Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на його майно по тим підставам, що 07 травня 2007 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у сумі 15000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на термін до 06.05.2010 року. Відповідно до п. 2, 2.4 кредитного договору [PERSON] повертає кредит та сплачує відсотки згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору. З метою забезпечення повернення кредиту між банком і відповідачем [PERSON] був укладений договір застави, згідно якого відповідач надав належне йому майно, опис якого зазначено у договорі застави. Посилаючись на те, що станом на 18 березня 2010 року відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, тому позивач просить звернути стягнення на заставлене майно згідно договорів застави. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце слухання справи, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Копією кредитного договору від 18 березня 2010 року стверджено, що позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір згідно якого останній отримав кредит у сумі 15000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % на термін до 06.05.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] 07 травня 2007 року уклали договір застави майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задоволити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягувана на предмет застави в разі, якщо в момент настання виконання зобовязання, забезпечення заставою, вже не буде виконано. З розрахунку позивача вбачається, що станом на 18 березня 2010 року [PERSON] заборгував по кредиту 2253,08 дол. США, тобто порушив умови кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України. Разом із тим, звернення стягнення на рухоме майно, та відповідно до ст. 24 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1215-ІУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11). Позивач, який звертається до суду з вимогою з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ст.25). В судовому засіданні встановлено, що відсутній витяг з Державного реєстру письмових повідомлень всіх обтяжувачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 11, 24, 25 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1215-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: dismissed