overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

позивач та її представник просять суд розірвати шлюб між [PERSON] [PERSON] [PERSON], який зареєстрований 13 березня 1976 року виконкомом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 07, посилаючись на те, що позивач [PERSON], перебуває у шлюбі з відповідач [PERSON]. Даний шлюб було зареєстровано Слобідською сільською радою Кагарлицького району Київської області від 13 березня 1976 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 7. Від шлюбу мали спільного сина, який загинув внаслідок дорожньо транспортної пригоди в 2006 році. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час, шлюбні відносини фактично між ними припинені, а подальше сумісне життя із збереженням: сім'ї вважає неможливим. Спору про розподіл майна у них не виникає, оскільки все нерухоме, яким вона володіє та користується є її приватною власністю. Відповідач позов визнав та просить суд його задовольнити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 1976 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 07. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, а тому сторони разом не проживають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача в повному обсязі. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд стягує із позивача державне мито на користь держави, а відповідача звільняє від його сплати. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з останніх солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 79865,84 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачі судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № „22_240-03/07-МФ, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 доларів США на строк до 12.09.2008 зі сплатою 22 % річних. Отримання кредиту підтверджується копією заяви на видачу готівки № 1 від 13.03.2007. В забезпечення виконання кредитного договору між сторонами було укладено договір поруки № „22_240-03/07-МФ-П2 від 13.03.2007, за умовами якого [PERSON] зобовязалась відповідати солідарно з [PERSON] за кредитним договором № „22_240-03/07-МФ. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не виконані. Заборгованість за кредитним договором становить: 24960,00 грн. заборгованості по кредиту, 1969,84 грн. по відсотках, 52936,00 грн. по пені. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.530 ЦК України вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк(термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В порушення вимог закону, відповідачі в односторонньому порядку відмовились від виконання договірних зобовязань, в установлені строки заборговані суми не повернули. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ним здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] відповідно до договору страхування транспортного засобу. Просить стягнути з відповідача 5036,35 грн. виплаченого страхового відшкодування, як з особи, винної у заподіянні шкоди. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що вартість ремонту є завищеною, оцінка проведена необєктивно, у його відсутність. Так, у протоколі огляду транспортних засобів не вказано про пошкодження деталей, ремонт яких проведений. В ході ремонту частини, які можна було відремонтувати, просто замінені. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, дійшов наступного висновку. 13.03.2007 між позивачем, [PERSON] та ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-86-38/07, а саме автомобіля [PERSON], д.р.н. СВ 8775 АЕ. Як свідчить страхового акту від 25.09.2007, листа від 20.09.2007 № 076-012/4927, замовлення-наряду № ЗН-0011957 від 08.09.2007, акту виконаних робіт № ЗА-0012455 від 19.09.2007, видаткового касового ордеру від 27.09.2007, позивачем за зазначеним вище договором виплачено 5036,35 грн. страхового відшкодування. Шкода транспортному засобу заподіяна в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 03.09.2007. Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.10.2007 у вчиненні ДТП встановлена вина [PERSON] Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Доводи відповідача про завищення вартості ремонту та страхового відшкодування жодними доказами не підтверджені. Проведений ремонт не суперечить пошкодженням транспортного засобу, зафіксованими у протоколі огляду транспортного засобу від 03.09.2007. Сторонам розяснено їх право на подання клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту автомобіля. Клопотання сторонами не заявлялось. За таких обставин позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння. В позовній заяві вказує, що 30 серпня 1962 року в м. Ічня Чернігівської області помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване в місті Ічня по вул. Дворцева,12, Чернігівської області. Позивач своєчасно прийняв спадщину. Але не може реалізувати свої спадкові права у позасудовому порядку за відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Його мати [PERSON] дружина спадкодавця від прийняття спадщини відмовляється. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Ічнянської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30 серпня 1962 року в м. Ічня Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією довідки Відділу РАЦС Ічнянського РУЮ про смерть (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване в місті Ічня по вул. Дворцева,12, Чернігівської області, що підтверджується довідкою Ічнянського РБТІ (а.с.7). Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON] дружина спадкодавця від прийняття спадщини відмовилася, що підтверджується її заявою (а.с.10). Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, тому суд вважає, що він правомірно набув право власності на вказане спадкове майно, а тому за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на вказане домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до Кілійського районного суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 22.08.2000 року. Позивач пояснює , що жилий будинок по вул. Л. Українки, 9 в с. Шевченкове, Кі\-лійського району відносився до колгоспного двору, та на момент 16.04.1991 року до складу двору входили її мати [PERSON], яка померла 22.08.2000 року та вона. Після смерті Оста\-пенко 3.1. відкрилася спадщина на 14 частку вище вказаного будинку. В звязку з тим, що за життя [PERSON] 3.1. право власності не було зареєстровано, позивач не має можливості оформити своє право власності в порядку спадкування за законом у нотаріальному порядку. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши надані докази та розглянувши позовну заяву в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів технічної інвентаризації в технічному паспорті зазначеного житлового будинку, виданого Кілійським МБП 29.10.2008 року по вул. Л. Українки, 9 в с. Шевченкове Кілій\-ського р-ну є житловий будинок, право власності на який не зареєстровано. Згідно довідки Шевченківської сільської ради будинок по вул. Л. Українки, 9 відносився до колгоспних дворів та на момент 16.04.1991 року до складу двору входили: [PERSON], померлої у 2000 році, та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22.08.2000 року. Згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, позивач є дочкою [PERSON]. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], яка померла 22.08.2000 року, спадкова справа не заводилась, в передба\-чений законом термін ( 6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної нотаріальної кон\-тори ніхто не звертався. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відповідно до ст. 120 ЦК України ( в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності ( ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.) , тобто без визна\-чення часток. Таким чином, встановлено, що мати позивача та позивач кожна мають право на 14 час\-тку майна колишнього колгоспного двору. Стосовно порядку спадкування Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 24.06.1983 року розяснив , що в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщи\-на на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колиш\-ніх членів. Таким чином, встановлено , що позивач, яка є спадкоємцем за законом, не заявила про відмову від прийняття спадщини , в звязку з чим належить визнати за позивачем право на 14 частку жилого будинку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернулась до Кілійського районного суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадщину після смерті дідуся [PERSON], який по\-мер 13.02.1994 року. Позивач пояснює , що жилий будинок по вул. Комсомольська, 100 (колишній № 104) в с. Шевченкове, Кілійського району відносився до колгоспного двору , та на момент 16.04.1991 року до складу двору входили вона та [PERSON] , померлий 13.02.1994 року. За своє життя [PERSON] оформив заповіт, яким заповів їй все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 14 частку вище вказаного будинку. В уста\-новлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Та\-кож, за життя [PERSON] право власності не було зареєстровано. Представник третьої особи - Шевченківської сільської рада до судового засідання не при\-був, але надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та розглянувши позовну за\-яву в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів технічної інвентаризації в технічному паспорті зазначеного житлового будинку , виданого Кілійським МБТІ 23.10.2008 року по вул. Комсомольська, 100 в с. Шевченкове Кілійського р-ну є житловий будинок , право власності на який не зареєстровано. Згідно довідки Шевченківської сільської ради будинок по вул. Комсомольська, 100 (ко\-лишній № 104) відносився до колгоспних дворів та на момент 16.04.1991 року до складу двору вхо\-дили: [PERSON], померлий 13.02.1994 року, та [PERSON] Юріїв- на. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13.02.1994 року. Згідно заповіту , посвідченого 26.09.1991 року секретарем Шевченківської сільської ради, [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON]. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], який помер 13.02.1994 року, спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ( 6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної нотаріа\-льної контори ніхто не звертався. Відповідно до ст. 120 ЦК України ( в ред. 1963 року , що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності ( ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.) , тобто без визна\-чення часток. Таким чином, встановлено, що спадкодавець [PERSON] та позивач [PERSON] кожний мають право на 14 частку майна колишнього колгоспного двору. Стосовно порядку спадкування Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 24.06.1983 року розяснив , що в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщи\-на на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колиш\-ніх членів. Таким чином, встановлено , що позивач, яка є спадкоємцем за заповітом, не заявила про відмову від прийняття спадщини , в звязку з чим належить визнати за позивачем право на !4 частку жилого будинку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 04.01.2009 року. Позивач пояснює, що жилий будинок по вул. Комсомольська, 128 ( колишній № 130) в с. Ше- вченкове, Кілійського району відносився до колгоспного двору, та на момент 16.04.1991 року його батько був єдиним власником колгоспного двору. За своє життя [PERSON] оформив заповіт, яким заповів йому все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спад\-щина на вище вказаний будинок. В установлений законом строк шість місяців він звернувся до Кі- лійської районної державної нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спад\-щину за заповітом на будинок, однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спад\-щину за заповітом на житловий будинок в звязку з тим, що за життя [PERSON] право власності не було зареєстровано. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши надані докази та розглянувши позовну заяву в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів технічної інвентаризації в технічному паспорті зазначеного житлового будинку , виданого Кілійським МЕТІ 18.06.2009 року по вул. Комсомольська, 128 в с. Шевченкове Кілійського p-ну є житловий будинок, право власності на який не зареєстровано. Згідно довідки Шевченківської сільської ради будинок по вул. Комсомольська, 128 (ко\-лишній № 130), відносився до колгоспних дворів та на момент 16.04.1991 року [PERSON] Івано\-вич був єдиним власником вказаного колгоспного двору. Згідно заповіту, посвідченого 29.12.2008 року секретарем Шевченківської сільської ради, [PERSON] заповідав все своє майно сину [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 04.01.2009 року. Згідно свідоцтва про народження позивач є сином [PERSON]. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської обла\-сті після померлого 04.01.2009 року [PERSON] 03.07.2009 року заведено спадкову справу за заявою [PERSON]. Відповідно до ст. 120 ЦК України ( в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності ( ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.) , тобто без визна\-чення часток. Таким чином, встановлено, що батько позивача має право на все майно колишнього колгоспного двору, в звязку з чим належить визнати за позивачем право на цілий жилої будинок. Стосовно порядку спадкування Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 24.06.1983 року розяснив , що в разу смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщи\-на на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колиш\-ніх членів. Таким чином, встановлено , позивач, якій є спадкоємцем за заповітом, звернувся в уста\-новлений законом строк до державної нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини, не заявив про відмову від прийняття спадщини , в звязку з чим належить визнати за позивачем право на жилої будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25 грудня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. 29 травня 2000 року шлюб між сторонами розірваний і з цього часу сторони мешкають окремо. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2008 року відповідач був позбавлений батьківських прав відносно дитини. На даний час позивачка повністю займається вихованням та утриманням доньки, але її заробітку не вистачає на нормальне утримання дитини, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, але завчасно надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причини неявки, хоча про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Факт перебування сторін в сімейних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. З копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін під час перебування сторін в сімейних правовідносинах народилася дитина [PERSON], [INFO], тому факт родинних відносин сторін з дитиною встановлений. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2008 року вбачається, що відповідач позбавлений батьківських прав відносно дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Отже, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню, тому суд вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі РАЦСу Біловодського районного управління юстиції Луганської області 08.08.2008 року , актовий запис №34. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись у своїх вимогах на те що, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім,ї та не бере участь у вихованні дитини, постійні сварки та несхожість характерів привели до припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя, тому з квітня 2009 року і дотепер вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сімя розпалась і її збереження неможливе. Після розірвання шлюбу майно розділять добровільно. Спору про находження дитини немає - залишається при матері. Відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сімї стало неможливе. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені з квітня 2009 року і не відновлювались, з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться, дитина проживає з матірю і спору про її находження між сторонами немає. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе.

Outcome: approved