Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

25 січня 2010 року позивач КП «Красноармійськтепломережа» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. Посилався на те, що відповідач зареєстрована у [INFO] і у період з 01.05.2005 року по 01.11.2009 року нею не оплачувалися послуги з теплозабезпечення, які надавалися підприємством, через що за відповідачем за вказаний період існує заборгованість в сумі 2995,28 грн. Просив задовольнити позов у сумі предявленої вимоги, та покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав заяву. Відповідач про місце і час розгляду справи повідомлялася, що підтверджується довідками канцелярії суду в матеріалах справи, в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила. В силу ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки на судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі зареєстрована у [INFO], що підтверджується довідкою КП «КЦЄЗ» на а.с.3. З копії особового рахунку, відкритого на імя відповідача вбачається, що позивачем нараховувалися суми за опалення, оплата яких відповідачем не здійснювалася, у звязку з чим за нею за період з 01.05.2005 року по 01.11.2009 року існує заборгованість в сумі 2995,28 грн. (а.с.4). Суд приходить до висновку, що між сторонами у справі фактично було укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст.205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання позивачем (виконавцем) та прийняття відповідачами (замовниками) послуги з постачання теплової енергії. У відповідності з ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 р. передбачено, що плата за комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання є порушенням останнього (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 68 ЖК УРСР, квартиронаймач зобовязаний вносити плату за житлово-комунальні послуги в установлені строки. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем зобовязання щодо оплати послуг з теплозабезпечення у вищевказаний період виконувалося неналежно, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за теплозабезпечення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним присудити з відповідача у дохід держави 51 грн. судового збору, від оплати якого позивача рішенням Красноармійської міської ради від 10.12.2009 року № 5/45-5 звільнено, а також, на користь позивача 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були понесені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 229 (а.с.1,5). На підставі викладеного,

Outcome: approved