Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до директора ТОВ «Реал» [PERSON], в якій, змінивши свої позовні вимоги, просить стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.05.2008 року вона була прийнята на роботу в ТОВ «Реал» на посаду головного бухгалтера. Під час роботи на зазначеній посаді їй стало відомо, що відповідачем був виданий незаконний наказ про її звільнення з вищевказаної посади за прогули, а також несвоєчасно зроблений розрахунок по заборгованості із заробітної плати після звільнення. Вважає, що такими діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку позивачка просить стягнути на її користь. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що моральна шкода полягає в тому, що відповідачем вона незаконно була звинувачена у прогулах, а також в тому, що відбулася затримка в розрахунках із заробітної плати, внаслідок чого вона прикладала додаткові зусилля в організації свого побуту, не мала коштів на утримання сімї. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Пояснили, що за ініціативою директора підприємства наказ про звільнення в частині підстав звільнення було змінено на звільнення за згодою сторін. Виплата заборгованості по заробітній платі була зроблена несвоєчасно внаслідок браку коштів на підприємстві. Вважали, що заявлена позивачкою до відшкодування сума моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є необґрунтовано завищеною, не підтверджується наявними у справі доказами. Відповідач вважав, що достатньою і розумною є сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 тис. грн.. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора ТОВ «Реал» від 15.07.09 року, позивачка була звільнена на підставі ст.. 40 КЗпП України (у звязку з неявкою на роботу) з 15.07.09 року. Підстава: доповідна записка заступника директора [PERSON], акт про відсутність на роботі [PERSON] Не погодившись із зазначеним наказом, позивачка звернулася до відділу контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно до відповіді начальника відділу контролю за додержанням законодавства про працю, звільнення проведене в порушення вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України. Також встановлено, що станом на проведення перевірки остаточний розрахунок (2914, 07 грн.) з позивачкою не проведений, чим порушено вимоги ст.. 116 КЗпПУ. На час розгляду справи в судовому засіданні заборгованість по заробітній платі позивачці виплачена, що підтверджується самою позивачкою. Крім цього, 24.09.09 року позивачка була звільнена з посади головного бухгалтера наказом № 9 на підставі ст.. 36 ч.1 КЗпП України за згодою сторін з 01.07.09 року. Із зазначеними підставами звільнення позивачка погодилась. Позивачка наполягає, і це не спростовується відповідачем, що виплата заробітної плати була проведена несвоєчасно. Також зазначене підтверджується перевіркою, проведеною відділом контролю за додержанням законодавства про працю. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи те, що суми, належні до сплати при звільненні були виплачені несвоєчасно, а також те, що звільнення з 15.07.09 року було проведене в порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позивачці відповідачем була заподіяна моральна шкода. Згідно зі ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що моральна шкода, заподіяна позивачці, полягала у приниженні звільненням за прогули її професійної та ділової репутації, у необхідності її звернення за захистом порушеного права до відділу контролю за додержанням законодавства про працю, що потребувало додаткових зусиль, також внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати були порушені нормальні умови життя позивачки, що полягали у відшуканні коштів для забезпечення сімї нормальними умовами проживання. Разом з цим, суд, з урахуванням наданих доказів по справі, з міркувань розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Outcome: partial