Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та плату за оренду квартири. Після неодноразових уточнень, доповнень та змін до позовної заяви просить суд : стягнути на його користь компенсацію за невикористану відпустку за 20 днів – 12499,20грн., заробітну плату за 24 та 25 січня 2008року -1337,28грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 120000грн., плату за оренду квартири – 2500грн. та моральну шкоду – 10000грн. Всього 156336,48грн. На обгрунтування позовних вимог зазначив , що з квітня 2007року по 25.01.08року працював директором ТОВ « [INFO] », згідно затвердженого ним як директором ООО «ЄК [INFO] » 15.05.07року штатного розпису на 2007рік його заробітна плата складала 15000грн. в яку входила 12500грн. основної заробітної плати та 2500грн.додаткової. По домовленості без відповідного оформлення підприємством проводилася щомісячна оплата за оренду квартири в розмірі 2500грн. У зв»язку з тяжким фінансовим становищем підприємства виникла заборгованість по заробітній платі перед працівниками , яка підтверджується додатком до акту приймання - передачі від 25.01.08року. При зверненнях до відповідача про виплату коштів питання вирішено не було. Зазначає , що порушено його права , передбачені ст.116 КзпПУ, відповідно має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та на стягнення моральної шкоди , яку обгрунтовує тим, що в листопаді 2005року в нього була тяжка травма руки, що потребувало щорічного санаторного лікування. В березні 2007року була зроблена повторна операція по видаленню ортопедичних засобів , а через рік мав пройти санаторно-курортне лікування, вартість якого складає 5000грн. У зв»язку з відсутністю грошових коштів не має можливості оплатити лікування , що завдає йому душевних страждань. У зв»язку з зазначеним просить стягнути 10000грн.моральної шкоди. Представник позивача позов не визнав повністю. На обгрунтування заперечень на позов надав суду розрахунок (а.с. 127) з зазначенням , що 1.09.08року з позивачем був проведений повний розрахунок, а саме виплачені кошти в якості компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2500грн., у зв»язку з несвоєчасною виплатою даної компенсації також виплачений середній заробіток за весь час затримки , належних до сплати сум при звільненні у розмірі 20000грн, а саме за 8 місяців з січня 2008року по 1.09.08року з розрахунку середнього заробітку 2500грн., також було сплачено за оренду квартири 2500грн. Всього 25000грн. Зазначив, що вимоги про сплату заробітної плати за 24 та 25 січня 2008року є безпідставними , оскільки позивача було звільнено 23.01.08року, згідно його ж заяви в якій було зазначено про бажання позивача звільнити його з 23.01.08року , того ж дня було призначено нового керівника, якому 24 та 25 січня [PERSON] передавав документацію згідно наданих ним же актів. Запис у трудовій книжці позивача день звільнення 25.01.08р.та наказ про звільнення від 25.01.08року зроблено і підписано самим позивачем, що суперечить законодавству та дійсним обставинам справи. Заперечує проти зазначення позивача про отримання офіційної та неофіційної без сплати податків та зборів заробітної плати при цьому посилається на відповідний акт перевірки податкової , висновок, якого надав суду (а.с.88) та поквартальні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за всі квартали протягом часу роботи позивача з зазначенням місячної заробітної плати позивача 2500грн., платіжні відомості на отримання щомісячної заробітної плати за період роботи позивача з зазначенням сум заробітної плати , отримуваної позивачем з його підписом. Заперечує достовірність даних довідки про заборгованість перед позивачем (а.с.8), штатного розпису на 2007рік(а.с.122) з зазначенням заробітної плати директора 15000грн, що складається з основної та додаткової заробітної плати, які були складені та підписані самим позивачем як директором для даного судового засідання та не відповідають законодавству та дійсним обставинам справи. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у трудових правовідносинах , що підтверджується протоколом № 4 загальних зборів учасників (а.с.2) та наказом про прийняття на роботу позивача від 3.04.07року (а.с.2) на посаду директора ТОВ « [INFO] » з 3.04.07року. 1.09.08року позивачу сплачено 25000грн., що не заперечується останнім в судовому засіданні та підтверджується розрахунком (а.с. 127). В частині позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за 24 та 25 січня 2008року , судом встановлено , що наказ від 25.01.08року(а.с.4) та запису трудовій книжці позивача про звільнення з 25.01.08року зроблено самим позивачем, що не заперечується ним у судовому засіданні . При цьому відповідно до протоколу № 8 загальних зборів учасників (а.с.31) про звільнення та призначення нового директора та наказу від 23.01.08року № 06-л «Про звільнення з роботи [PERSON] .»(а.с.29), заяви позивача про звільнення з роботи саме з 23.01.08року(а.с.30), наказу від 24.01.08року № 07-л «Про переведення [PERSON] . на посаду директора (а.с. 32) з 24.01.08року підтверджується факт , що позивача дійсно було звільнено саме 23.01.08року. На підтвердження зазначеного позивачем до позову особисто було надано акт приймання -передачі документів ТОВ від 25.01.08року (а.с.5) з посиланням на рішення загальних зборів засновників , а саме протокол № 8 від 23.01.08року. Таким чином , суд відмовляє позивачу у частині позову про стягнення заробітної плати за 24 та 25 січня 2008року. Щодо виплати 2500грн. за оренду житла , судом було встановлено і не заперечувалося сторонами , що домовленість про проведення даних оплат була усною , відповідний договір не укладався , але з урахуванням розрахунку , наданого представником відповідача ( а.с. 127) , суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині , оскільки 1.09.08року позивачу дана заборгованість була виплачена та увійшла в суму заборгованості отриманої ним 25000грн. В частині позову щодо виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку відповідно до ст.117 КзпПУ , суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні , оскільки позивачу 1.09.08року було виплачено невиплачену при звільненні компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2500грн. і відповідно середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 20000грн. а саме за 8 місяців з січня 2008року по 1.09.08року з розрахунку середнього заробітку 2500грн.(а.с.127) дані позовні вимоги не підлягають задоволенню , оскільки відповідачем на час розгляду справи у суді станом на 1.09.08року дане порушене право позивача було відновлено повністю. При цьому , суд вважає вимоги позивача щодо проведення виплат з розрахунку середньомісячного заробітку не 2500грн., а 15000грн. безпідставними, посилання на отримання офіційної та неофіційної заробітної плати без сплати податків та зборів такими , що суперечать чинному законодавству. Оскільки штатний розпис на 2007рік із зазначенням заробітної плати директора 15000грн. , затверджено самим позивачем , довідка про заборгованість та додаток до акту передачі підписані самим позивачем та не відповідають акту перевірки податкової , висновок, якого надав суду представник позивача (а.с.88) та поквартальним податковим розрахункам сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за всі квартали протягом часу роботи позивача з зазначенням місячної заробітної плати позивача 2500грн. (а.с. а.с. 80-98), платіжним відомостям на отримання щомісячної заробітної плати за період роботи позивача з зазначенням сум заробітної плати , отримуваної позивачем з його підписом (а.с. а.с.36-50), відомостей про доходи [PERSON] , наданих на запит суду Державною податковою інспекцією м. Кіровограда (а.с.71-72), відповідно до яких підтверджується факт отримання протягом часу роботи позивачем заробітної плати з розрахунку 2500грн., визначеної згідно штатного розпису та затвердженого директором 26.03.07року (а.с.34-35). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 10000грн.моральної шкоди, суд дійшов висновку , що суду позивачем не надано доказів факту заподіяння йому моральної шкоди , а також недоведено суду наявності причинного зв»язку між діями відповідача та тими наслідками про які безпосередньо у позові зазначає позивач, як на підставу позову в частині відшкодування моральної шкоди. При цьому , суд виходить з вимог ст. 237-1 КзпП України , відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином , суд дійшов висновку, що на час винесення рішення судом відсутні порушення трудових прав позивача з боку відповідача ТОВ « [INFO] », тому позов задоволенню не підлягає повністю. При винесенні рішення , суд керується вимогами ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами. На підставі ст.116, 117, 237-1 КзпПУ, ст.ст. 11,212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed