Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

09 грудня 2009 року [PERSON] звернувся з позовом до Криворізької міської територіальної громади в особі: Дзержинської районної у місті [PERSON] ради про виділ часток майна у спільній сумісній власності. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він та його дружина [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області і на підставі чого вони отримали свідоцтво про право власності на житло за № Д 361, від ЗО червня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради згідно розпорядження Д 58 від 07 травня 1993 року, яке зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 27П-98-98. Зазначена житлова квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Житлова квартира [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області складається з 3-х кімнат, загальною площею 57.31 кв.м., житловою площею 39.98 кв.м. Вище зазначеною квартирою вони користувалися рівними правами, оскільки частки були рівними. Тобто кожному з них фактично належало по 1/2 частині квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про те ці частки у спільному майні виділені не були. 27 жовтня 2008 року померла [PERSON], актовий запис про смерть № 1072, свідоцтво серії 1- КИ № 246266 від 27 жовтня 2008 року. Коли він звернувся до третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] на частку квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі, що належала йому при житті то йому було відмовлено у зв»язку з тим, що не виділені частки у спільній сумісній власності на житлову квартиру [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі викладеного, він просить суд визначити частки у спільному майні між ним та померлою [PERSON] у рівних частинах кожному, що відповідає по 1/2 частки від цілої квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Позивач, який був присутній в судовому засіданні, свої позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини справи та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача, яка була присутня в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, квартира [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та померлій [PERSON]. При цьому частки у спільному майні виділені не були, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло № Д 361 від ЗО червня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради, згідно розпорядження Д 58 від 07 травня 1993 року, яке зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 27П-98-98. 27 жовтня 2008 року померла [PERSON], актовий запис про смерть № 1072, свідоцтво серії 1- КИ № 246266 від 27 жовтня 2008 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Однак, коли [PERSON] звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], йому було відмовлено (а.с. 9). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Як видно із свідоцтва про право власності на спірну квартиру, квартира належить позивачу [PERSON] та померлій [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] за своє життя не вирішувала питання щодо виділення часток, що в свою чергу заважає позивачу, вирішувати питання щодо оформлення спадщини, тому що відповідно до п. 224 Розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (03.03.2004 року № 20/5), нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення частки померлого у спільному сумісному майні. Той факт, що як померлій - [PERSON], так і позивачу [PERSON] належало кожному саме по 1/2 частині квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, підтвердив позивач, зазначивши, що вони сумісно і в рівних частках володіли з померлою [PERSON] вказаною квартирою і інших домовленостей між ними не існувало. Тобто, судом встановлено, що [PERSON], а також [PERSON]А померлій 27 жовтня 2008 року, за її життя, належало кожному по 1/2 частині квартири, а тому суд виділяє [PERSON] окремо 1/2 частину квартири [ADDRESS]їзду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а також залишає у власності померлої [PERSON] 1/2 частину квартири, яка належала їй за її життя. На підставі викладеного і

Outcome: approved