Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з неї подвійну суму завдатку в розмірі 46972 гривні 68 копійок та 15000 моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала та пояснила, що в травні 2008 року вона в усній формі домовилась з відповідачем про купівлю її квартири [ADDRESS]. 30 травня 2008 року позивач передала [PERSON] завдаток в розмірі 14250 гривень на забезпечення виконання зобовязання. Однак відповідач договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] не уклала, а продала квартиру іншій особі. У звязку з цим [PERSON] повинна повернути позивачу завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Оскільки національна валюта привязана до курсу долара США то, з урахуванням зміни курсу долара з дня передачі завдатку і до дня подання позову, розмір цього завдатку становить 23486 гривень 34 копійки. Подвійна сума завдатку становитиме 46972 гривні 68 копійок. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню моральна шкода, яка завдана неповерненням завдатку. Розмір цієї моральної шкоди становить 15000 гривень. Відповідач в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. За згодою позивача справа розглядається за правилами статей 224 227 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони домовились між собою про те, що [PERSON] придбає, а [PERSON] продасть належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). 30 травня 2008 року [PERSON] передала [PERSON] частину вартості квартири в розмірі 14250 гривень. Решту суми зобовязалась сплатити після оформлення відповідних документів на квартиру. Однак з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що [PERSON] домовилась про продаж квартири з іншою особою, але кошти позивачу не повернула (а.с. 9). Вищевказані обставини підтвердив і свідок [PERSON], який показав, що він був присутнім при передачі грошей від [PERSON] до [PERSON] в рахунок купівлі-продажу квартири. Про це була складена відповідна розписка і посвідчена свідком, як головою Слобідської сільської ради. Однак через деякий час відповідач продала квартиру іншій особі, а кошти не повернула. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору 14250 гривень є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його в подвійному розмірі. Отже, на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки 14250 гривень сплаченого авансу. Ця сума не підлягає перерахуванню у звязку із збільшенням курсу долара США, а тому стягується в тому ж розмірі в якому була сплачена. Що стосується стягнення моральної шкоди, то відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі абзацу 3 пункту 18 частини 1 статті 4 Декрету КМУ «Про державне мито», як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Суд не відшкодовує позивачу витрати на правову допомогу, оскільки позивачем не надано доказів кому були сплачені кошти на правову допомогу та чи має особа, якій були сплачені кошти, право за законом надавати правову допомогу. Крім того особа, яка надає правову допомогу, участі у справі не брала. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial