Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить вселити його в житлову кімнату № 5 площею 12,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS], в якій йому належить 1/4 частина на праві власності. Також позивач просить встановити порядок користування приміщеннями у спірній квартирі, виділивши йому в користування житлову кімнату літ. 5 площею 12,8 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, зобовязати КП «Жилкомсервіс» розділити особовий рахунок між співвласниками квартири, зобовязати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні права користування виділеною кімнатою та приміщеннями загального користування. Стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати понесені, в звязку із зверненням до суду. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, з тих підстав, що відповідач не проживає в квартирі вже тривалий час, ключей від квартири не має, його речей в квартирі також не має, в квартирі знаходяться лише речі, які належать їй на праві власності, при цьому, він має сімю з якою фактично проживає в м.Енергодар, де і працює, Вважає, що проживання з позивачем в одній квартирі є неможливе, так як в квартирі є лише дві житлові кімнати, які є суміжними, кухня маломірна, через що неможливе користування нею двома сімями по санітарним нормам, і всього на долю позивача приходиться 11,9 кв.м. загальної площі та 7, 5 кв.м. житлової площі, що робить неможливим встановлення порядку користування квартирою без порушення її прав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та матеріали інвентаризаційної справи, яка представлена була в судове засідання представником КП ХМБТІ, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі. За [PERSON] зареєстровані на праві власності 3А частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1998 р., виданого ХМЦП ДЖФ р.№ 5-98- 115781, та свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю ХДНК 16.08.2008 р. р.№ 2-672, а 1/і частина квартири зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю ХДНК 16.08.2008 р. р.№ 2-672, що підтверджується копією свідоцтва (а.с.12), листом КП ХМБТІ від 28.01.2009 р. (а.с.51) та не заперечується сторонами. Квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,9 кв.м., у тому числі кімната 6 площею 17,2 кв.м.. та кімната 5 площею 15,7 кв.м., кухні площею 5,5 кв.м.. вбиральної 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору площею 5,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 47,6 кв.м. Вказані обставини підтверджуються даними з копії технічного паспорту, складеного КП ХМБТІ 12.01.2010р. (а.с.42-43) та матеріалами інвентаризаційної справи, оглянутої в судовому засіданні, та копіями документів, з інвентаризаційної справи, які приєднані до матеріалів справи ( а.с.51 -59). Позивач та відповідач зареєстровані в спірній квартирі, при цьому позивач зареєструвався в квартирі з 19.11.2008 р., про що свідчить довідка КП «Жилкомсервіс» Московської філії дільниця № 31 від 19.12.2008 р. (а.с.13). Відповідач [PERSON] не визнає право позивача [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатися належною йому частиною спірної квартири та чинить йому перешкоди в користуванні нею. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти вселення в квартиру відповідача без жодних обґрунтованих на то підстав, а також не визнавала можливості визначення порядку користування квартирою за взаємною згодою сторін. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до КП «Жилкомсервіс» та до Московського РО ХГУ УМВС України в Харківській області у вересні 2009 р. з приводу того, що відповідач [PERSON] перешкоджає йому в користуванні квартирою (а.с.15-16). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В разі здійснення перешкод іншою особою у здійсненні власником права користування та розпорядження майном власник майна має право вимагати усунення таких перешкод, що передбачено ст. 391 ЦК України. При цьому, відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також відповідно до вимог ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушується право позивача на вільне користування своїм майном, в звязку з чим його права повинні бути захищенні шляхом задоволення його вимог про вселення. Крім того, суд, враховуючи відсутність домовленості між сторонами про визначення порядку користування квартирою, вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України з метою захисту прав позивача необхідно визнати за ним право користування кімнатою № 5 житловою площею 1,7 кв.м., а в користуванні відповідача залишити кімнату № 6 житловою площею 17,2 кв.м. При цьому суд враховує, що кімната яка визначається в користування відповідачу є більшою кімнатою, вона не є прохідною, в звязку з чим права відповідача не порушуються. Той факт, що в користування позивача визначається на його % частку більша площа, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача в цій частині, так як інших варіантів визначення права користування житловими приміщеннями в квартирі відповідачем суду не представлено. А відповідно до ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, такий порядок користування житловою площею дає підстави відповідачу вимагати від позивача відповідної матеріальної компенсації за користування належною їй часткою майна згідно ч.З ст. 358 ЦК України, що також свідчить про забезпечення прав відповідача відповідно до вимог закону. Також суд вважає, що при вселенні позивача у спірну квартиру між сторонами може бути досягнута домовленість про визначення іншого порядку користування квартирою. Так, сторони можуть у встановленому законом порядку, при умові дотримання встановлених норм і стандартів, здійснити переобладнання квартири з ізоляцією житлових кімнат. Як було встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін та вбачається із копії технічного паспорту від 08.07.2008 р. (а.с.9-10) за життя [PERSON] (колишнього співвласника квартири) кімнати № 6 та № 5 були ізольованими, мали окремі входи, при цьому в кімнаті житловою площею 17.2 проживали [PERSON] з дружиною [PERSON], а в кімнаті житловою площею 12, 8 кв.м. проживав позивач, який є сином [PERSON] При визначенні порядку користування квартирою суд також вважає за необхідне залишити у спільному користуванні сторін місця загального користування в квартирі: кухню площею 5,5 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., приміщення вбиральної 1,1 кв.м., коридор площею 5,3 кв.м. Заперечення відповідача, щодо неможливості задоволення вимог позивача через те, що він має інше місце проживання, в спірній квартирі не проживає тривалий час. і в ній немає його речей суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, а відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Крім того, суд вважає непереконливими заперечення відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог через те, що житлові кімнати не є ізольованими, а площа кухні не відповідає санітарним нормам для користування 2-ма сімями, оскільки, правила заселення в житлові приміщення з дотриманням санітарних норм та норм житлової площі застосовуються відповідно до житлового законодавства при заселенні в квартири державного та громадського житлового фонду та будинків житлово-будівельних кооперативів. До правовідносин, які виникли між сторонами спору, судом застосовуються норми не житлового права, а норми цивільного законодавства щодо захисту прав власності, і в даному випадку позивач, має право вибрати спосіб захисту своїх прав на свій розсуд, незважаючи на те, що такий спосіб буде ущемляти його права. Щодо заперечень відповідача в тій частині, що позивач може вимагати виділу частки з відповідною компенсацією на підставі ст.ст. 364, 365 ЦК України, суд вважає такі заперечення також необґрунтованими, оскільки такі вимоги позивачем не ставляться і такий виділ з компенсацією можливий лише за згодою власника, між тим позивач як власник такої згоди не надає. Суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, так як відповідно до ч.З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування моральної шкоди. Між тим, суд вважає, що з урахуванням тривалості моральних переживань та їх характеру з відповідача належить стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В задоволенні іншої частини вимог позивача суд вважає необхідним відмовити через наступне. Для покладення на КП «Жилкомсервіс» обовязку вчинити дії щодо розділу особових рахунків, необхідно встановити, що КП «Жилкомсервіс» має такий обовязок перед позивачем та відмовилося його виконувати. Між тим в судовому засіданні такі обставини не встановлені, в звязку з чим, і вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Також суд вважає передчасними вимоги позивача до [PERSON] про зобовязання останньої не чинити перешкоди у здійсненні права користування виділеною позивачу кімнатою та іншими приміщеннями в квартирі, оскільки, на даний час рішення суду про визначення порядку користування квартирою не набрало чинності, і відсутні підстави вважати що в майбутньому відповідач буде чинити такі перешкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладенного,

Outcome: partial