Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

16.08.2009 року МКП Миколаївводоканал звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення у за період з жовтня 2002 року по 01.08.2009 року в сумі 2027,51грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність в звязку з відсутність між сторонами договору про надання послуг водопостачання та водовідведення та на сплив строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про поважність причин незявлення суд не повідомив. На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідачі проживають за адресою: [INFO] та користуються послугами водопостачання та водовідведення, виробником яких є МКП «Миколаївводоканал», а виконавцем ПП «ЖЕД-7». Відповідно до договору А/3708 від 01.06.2007 року, укладеного між МКП «Миколаївводоканал» та ПП «ЖЕД-7», МКП «Миколаївводоканал» взяв на себе зобовязання вести абонентське обслуговування Споживачів, проводити розрахунки за надані Споживачам послуги тощо. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку за період з жовтня 2002 року по 01.08.2009 року відповідачами жодного разу не сплачено за надані послуги водопостачання та водовідведення, в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2027,51 грн. Згідно зі ст.. 44 Водного Кодексу України, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.. 64,68 ЖК України на споживачів комунальних послуг покладено обовязок своєчасної щомісячної сплати зазначених послуг. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] послуги з водопостачання та водовідведення отримувались, але не оплачувались. Посилання представника відповідача на відсутність договору про надання послуг, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки послуги від позивача були фактично отримані, доказів ненадання послуг відповідачами не надано, а відповідно до п.1 ч.З ст. 20, п.1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення такого договору є обовязком як споживача так й виробника послуг. Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною є підставною для відмови у позові. Таким чином,суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення заборгованості, що утворилась в межах 3 річного строку позовної давності, втановленої ст. 257 ЦК України, тому сума стягнення складає - 1502,72грн. за період з 01.08.2006 р. по 01.08.2009р. Відповідно ст.88 ЦПК України, Декрету КМ України "Про державне мито", з відповідачів підлягає стягненню державне мито в дохід держави у розмірі по 25,50 грн. з кожного та на користь позивача сплачені при звернення до суду з даним позовом витрати на інформаційно-технічне забеспечення розгляду справи по 15 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial