Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 16 квітня 2009 року між Приватним підприємством „Спецюрінвест та [PERSON] був укладений договір № 15/09 про відступлення права вимоги, до п. 1.1. якого [PERSON] відступив на користь позивача право вимоги за зобовязанням між [PERSON] та [PERSON], яке виникло з договору позики від 11.01.2008 року. 11.01.2008 року [PERSON] надав [PERSON] розписку, про отримання від кредитора 7 700 доларів США та зобовязався повернути вказану суму до 31 .03.1008 року. 22.01.2008 року відповідач повернув [PERSON] 500 доларів США. станом на 21 квітня 2009 року [PERSON] свої зобовязання виконав частково, внаслідок чого з'явилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції 3 % річних за прострочення платежу становить 57 994 гривні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень . Судом , відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2009 року між Приватним підприємством „Спецюрінвест та [PERSON] був укладений договір № 15/90 про відступлення права вимоги, до п. 1.1. якого [PERSON] відступив на користь позивача право вимоги за зобовязанням між [PERSON] та [PERSON], яке виникло з договору позики від 11.01.2008 року. (а.с. 9-11). 11.01.2008року [PERSON] надав [PERSON] розписку, про отримання від кредитора 7 700 доларів США та зобовязався повернути вказану суму до 31 .03.1008 року. 22.01.2008 року відповідач повернув [PERSON] 500 доларів США. (а.с. 8). 22.01.2008року відповідач повернув [PERSON] 500 доларів США. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або, визначені родовими ознаками. у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно п. 1.2 договору відступлене право вимоги складає собою право [PERSON] на погашення відповідачем заборгованості за основним договором в сумі 7 200 доларів США, що на дату подання позову відповідно до витягу з офіційного сайту НБУ складає еквівалент 55 440 грн., а також право предявити до відповідача вимоги про стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за Основним договором. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що позика була надана у валюті США, згідно з офіційним курсом НБУ на 21.04.2209 року , отже суму боргу з урахуванням індексу інфляції 3 % річних за прострочення платежу становить 57 994 гривні, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Суд, також вважає правильним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачене державне мито в сумі 687 грн. 37 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252 гривень. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial