overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Хмільницький міжрайпрокурор в інтересах держави в особі Рибчинецької сільської ради звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення орендної плати за користування землею, посилаючись на те, що 15 листопада 2008 року між [PERSON] та Хмільницькою РДА укладено договір оренди на витребування земельних часток, що знаходяться на території Рибчинецької сільської ради поза межами населеного пункту загальною площею 27.6566 га. Відповідно до п. 8 вищезазначеного договору орендна плата за користування вищезазначеними земельними ділянками складала 11 291 грн. щорічно, що становило 2% грошової оцінки землі. В ході використання орендованих земель, орендарем [PERSON] умови договору оренди щодо своєчасної та повної сплати орендної плати не виконувались , внаслідок чого за період 2009 року у орендаря виникла заборгованість в сумі 11 291.52 грн., яка до цього часу в добровільному порядку не сплачена, тому позивач змушений був звернутися до суду з даною заявою. Хмільницький міжрайпрокурор позов визнав повністю і не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і не заперечує проти його задоволення. Суд вважає можливим задоволити позовні вимоги повністю, оскільки представник позивача підтримує позовні вимоги, представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 23 липня 2008 року помер їх батько [PERSON]. При житті заповіту на належне йому майно він не залишив. Крім позивачів, спадкоємцями по закону є дружина померлого ( мати позивачів) [PERSON], яка на спадщину не претендує і відмовилась від неї на користь позивачів. Після смерті батька залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Порику Хмільницького району по вул. Леніна, 54 . Позивачі вчасно не оформили спадщину через важке матеріальне становище. Разом з тим вони вважають, що і так прийняли спадщину, так як в них на руках перебувають всі належні на спадщину документи. А тому позивачі, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, просять встановити факт прийняття ними спадщини після смерті їх батька [PERSON], який помер 23 липня 2008 року та похоронений в с. Порику Хмільницького району та визнати за ним право власності на житловий будинок . Представник відповідача [PERSON] сільської ради та третя особа [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, вважають, що є підстави встановити факт прийняття спадщини та визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадщини за законом. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки позивачі підтримують позовні вимоги, представник відповідача та третя особа визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

04.02.2010р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2007р. перебуває у шлюбі з відповідачем, мають малолітню дочку [PERSON], 13.11.2007р.н. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1\\4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони надали заяви, в яких позивачка на заявлених вимогах наполягала, відповідач проти їх задоволення не заперечував, обидва справу просили розглянути за їх відсутності. Суд вважає можливим прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Дослідивши представлені докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися правовідносини, врегульовані ст.180 СК України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони по справі дійсно з 27.04.2007р. перебувають у шлюбі, є батьками [PERSON], 13.11.2007р.н. Враховуючи, що відповідач не позбавлений можливості сплачувати кошти на утримування дитини, визнав позов обґрунтованим, заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 12 січня 2010 року з позовом, вказавши, що 15 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 12 жовтня 1999 року в них народився син [PERSON], 06 листопада 2004 року в них народився син [PERSON], які проживають з батьками. Чоловік їй матеріальної підтримки не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач у судовому засіданні з позовом не згодний, пояснив, що він зараз перебуває на обліку в Криворізькому міському центрі зайнятості, де написав заяву, щоб з нього добровільно стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частини на утримання синів. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 1995 року, 12 жовтня 1999 року в них народився син - [PERSON], 06 листопада 2004 року в них народився син - [PERSON] (а.с.2-4 - копії свідоцтв про укладання шлюбу, про народження), які проживають з матір'ю. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання двох дітей визначається судом. З урахуванням обставин справи, судом розмір аліментів визначається в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

05.02.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 15.03.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, актовий запис № 103. Від спільного проживання у шлюбі вони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні відносини і перестали вести спільне господарство. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення ними повноліття. У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 7, 8). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ДПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.03.2006 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, актовий запис № 103 (а.с. З - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] (а.с. 4, 5 - копії свідоцтв про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

05.02.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 30.11.2007 р. зареєструвала шлюб з відповідачем у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, не приймає участі у витратах на утримання сина, не виконує покладених на нього законом обов'язків, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягала, [PERSON] проти позову не заперечував ( а.с. - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.11.2007 року у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ( а.с. З - копія свідоцтва про шлюб). ІЗ період спільною проживання у шлюбі, 09.03.2009 року у них народився син - [PERSON] ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні ( а.с. 5 - копія довідки). Відповідно до ст. 3 80 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утрима і дитини, проти позову не заперечував, погодився з розміром аліментів, що просить стягну позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник позивача позовні вимоги не визнав, зазначивши, що вини підприємства в цьому нема, поскільки відсутні кошти у підприємства, але документального підтвердження не надав. Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи находить позов який підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що позивач працював на ДП "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ВЕТ" на посаді стрільця ВОХОР 2-го класу, а з 15.11.2006 року був переведений на посаду стрільця ВОХОР 1-го класу. Підприємство заборгувало перед позивачем заробітну плату, яку виплатило в період розгляду справи 12.02.2010 року. В порушення ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Тому відповідно до ст.. 117 КЗпП України суд стягує заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 17.09.2009 р. по 12.02.2010 року, який становить 8690 грн. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльність її заподіяно. Проте позивач, всупереч ст.. 60 ЦПК України не надав жодного доказу та розрахунку моральної шкоди, не обґрунтував суму шкоди, не довів її причинно-наслідковии зв'язок , тому суд відмовляє позивачу в задоволенні цих вимог. У відповідності до ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 86 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ЗО грн. на користь держави. На підставі ст..ст. 116,117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивачка просить суд стягувати щомісячно аліменти із відповідача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача. Свої вимоги вона мотивує тим, що відповідач по справі її чоловік, шлюб з яким зареєстровано 14.08.1998 року. Від цього шлюбу в них є неповнолітні діти: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] - [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд вислухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Під час перебування сторін в шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO]. Відповідач по справі [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги позивачці на утримання їх дітей. Ці факти стверджуються копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою виконкому Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області № 38 від 11.01.2010 року, а також показами викликаних в судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON], не довіряти яким суд немає підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою і домовленості між останньою та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей правомірними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

В грудні 2009 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.03.1995 року,про що зроблено актовий запис № 287. Відповідачка письмових заперечень проти позову не подала. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що 03.03.1995 року зареєстрував шлюб із [PERSON] Від подружнього життя мають сина [PERSON],[INFO]. Однак сімейне життя між ними не склалося, в зв»язку з різними поглядами на життя на несумісними характерами в них часто виникали суперечки,в зв»язку з чим з 2000 року вони проживають окремо. З цього часу подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Покликаючись на те, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить розірвати шлюб, сина залишити проживати з матір"ю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні подала заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Вказує, що сімейно-шлюбні стосунки між нею та [PERSON] припинені, примирення вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 03.03.1995 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 287. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] Сергійовича, [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається із пояснень сторін, сімейні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено, подружніх стосунків вони не підтримують, почуття любові та поваги один до одного втратили. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 110,112,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення факту батьківства. В заяві вказувала, що вона на протязі майже десяти років мешкала із [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання в [INFO] , 02.09.2005 року у них народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, виданого виконкомом Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області 27 вересня 2005 року, в графі про батька не зазначено прізвище батька, а в графі, де вказано по батькові дитини вписано "Володимирович". Вважає, що це підтверджує той факт, що батьком їх сина був [PERSON]. Заяви до РАЦСу про визнання батьківства [PERSON] не писав, оскільки вони вважали це і так зрозумілим. 15 січня 2010 року помер її чоловік [PERSON]. При житті [PERSON] виховував сина [PERSON], піклувався про нього та утримував як сина. Факт встановлення родинних відносин заявниці необхідний для внесення змін до актового запису про народження сина. [PERSON] прохала суд ухвалити рішення про встановлення того факту, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO] [PERSON] зобов'язати відділ РАЦС по Лубенському району Лубенського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження №01 від 27 вересня 2009 року, складеного виконкомом Окіпської сільської ради Лубенського району Полтаської області, змінивши прізвище "Расевич" на "Зозуль". У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, прохаючи їх задовольнити. Представник відділу РАЦС по Лубенському районі в судовому засіданні проти встановлення факту батьківства не заперечував. Представники Окіпської сільської ради та Управління праці та соціального захисту в Лубенському районі в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявами, в яких прохали справу слухати без їх участі. Дослідивши обставини справи, докази, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Встановлено, що заявниця [PERSON] на протязі майже десяти років мешкала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час їх спільного проживання у них 02.09.2005 року народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, виданого виконкомом Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області 27 вересня 2005 року, в графі про батька не зазначено прізвище батька, а в графі, де вказано по батькові дитини вписано "Володимирович". Заяви до РАЦСу про визнання батьківства [PERSON] не писав, оскільки вони вважали це і так зрозумілим. 15 січня 2010 року помер чоловік заявниці [PERSON]. При житті [PERSON] виховував сина [PERSON], піклувався про нього та утримував як сина. Факт встановлення родинних відносин заявниці необхідний для внесення змін до актового запису про народження сина. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що в період спільного проживання заявниці [PERSON] та нині покійного [PERSON] у них 02.09.2005 року народився син [PERSON]. [PERSON] піклувався про сина, виховував його та утримував. Встановлення факту батьківства для заявниці має юридичне значення. Враховуючи вищенаведене, інтереси заявниці, відсутність спору та інших шляхів захисту прав [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення часток в майні.-яке знаходиться в спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності за №03231 від 25.12.2003 року, їй та її матері - [PERSON], належить на праві спільної сумісної власності квартира № 33, в будинку № 20 по вулиці 30-річчя Перемоги міста Вугледар. Донецької області, загальною площею 70,83 квадратних метрів. В даний час позивач зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS], а тому просила суд визначити її частку в майні, яке знаходиться в спільній сумісній власності, для можливості подальшого розпорядження своїм майном. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та їх обґрунтування просила визначити її право власності на ? частку квартири. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва на право власності за № 03231 від 25.12.2003 року позивачу [PERSON] та її матері - [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира № 33 в будинку № 20 по вулиці 30-річчя Перемоги, міста Вугледар, Донецької області, проте частки у приналежній їм спільній власності не визначені. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю або законом. В зв'язку з тим, що до теперішнього часу частки позивача і відповідача в спільні сумісній власності, а саме квартирі №33, будинку №20. по вулиці 30-річчя Перемоги в місті Вугледар Донецької області, не визначені, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Також суд вважає можливим визнати право власності на ? частку квартири № 33 в будинку № 20 по вулиці 30-річчя Перемоги в місті Вугледар Донецької області за кожним власником: [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного у відповідності ст.ст.357, 372 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

В грудні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.11.1998 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружні відносини склалися невдало по причині різності характерів та поглядів на життя, що призводило до конфліктів в сімї. З початку 2003 року вони припинили подружні відносини. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки не повідомив. У відповідності до ст. 169 4.4 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1998 року. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось по причині різності характерів та поглядів на життя, що призводило до конфліктів в сімї. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились у 2003 році. Сторони проживають окремо. Звязок між подружжям втрачений, примирення між ними виключається. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, свідоцтвом про одруження серії 1-БВ №023790, що видане 14.11.1998 року Лагодинецькою сільською радою Красилівського району, свідоцтвом про народження [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб існує формально, тому подальше його збереження буде суперечити інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved