Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

[PERSON] у грудні 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок №70 по вул.Машинній в м.Запоріжжі після смерті своїх батьків в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він та відповідач є спадкоємцями та він в шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори, але свідоцтва про право власності не отримав, оскільки за своє життя батьки не оформили на себе в законному порядку право власності. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали на підставах, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, в попередньому судовому засіданні та в своїй заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представники третіх осіб до суду не зявилися, але були своєчасно повідомлені про місце і час розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, позивача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою народного суду Орджонікідзевського району м.Запоріжжя від 18.02.1954р. було визнано право власності за [PERSON] і [PERSON] на недобудовану частку будинку № 70 по вул.Машинній в м.Запоріжжя (а.с.13). Також цією ухвалою суду, була визнана дійсною угода купівлі-продажу між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншого боку, яка відбулася 15.06.1950р. та не оформлено нотаріально, бо спірний будинок був недобудований. Як пояснив позивач, показав свідок [PERSON] та свідчать матеріали технічного паспорту на будинок, в подальшому він був добудований [PERSON] та [PERSON] та завершений будівництвом, однак вони право власності належним чином не зареєстрували. В технічному паспорті на будинок саме вони були вказані користувачами спірного будинку в рівних частках (а.с.11-12). Відповідно до закону, будинок був об'єктом спільної власності подружжя Лаптун-Євменко і належав їм в рівних частках по 1/2 частині кожному. Як свідчить свідоцтво про одруження та свідоцтво про народження позивач є сином [PERSON], [PERSON], які знаходилися в зареєстрованому шлюбі (а.с.9-10). [PERSON], померла 25.08.1977р., що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку №70 по вул.Машинній в м. Запоріжжя. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті матері були позивач, його батько, чоловік померлої - [PERSON], і відповідач - донька померлої. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, не було. Ніхто із спадкоємців не звернувся з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори в передбачений законом строк. Однак після смерті [PERSON] в будинку залишились проживати позивач та його батько, [PERSON], що підтверджує довідка квартального комітету і будинкова книга (а.с.15). Як пояснили також свідки [PERSON],[PERSON], після її смерті позивач проживав в спадковому будинку, користувався ним і забезпечував порядок в будинку та на прилеглій земельній ділянці. Таким чином, фактично він та його батько прийняли спадщину після смерті [PERSON] Відповідно, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], він успадкував 1/4 частину будинку №70 по вул.Машинній в м.Запоріжжі, його батьку також належала в порядку спадкування 1/4 частина вказаного спадкового майна та 1/2 частина будинку як частка в спільному майні подружжя. Тобто разом батьку належали 3/4 частини будинку. [PERSON], помер 05.05.1991р., що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 3/4 частини вищевказаного будинку № 70 по вул. Машинній в м. Запоріжжя. Після смерті [PERSON] позивач проживав в будинку, що підтверджує додана довідка квартального комітету. На той момент ще діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, тому згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позивач прийняв спадщину згідно зі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, законний, позивач постійно проживав в спірному будинку, як до смерті матері, так і після смерті батька, таким чином прийняв спадщину, тому його позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.

Outcome: approved