Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.07.2006 року недійсним, визнання угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.07.1998 року дійсною, визнання права власності на ? частину вищевказаної квартири. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 вересня 1971 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], але згідно рішення суду від 13 квітня 2005 року шлюб розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] отримав 01 серпня 2006 року, однак сторони жили разом не дивлячись на розірвання шлюбу. В 1996 році їх син [PERSON] та невістка [PERSON] виїхали до Ізраїлю на постійне місце проживання, в звязку з чим 06 липня 1998 року [PERSON] видає генеральну довіреність на все майно на імя позивача та відповідача [PERSON] Після чого 09 грудня 1998 року він видає в порядку передоручення (по дорученню [PERSON] від 06 липня 1998 року) доручення, яким уповноважує відповідача [PERSON] розпоряджатися, володіти та користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS] терміном по 06.07.2001 року. 17 вересня 1999 року [PERSON] видає доручення на все майно на його імя та імя відповідачів [PERSON], [PERSON] 04 квітня 2006 року [PERSON] видає доручення на імя відповідачів [PERSON] та [PERSON] для підготовки необхідних документів та продажу квартири [ADDRESS]. Позивач продовжує проживати однією сімєю з відповідачем [PERSON], яка 19.07.2006 року укладає з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вважає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.07.2006 року є удаваною угодою, укладеною для прикриття іншої угоди, а саме доручення від 04.04.2006 року, виданого [PERSON] на імя відповідачів [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували та пояснили, що у власності відповідача [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS], якою вона мала право на свій розсуд розпоряджатися. Відповідачкою [PERSON] спірна квартира була придбана після розірвання шлюбу за її особисті кошти. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником відповідача [PERSON], проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних відповідачем [PERSON] та її представником, в подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірною є ізольована трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. 06 липня 1998 року [PERSON] видає генеральну довіреність на все майно на імя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] 09 грудня 1998 року позивач [PERSON] видає в порядку передоручення (по дорученню [PERSON] від 06 липня 1998 року) доручення, яким уповноважує відповідача [PERSON] розпоряджатися, володіти та користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS] терміном по 06.07.2001 року. 17 вересня 1999 року [PERSON] видає доручення на все майно на імя позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] 04 квітня 2006 року [PERSON] видає доручення на імя відповідачів [PERSON] та [PERSON] для підготовки необхідних документів та продажу квартири [ADDRESS]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2005 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Твердження позивача [PERSON] та його представника про те, що позивач після розірвання шлюбу підтримував шлюбно-сімейні відносини з відповідачем [PERSON] спростовуються тим, що сторони після постановлення рішення суду про розірвання шлюбу звернулися до органу РАГЦ з приводу отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, позивачеві [PERSON] свідоцтво про розірвання шлюбу видано 01 серпня 2006 року, а відповідачці [PERSON] 13 липня 2006 року. Позивачем [PERSON] та його представником не надано доказів на підтвердження факту проживання однією сімєю позивача з відповідачем [PERSON] За наведених обставин судом не приймаються до уваги показання свідків з боку позивача, оскільки їх свідчення не спростовують встановлених по справі фактів. 19.07.2006 року між [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1-3638. Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є право чин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Таким чином закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обидві сторони правочину діяли свідомо для досягнення однієї мети приховати інший правочин, який вони дійсно мали намір насправді вчинити. Зазначених обставин позивач та його представник не довели, чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Посилання позивача та його представника на той факт, що ним були взяті грошові кошти у [PERSON] в позику відповідно до розписки від 04.06.1998 року для придбання квартири [ADDRESS], а також що спірна квартира придбана відповідачкою [PERSON] за ціною, що нижче ринкових цін на момент укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, не мають правового значення по суті позовних вимог, оскільки не є підставою для визнання правочину удаваним . Крім того, твердження позивача та його представника, що договір купівлі-продажу спірної квартири приховує передоручення від 04.04.2006 року безпідставні, оскільки відповідач [PERSON] мала можливість на свій розсуд як скасувати видане нею 04.04.2006 року доручення, так і розпорядитися належною їй на праві власності квартирою № 132 в будинку № 24 по вул. Танкопія в м. Харкові. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed