Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до бондаренка [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позивач вказав, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з серпня 1997 року, від шлюбу вони мають дитину: доньку - [PERSON]. [INFO]. З жітня 2010 року сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачем і знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на дитину добровільно не надає, на своєму утриманні інших дітей немає, стягнень ! нього за виконавчими документами не проводиться, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати доньку. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача аліменти на дитину: [PERSON], [INFO], в розмірі Ул частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач свій позов підтримав, дав аналогічні пояснення викладеному у позовній заяві; а відповідач позов визнав, не заперечуючи проти стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі V\\ частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. До ухвалення судового рішення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 174, ч.2 ст. 223 ЦПК України судом роз'яснені відповідачу наслідки визнання позову, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. За частиною 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З позову [PERSON] убачається, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто, на своєму утриманні відповідач інших дітей немає, стягнення з нього за виконавчими документами не проводяться, 'стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати доньку. На підставі положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Верховного суду України | від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу ч України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], на користь позивача в розмірі % частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, з моменту звернення позивача до,, суду, тобто з 21.04.2010 року. Відповідно до ст,ст.79, 80, 81, 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.00 коп.

Outcome: approved