянці, яка передана в іпотеку Банку, знаходився незавершений будівництвом житловий будинок, а також того, що його будівництво велося спільно сторонами під час перебування у шлюбі, у справі не має, тому правові підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 серпня 2002 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис № 1042. Після одруження прізвище дружини [PERSON]. Від шлюбу 30 жовтня 2003 року у сторін народилася дочка [PERSON]. 25 травня 2006 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 18 липня 2006 року зроблено актовий запис за № 824. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК № 024939, виданому 18 липня 2006 року позивачу, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Із паспорту забудови земельної ділянки в населеному пункті України, виданому [PERSON] 15 червня 2005 року Відділом містобудування, архітектури Броварської районної державної адміністрації Київської області, зареєстрованому за № 107, вбачається, що рішенням виконкому Рожнівської сільської ради від 30 травня 2005 року № 61 відповідачу [PERSON] на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 0,15 га дозволено будівництво одноквартирного житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, село Рожни, вулиця Лісова, житловою площею 125 м2, загальною площею 338,85 м2. Ця земельна ділянка, цільове призначення якої будівництво та обслуговування жилого будинку, належить відповідачу згідно із виданим йому 13 червня 2006 року державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 749507 на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеному 25 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON]. Із кредитного договору № 014/9408/81/40017, укладеному 13 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль, правонаступником якого є ВАТ [PERSON] Аваль, в особі начальника Оболонського районного відділення Банку та [PERSON], видно, що [PERSON] надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 60000 доларів США строком на 240 місяців з 13 липня 2006 року по 13 липня 2026 року, процентна ставка за користування кредитом складає 10 % річних. В забезпечення зобовязань, що витікають із вказаного кредитного договору, 13 липня 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав у іпотеку Банку земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, село Рожни, вулиця Лісова, яка належить на праві власності іпотекодавцю (відповідачу) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 749507. У ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у 2002 році на весіллі сторін вона познайомилася з відповідачем. 30 жовтня 2003 року у сторін народилася дочка [PERSON]. Восени 2004 року під час святкування у будинку батьків відповідача у селі Рожни Броварського району першої річниці дня народження [PERSON], [PERSON] показував їй по сусідству земельну ділянку, на якій вони збираються будувати власний житловий будинок. 30 жовтня 2005 року в неділю під час святкування знову ж таки у будинку батьків [PERSON] другої річниці дня народження [PERSON], відповідач показував їй проект житлового будинку. Пізніше у перерві святкування дня народження вони компанією прогулювались до житлового будинку, який будувався сторонами, де на фоні будинку, її, [PERSON], фотографував відповідач. Вона заходила у будинок, на той час його будівництво ще не завершилось: був побудований корпус будинку (фундамент, стіни), який був накритий дахом, збоку були дві прибудови для гаражу на два автомобілі, вікон тоді ще не було. Після відвідування будинку вони повернулися і продовжили святкування дня народження [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт наявності станом на 30 жовтня 2005 року під час святкування дня народження дочки сторін [PERSON] незавершеного будівництвом спірного житлового будинку у селі Рожни по вулиці Лісовій, а саме: фундаменту, корпусу, покриття (даху) будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що у липні 2006 року він працював начальником відділу споживчого кредитування Оболонського районного відділення Банку. Йому відомо, що 13 липня 2006 року між Банком та [PERSON] укладався кредитний договір на споживчі цілі, а також договір іпотеки, згідно з яким відповідач передав у іпотеку Банку належну йому земельну ділянку, що розташована у селі Рожни Броварського району по вулиці Лісовій. Про те, чи були на земельній ділянці на момент укладання цих договорів будівлі та споруди, він стверджувати не може, оскільки під час їх укладення він, а також інші представники Банку, на місце знаходження земельної ділянки не виїжджали. Із висновку № 8542 експертного фототехнічного дослідження від 07 жовтня 2009 року, складеного за заявою [PERSON] завідуючим сектором лазерних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], видно, що фотокартки №№ 12-18 роздруковані із кадрів негативної плівки, яка надана для дослідження, виконані вони з натури та монтажу не піддавались. Надана для проведення дослідження негативна фотоплівка Konika Minolta VX 200S монтажу не піддавалася. Негативні зображення фотокарток 12-18 розміщені послідовно на негативній фотоплівці (кадри 12-18), що свідчить про те, що фотографування проводилось у послідовності нумерації фотокарток. Наведені обставини свідок [PERSON] підтвердив також у судовому засіданні. Судом встановлено, що фотографії №№ 12-18 з негативної фотоплівки виготовлені у наступній послідовності: на фотографії № 12 зображена дочка сторін [PERSON] у рожевому платті; на фотографії № 13 [PERSON] у тому ж одязі із свідком [PERSON]; на фотографії № 14 [PERSON] у тому ж рожевому платті із свідком [PERSON] та матірю [PERSON]; на фотографії № 15 [PERSON] у тому самому рожевому платті. Далі на фотографії № 16 з цієї фотоплівки міститься зображення незавершеного будівництвом житлового будинку: є корпус, покриття будинку; на фотографії № 17 на фоні цього будинку сфотографована свідок [PERSON] Після цього на фотографії № 18 знову зображена дочка сторін [PERSON] у тому ж самому рожевому платті, яка в присутності матері [PERSON] та свідка [PERSON] задуває дві свічки на іменинному торті. Виходячи з аналізу домашньої обстановки, святкового столу, одягу дівчинки, кількості свічок на іменинному торті, які зображені на фотографіях №№ 12-15, 18, суд вважає, що на цих фотографіях зображені події одного й того ж самого дня святкування другої річниці дня народження дочки сторін [PERSON], яке припадає саме на неділю 30 жовтня 2005 року. Відповідач [PERSON] у суді не заперечував того факту, що на фотографіях №№ 12-15, 18 зображена його дочка [PERSON], якій відповідно до кількості свічок на іменинному торті виповнилося два роки, а також того, що на фотографіях №№ 16 і 17 зображений незавершений будівництвом спірний житловий будинок. Враховуючи наведені вище обставини, показання свідків, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наявність на момент розірвання шлюбу 25 травня 2006 року незавершеного будівництвом житлового будинку у селі Рожни по вулиці Лісовій, 8, який є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки побудований сторонами під час шлюбу. Підтвердженням того, що на момент укладання між Банком та відповідачем 13 липня 2006 року кредитного договору існував незавершений будівництвом спірний житловий будинок є власноручне посилання [PERSON] на це у заяві-анкеті позичальника від 11 липня 2006 року, де він особисто у розділі 4 вказав про наявність нерухомості, а саме будинку по вулиці Лісовій у селі Рожни загальною площею 338 м2, що співпадає із площею зазначеною у паспорті забудови земельної ділянки (а. с. 10, 206, 207). Доводи представника відповідача про те, що у позовній заяві про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сама вказала, що сторони з листопада 2005 року спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини між ними припинені, що відображено також у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2006 року, не спростовують висновків суду щодо наявності станом на 30 жовтня 2005 року незавершеного будівництвом спірного житлового будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок від 4 жовтня 1991 року № 7 зазначено, що суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 11068/11069/11070 від 26 грудня 2008 року станом на момент проведення обстеження ступінь будівельної готовності житлового будинку по вулиці Лісовій, 8 у селі Рожни Броварського району Київської області становить 75 %. Визначити обсяг виконаних будівельних робіт та ступінь будівельної готовності будинку станом на 01 листопада 2005 року не вбачається можливим у звязку з відсутністю методик. У запереченнях на позов жодного доказу того, коли та які конкретно роботи виконані по будівництву спірного житлового будинку, а також того, що ці роботи проводилися за кошти, отримані відповідачем у кредит після розірвання шлюбу з позивачем, [PERSON] суду не надав. За таких обставин, суд вважає, що поділу підлягає будинок у такому стані, в якому він знаходився на момент проведення експертного дослідження. Зазначеним висновком експерта встановлено, що поділ будинку № 8 по вулиці Лісовій у селі Рожни Броварського району Київської області, виходячи із належності сторонам по ? частки та належності сторонам 2/3 і 1/3 частки будинку, технічно можливий. Експертом запропоновано три варіанти поділу будинку відповідно до належності сторонам по ? частки будинку та два варіанти поділу будинку відповідно до належності сторонам 2/3 і 1/3 частки будинку. У ч. 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, при вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Доказів того, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], [INFO], не надає, а також того, що він не сплачує аліментів на дочку, позивачем [PERSON] суду не надано, тому підстав для збільшення її частки у спірному житловому будинку судом не вбачається. Проаналізувавши запропоновані експертом варіанти поділу будинку, враховуючи рівність часток сторін у майні, суд вважає необхідним обрати варіант № 1 поділу будинку, виходячи з належності кожній із сторін по ? частки, оскільки при такому поділі будинку на дві окремі його частини кількість ремонтно-будівельних робіт є мінімальною. Згідно із обраним судом варіантом № 1 поділу будинку на підставі ч. 4 ст. 120 ЗК України необхідно обрати відповідний варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою, виходячи з належності сторонам по ? частки будинку. При подачі позовної заяви позивач сплатила судовий збір в розмірі 1700 грн. та оплатила витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Також [PERSON] сплатила 7501 грн. 20 коп. за проведення будівельної технічної експертизи та 1376 грн. 64 коп. за проведення експертного фототехнічного дослідження, які суд відносить до судових витрат. Всього судові витрати у справі складають 10607 грн. 84 коп., половина з яких у розмірі 5303 грн. 92 коп. на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 69, 70 СК України, ст. ст. 328, 331, 368, 372 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: partial