Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

29 вересня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 15\~423,71 грн, яка виникла за період з серпня 2008 року по червень 2009 року , компенсацію за затримку виплати заробітної плати за вказаний період в розмірі 1\~121,85 грн, морально- матеріальну шкоду в розмірі 20\~000 грн. 1 березня 2010 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив додатково стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по заробітній платі за період з липня 2009 року по вересень 2009 року в розмірі 3\~243,95 грн. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він перебуває в трудових правовідносинах з відповідачем по дійсний час. За період роботи з серпня 2008 року по вересень 2009 року йому не було виплачено заробітну плату . Неодноразові звернення до адміністрації з приводу виплати заборгованості залишилися без реагування. За затримку в проведенні розрахунку по заробітній платі відповідач повинен виплатити йому грошову компенсацію. Неправомірними діями відповідача йому завдано морально- матеріальну шкоду, яка полягає в тім, що він не мав коштів для існування та забезпечення своїх потреб. Невиконання відповідачем своїх обов»язків призводить до моральних страждань. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги позивача визнала в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі за період з липня 2009 року по вересень 2009 року в розмірі 3\~243,95 грн, не заперечувала проти їх задоволення . В іншій частині позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що на суму заборгованості в розмірі 15\~423,71 грн, яка виникла за період з серпня 2008 року по червень 2009 року , суддею Дзержинського районного суду м. Харкова 08.09.2009 року видано наказ, який набрав законної сили. Вважає, що вини підприємства в несвоєчасному розрахунку з працівником не має, тому що на всі рахунки підприємства накладено арешт, діяльності підприємство не веде, розпочато процедуру банкрутства та санації. Позивач не надав доказів в обґрунтування своєї позиції щодо спричинення йому діями або бездіяльність відповідача моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем по дійсний час. За період його роботи з серпня 2008 року по вересень 2009 року підприємство не розрахувалося з ним по заробітній платі. Вказаний факт визнаний сторонами у справі. Сума заборгованості за період з серпня 2008 року по червень 2009 року становить 15\~423,71 грн, що підтверджено документально та не оспорюється представником відповідача. Сума заборгованості по заробітній платі за період з липня по вересень 2009 року становить 3\~243,95 грн, що також визнано та не оспорюється сторонами. Відповідно до ст.. 94 КЗпП України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. С вимогам ст.. 115 КЗпП України передбачено, що заролбіт6на плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Приймаючи до уваги той факт, що Дзержинським районним судом м. Харкова 08.09.2009 року видано наказ про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 15\~423,71 грн, що підтверджено копією наказу, який долучено до матеріалів справи, наказ відповідачем не оскаржено, тобто він набрав законної сили, хоча на дійсний час не виконаний боржником, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, тому що підстав для повторного стягнення вказаної грошової суми не вбачається. Щодо вимог в частині стягнення суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 3\~243,95 грн , яка виникла за період з липня по вересень 2009 року , позовні вимоги в цій частині законні та обґрунтовані, через що підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за затримку в проведенні розрахунку в розмірі 1\~121,85 грн. Свої вимог в цій частині мотивує тим, що невиплата заробітної плати мала місце з вини підприємства. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на той факт, що вини підприємства у невиплаті [PERSON] заробітної плати не має, тому що згідно ухвали Господарського суду Харківської області від 06.04.2009 року про порушення провадження у справі про банкрутство , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого не застосовуються санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов»язань . Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі, доказів. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.. 5 Закону України від 12.05.1992 року ( з наступними змінами) «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію не поширюється, зокрема, на виплату заробітної плати. Оскільки вина підприємства в не проведенні своєчасного розрахунку по заробітній платі з позивачем відсутня, підстав для задоволенні вимог в цій частині не має. Заперечення представника відповідача в цій частині обґрунтовані та спростовують доводи, наведені позивачем. В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення суми компенсації морально-матеріальної шкоди в сумі 20\~000 грн шкоди , позивач посилається на той факт, що по причині невиплати йому заробітної плати , він вимушений змінити звичайний уклад свого життя. Зазначена обставина призвела до моральних страждань, що негативно впливало на його емоційний стан та призвело до хвилювань. Відповідно до вимог ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з позивачем по виплаті заробітної плати не вбачається. Таким чином, позовні вимоги позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial