Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому зазначила, що вона являється донькою [PERSON], який помер 04.01.1994 року. У її батька був рідний брат [PERSON] (її рідний дядько), який помер 23.04.2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з [ADDRESS] та домоволодіння № 13 по вул.. Набережній в сел.. Куйбишево, м. Херсона. Документи про народження батька позивачки, не збереглися, тому підтвердити родинні відносини між її батьком та дядьком, вона не може. Відповідно не може і оформити спадщину. У звязку з чим, просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], який помер 04.01.1994 року та [PERSON], який помер 23.04.2008 року, що вони між собою були рідними братами. Встановити, що [PERSON], який помер 23.04.2008 року був її рідним дядьком та визнати за нею право на прийняття спадщини після померлого 23.04.2008 року [PERSON], за правом представлення на майно, що складається з [ADDRESS] та домоволодіння № 13 по вул.. Нижній в с. Куйбишево в м. Херсоні. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що підтвердженням родинних відносин між померлими [PERSON] є те, що вони були приблизно одного віку, проживали в одному будинку, мали однакове прізвище та імя по батькові. Згідно довідки з місця проживання були синами [PERSON], яка на них склала заповіт і після смерті якої вони прийняли спадщину. Позивачка завжди вважала [PERSON] своїм дядьком та після його смерті займалася його похованням. Тому просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право на спадкування після смерті дядька. Відповідачка [PERSON], колишня дружина покійного [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони були рідними братами. Так само визнала той факт, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] та має право на спадкування після нього на рівні з іншими спадкоємцями. Вона добре знала сімю Сляренко, з усіма спілкувалася. Займалася похованням [PERSON], яка їй ніколи не говорила, що [PERSON] їй не рідний син. Представник відповідачки [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки та донькою [PERSON], в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він являється племінником [PERSON], хто такий [PERSON] він майже не знає. Його мати, яка була рідною сестрою [PERSON] розповідала йому, що після війни їхня мати привела із собою хлопчика [PERSON], якому дали прізвище [PERSON] та по батькові [PERSON], але який не був рідним сином його бабусі. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та пояснили, що [PERSON] не являється рідним братом [PERSON], оскільки [PERSON] був прийомним сином матері [PERSON] [PERSON]. Тому і позивачка не являється племінницею [PERSON]. Під час війни (окупації), дітей забрала на виховання інша родина. [PERSON] в той час з ними не жила. Після війни вони знову зустрілися, але їхня мати прийшла ще з одною дитиною [PERSON]. Те, що [PERSON] не рідний син, в сімї було секретом, про це ніхто не говорив. Представник третьої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Від них надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали цивільної справи за № 2-2061/09, яка зберігається в архіві Комсомольського районного суду м. Херсона, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні факти. [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], являється донькою [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її народження, актовий запис за № 1423 від 10.06.1961 року вчинений Херсонським міським РАГСом, та свідоцтво про укладення шлюбу, актовий запис № 961 від 24.09.1983 року вчинений Херсонським міським РАГСом. [PERSON] помер 04.01.1994 року у віці 56 років, про що свідчить свідоцтво про його смерть, актовий запис № 71 від 05.01.1994 року, Херсонський міський РАГС. [PERSON] помер 23.04.2008 року у віці 69 років, про що свідчить актовий запис № 2114 від 26.05.208 року, Херсонський міський РАГС. Його похованням займалася [PERSON], про що свідчить свідоцтво про поховання. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Комишанської селищної ради депутатів трудящих Херсонської міськради від 19.01.1970 року за № 56, [PERSON] проживала в [INFO]. В довідці зазначено, що вона народила та виховала до 8-ми річного віку 4-х дітей, з яких всі живі та проживають з нею, це: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла 26.04.1987 року у віці 72 роки, про що свідчить свідоцтво про її смерть, актовий запис 1083 від 27.04.1987 року, Херсонський міський РАГС. [PERSON] помер 14.10.1973 року у віці 35 років, причина смерті повішання, про що свідчить свідоцтво про його смерть, актовий запис № 1626 від 15.10.1973 року, Суворовський РАГС м. Херсона. Відповідно до довідки з ХД БТІ від 10.02.2009 року [PERSON] належить частина квартири [ADDRESS] та частина домоволодіння № 13 по вул.. Набережна в с. Куйбишево в м. Херсоні. [PERSON] був прописаний та постійно проживав до часу своєї смерті в [ADDRESS], про що свідчить довідка з ЖКП «ЖЕК № 11» від 03.07.2008 року. За даними домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] в м. Херсоні, в даному будинку були прописані та проживали [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та інші. [PERSON] та [PERSON] стали в рівних частках спадкоємцями домоволодіння № 13 по вул.. Набережна в с. Куйбишево, на підставі заповіту після смерті їхньої матері [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.02.1988 року. В самому заповіті від 04.11.1983 року зазначено, що [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Наявність такого заповіту, на думку суду, свідчить про те, що [PERSON] визначилася з колом осіб, які для неї були близькими. Самі [PERSON] та [PERSON] вважали своєю матірю [PERSON], про що вони зазначали в своїх заявах до нотаріальної контори про прийняття спадщини після її смерті від 04.09.1987 та від 05.09.1987 р. В матеріалах спадкової справи після померлої [PERSON] є спільна заява [PERSON] та [PERSON] від 26.02.1988 року про те, що вони приймають спадщину відповідно до її заповіту. Написання такої спільної заяви, суд розцінює як підтвердження того факту, що [PERSON] та [PERSON] спілкувалися між собою та підтримували родинні відносини. Під час судового розгляду даної цивільної справи, до суду надійшла заява від відповідача [PERSON], датована 07.09.2009 року, в якій він зазначив, що за життя його матері [PERSON] та дядька [PERSON], він та близькі їм люди ніколи не чули про те, що у них є рідний брат [PERSON]. Дані твердження суд розцінює, як намагання відповідача ввести суд в оману, оскільки вони спростовуються вищезазначеною спільною заявою [PERSON] та [PERSON], а також заявою [PERSON] від 10.02.1988 року про те, що їй відомо про заповіт матері на імя [PERSON] та [PERSON], і що вона спадкоємницею не являється. Раніше відповідач [PERSON] визнавав позивачку племінницею [PERSON], про що зазначено в його заяві до третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 15.10.2008 року в якій зазначено, що він ([PERSON]А.) приймає спадщину після померлого дядька [PERSON], а також, що спадкоємцями являються племінниці померлого [PERSON] та [PERSON]. Даною заявою [PERSON] не лише визнав родинні відносини [PERSON] із [PERSON], а й фактично визнав, що він знає хто такі [PERSON] та [PERSON]. В судовому ж засіданні [PERSON] зазначив, що він не знає хто така [PERSON] Крім того, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтвердили свідки: Свідок [PERSON] ([INFO]) в судовому засіданні пояснила, що сімю [PERSON] знала дуже добре. Знала всіх: мати [PERSON] і її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вона ніколи не чула, що [PERSON] не рідний син [PERSON] Свідок [PERSON] ([INFO]) в судовому засіданні пояснив, що він знає сімю [PERSON]. Із [PERSON] разом працювали, останній казав, що в нього є рідний брат [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється колишньою дружиною [PERSON] За час їхнього проживання у шлюбі вона знала і [PERSON] і [PERSON]. Вся рідня їх знала як рідних братів. В сімї ніхто і ніколи не говорив про те, що [PERSON] являється прийомним сином [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона давно знайома з [PERSON]. Знала її сімю, в тому числі її батька [PERSON] та дядька [PERSON]. Знала, що вони між собою рідні брати. Свідок [PERSON] ([INFO]) в судовому засіданні пояснила, що добре знає [PERSON] та його дружину. Разом вони їздили на дачу в с. Куйбишево. Знала ще [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були між собою рідними братами та сестрою. Вона ніколи не чула, що [PERSON] та [PERSON] не рідні брати, вони між собою були схожі за зовнішністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з покійним [PERSON]. Тонкощі родинних відносин в сімї [PERSON] їй не відомі. Знала лише, що в покійного є племінник [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона живе в с. Куйбишево по вул.. Набережна, по сусідству з будинком де проживала сімя [PERSON]. Вона знала [PERSON] та [PERSON], про те, що в них був ще брат їй нічого не відомо. На тему рідні [PERSON] вона з [PERSON] не спілкувалася. [PERSON] вона бачила, але хто він такий не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з сімї [PERSON] їй знайомі лише [PERSON] та [PERSON]. Про те, що в них ще є брат, їй нічого не відомо. Валентина та [PERSON] їй розповідали, що в них був ще один брат, який повісився, після того вони лишилися вдвох. До показів свідка [PERSON] суд ставиться критично та вважає, що їх не можна приймати до уваги, оскільки свідок може бути зацікавлений в результатах розгляду справи, а саме: після смерті [PERSON] [PERSON] оформив спадщину на частину квартири, на яку в порядку спадкування претендує позивачка та подарував свідку [PERSON] Тому, в разі задоволення позову [PERSON], може бути оспорено право власності [PERSON] на частку в праві власності на квартиру. Крім того, вона працює в магазині, керівником якого є [PERSON] (представник [PERSON]А.). В судовому засіданні свідок [PERSON] ([INFO]) пояснила, що вона із свого дитинства знає сімю [PERSON], оскільки проживала з ними в одному бараку у с. Куйбишево. Вона памятає, як до початку Великої Вітчизняної війни, сімя [PERSON] складалася з трьох дітей, а після війни, коли вони знову зустрілися, то їхня сімя вже складалася з чотирьох дітей. Люди говорили, що [PERSON] їхня мати привела із собою. Про те, що [PERSON] не рідний брат та син, вона чула від людей та від [PERSON], коли їм було близько 16 років. До зазначених свідчень суд ставиться критично та вважає, що їх неможна приймати до уваги, оскільки даний свідок [INFO]. На час, коли розпочалася війна та був окупований Херсон їй було близько 2 років, а в 1943 році, коли, як вона зазначає сімя [PERSON] зєдналася, їй було близько 4 років, тому виникають сумніви, що в цьому віці вона могла запамятати такі обставини, і тим більше правильно оцінювати та сприймати зміст тих подій. Крім того, покази свідка про те, що їй було відомо, що [PERSON] не рідний син [PERSON] і що про це вона чула від [PERSON] та інших людей, спростовуються поясненнями представника [PERSON], який в судовому засіданні пояснював, що в сімї не знали про те, що [PERSON] не рідний син та брат, оскільки дана інформація трималася в тайні, відповідно ніхто про це знати не міг. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON] та його представників, про те, що позивачка привезла [PERSON] до нотаріальної контори та змусила його в заяві про прийняття спадщини вказати її та її сестру, які племінниць [PERSON]. Дані пояснення суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені доказами і сама наявність такого випадку у нотаріуса є неможливою, оскільки, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» існує тайна вчинення нотаріальних дій. Особа, яка звертається до нотаріуса, під час вчинення нотаріальних дій, є захищеною від впливу будь-яких сторонніх осіб та виражає лише свою власну волю. Відповідно до ст.. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони були рідними братами. В результаті чого, суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що позивачка являється племінницею [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст.. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки судом було встановлено, що [PERSON] являється племінницею [PERSON], то відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України вона має право на прийняття спадщини після померлого [PERSON], за правом представлення на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved