Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступне. 02.06.2008 року він позичив відповідачці кошти у розмірі 75178 грн. строком до 17.06.2008 року. Дана угода між ними була посвідчена нотаріально і був складений акт приймання-передачі коштів готівкою. Для забезпечення повернення позики, між сторонами в цього ж дня був укладений договір про заставу майна з його передачею заставотримачеві, на підставі якого позивачу були передана земельна ділянка, що належить відповідачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку і розташована в територіальних межах Верхньоорільської сільської ради Первомайського району Харківської області. Відповідно до зазначеного договору, у разі невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, позивач має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У встановлений договором позики строк відповідачка борг [PERSON] не повернула, у зв'язку з чим 18.06.2008 року, між позивачем та відповідачкою був складений Акт про звернення стягнення на предмет застави, відповідно до якого, сторони дійшли згоди про те, що оскільки відповідачка не виконала прийняті на себе зобов'язання про повернення позики у встановлений договором позики термін, то вона надає згоду на звернення стягнення на заставлене під виконання цього договору майно - земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка і є предметом застави. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 75 187 грн., а, у випадку відсутності коштів у відповідача, звернути стягнення на земельну ділянку, яка є предметом застави. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник за довіреністю позовні вимоги визнали, вказавши, що достатніх коштів для погашення боргу за договором позики немає, тому просять суд, у випадку відсутності коштів, звернути стягнення на належну відповідачці земельну ділянку, яка є предметом застави. Суд, встановивши обставини і, визначивши відповідно до них правовідносини, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та в повному обсязі підтвердженими матеріалами справи. В справі є достатньо фактичних даних про права та взаємовідносини сторін. Позов обґрунтований. Дійсно, 02.06.2008 року між сторонами по справі було укладено договір позики коштів в розмірі 75178 грн. строком до 17.06.2008 року, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору та копією акту приймання - передачі коштів готівкою (а.с.9, 10). Для забезпечення виконання договору між сторонами того ж дня був укладений договір про заставу майна з його передачею заставотримачеві, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11). На підставі цього договору [PERSON] була передана земельна ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий №6324582000 : 08 : 000 : 0021, розміром 7,8661 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №331523 від 10.06.2005 року, і розташована в територіальних межах Верхньоорільської сільської ради Первомайського району Харківської області (а.с.14, 15). Згідно п.1.1. зазначеного договору, у разі невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики від 02.06.2008 року, позивач має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У встановлений договором позики строк - 17.06.2008 року, відповідачка борг [PERSON] не повернула, у зв'язку з чим 18.06.2008 року між позивачем та відповідачкою був складений Акт звернення стягнення на предмет застави (а.с.12), відповідно до якого сторони дійшли згоди, про те, що, оскільки [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання про повернення позики у розмірі 75187 грн., у встановлений договором позики термін, то вона надає згоду на звернення стягнення на земельну ділянку, яка є предметом застави, з її передачею заставотримачеві. Статтею 1049 ЦК України встановлений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 15 Перехідних положень ЗК України встановлений мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення на підставі цивільно-правових угод. Мораторій поширюється на відчуження земельних част­ок (паїв), власники яких мають право на отримання у влас­ність земельних ділянок зі складу земель для ведення товар­ного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до чинного законодавства, мораторій не поширюється на такі види переходу права власності на землю, як успадкування ділянки за зако­ном чи заповітом, викуп земельних ділянок для суспільних потреб, а також у разі звернення стягнення на земельну ділянку за рішенням суду. Крім того п.15 Пере­хідних положень не містить мораторію на передачу земель­них ділянок сільськогосподарського призначення у заставу (іпотеку). Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі, а суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Outcome: approved