Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила, про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народився син від утримання якого відповідач ухиляється, постійно змінював адреси місця проживання, у звязку з чим позивач не могла розшукати відповідача та вирішити питання про надання допомоги на дитину, а тому просить стягнути аліменти за минулий час та звернулась до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він отримує невелику заробітну плату, проживає з іншою жінкою та її неповнолітньою донькою однією сімєю, яких також має утримувати, а тому утримувати інших осіб він на даний час не має можливості. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання,/а.с. З, 4, 19, 20/. Відповідач проживає із співмешканкою та її неповнолітньою дитиною, працює та отримує заробітну плату в розмірі 650 грн. /а.с. 14/. Позивач працює та отримує заробітну плату в розмірі близько 3000 грн., крім того на утриманні в останньої також знаходиться повнолітній син сторін [PERSON], який навчається на другому курсі денної форми навчання вищого навчального закладу, на утримання якого відповідач також не надає матеріальної допомоги у звязку з чим позивач звернулась до суду з окремим позовом, що визнано сторонами у судовому засіданні та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню/а.с. 17,18/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обовязок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, на будь які захворювання не страждає, є працездатною особою, а тому зобовязаний виконувати покладений на нього обовязок по утриманню дитини, і розмір аліментів який просить стягувати позивач є цілком адекватним по відношенню до заробітної плати відповідача. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що у нього на утриманні знаходяться особи з якими він проживає на даний час. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вимоги позивача щодо стягнення аліментів з 01 березня 2008 року є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки позивач у відповідності до ч. 2 ст. 192 СК України не надала суду доказів того, що вона вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача але не могла їх одержувати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, зміною адреси місця проживання та роботи. Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial