Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

01.02.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська геофізична компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому згідно уточненої позовної заяви просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за грудень 2009 року, січень, лютий, березень 2010 року в сумі 13274 грн. 64 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, причини неявки суду невідомі. Виходячи з наведеного суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечував проти такого розгляду. Суд. вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Українська геофізична компанія» з 09.03.2004 року по 25.03.2009 року, згідно запису в трудовій книжці позивача (а.с. 4,5). Довідка, видана ТОВ «Українська геофізична компанія» за № 6 від 01.02.2010 року, також підтверджує, що позивач працював на вищезазначеному підприємстві, та в ній зазначено, що його середньомісячна заробітна плата складала 3318 грн. 66 коп. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На даний час вказані виплати відповідачем проведені не були, а отже сума заборгованості по заробітній платі за грудень 2009 року, січень, лютий, березень 2010 року складає 13274 грн. 64 коп. (3318,66 х 4). Таким чином, відповідач порушив конституційне право працівника на своєчасне отримання винагороди за труд. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved