Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

28.01.2010 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області звернувся в.о. головного лікаря комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" [PERSON] із заявою про продовження примусового амбулаторного психіатричного лікування [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO]. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги. Пояснив, що [PERSON] страждає тяжким психічним розладом, при погіршенні якого може завдати значної шкоди своєму здоро'ю або здоров'ю оточуючих і тому потребує постійного лікування. Прокурор заяву підтримав. [PERSON] проти продовження лікування не заперечував. З'ясувавши усі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно постанови Запорізького обласного суду від 06.08.1998 року [PERSON] за скоєння злочину був направлений на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 09.04.1998 р. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, через що він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2005 р. до [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим типом нагляду. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2006 року [PERSON] переведений на амбулаторне примусове психіатричне лікування. Га - [PERSON] був госпіталізований до комунальної установи „Бердянський психоневрологічний диспансер" 09.03.2007 р. і на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 04.05.2007 р. йому було продовжено амбулаторне лікування. Рішеннями Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.09.2008 року, 27.03.2009, 15.09.2009 року було подовжено амбулаторне лікування стосовно [PERSON] Згідно висновку ВКК від 27.01.2010 року [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії і потребує продовження примусового амбулаторного лікування. Згідно ч. 2.4. 5 ст. 12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника, в разі встановлення в неї тяжкого психічного розладу внаслідок чого вона завдасть значної шкоди, своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар -психіатр повинен надіслати суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Представлений висновок комісії лікарів-психіатрів КУ „Бердянський психоневрологічний диспансер" від 27.01.2010 року свідчить проте, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі шизофренії параноїдальної. Приймаючи до уваги наявність психічного розладу, формальної критики до свого стану, те що він в минулому скоїв суспільно-небезпечні дії (вбивство) [PERSON] потребує подальшого амбулаторного психіатричного лікування. За таких обставин суд вважає необхідним заяву задовольнити, продовжити надання [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців.

Outcome: approved