Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилався на те, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06.10.2008 року з відповідача стягнуто суму об"єму та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 734 гривень, а також судові витрати - 81 гривні. Станом на 20.10.2009 року рішення суду не виконано, тому позивач просить суд на підставі ст. 625 ЦК України внаслідок порушення відповідача виконання грошового зобов'язання стягнути з останнього 3% річних в сумі 21,42 гривень, а також суму встановленого індексу інфляції від суми боргу - 124,91 гривень, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки вважав позов безпідставним. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06.10.2008 року ( справа № 2-2395/2008) з відповідача стягнуто на користь позивача суму об"єму та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 734 гривень, а також судові витрати - 81 гривні. Рішення суду набрало чинності 30.10.2008 року. Сторони не заперечують, що станом на 20.10.2009 року зазначене рішення суду не виконано. Ст.11 ЦК України передбачає, що цивільні права та зобов»язання виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов»язанння - правовідносини, в яких одна сторона повинна виконати на користь іншої сторони певні дії, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобов»язання. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми тощо. Таким чином, дана норма закону регулює грошові зобов'язання, тобто правовідносини з приводу користування боржником чужими грошовими коштами - коштами кредитора. В даном ж випадку між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання іншого характеру, а саме: в яких одна сторона - позивач зобов'язався надати послугу - забезпечити відповідача електроенергією, а інша сторона - відповідач, в якості споживача електроенергії, зобов'язався оплатити надану послугу. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 21,42 гривень, суми встановленого індексу інфляції від суми боргу - 124,91 гривень, та судових витрат в сумі 30 гривень за безпідставністю, оскільки ст. 625 ЦК України не стосується даних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем. На підставі ст. 88 ЦПК України позовні вимоги щодо стягнення судових витрат не підлягають задоволенню, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. На підставі ст.ст.11, 509, 625 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: dismissed