Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

У вересні 2009 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначало, що 21 листопада 2006 року на перехресті вулиць Сагайдачного - Андріївська сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися автомобіль Фольксваген Пасат, н.з. 16533 КТ, під керуванням [PERSON] та автомобіль Опель, н.з. 68 957 СК, під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило потерпілій особі - [PERSON] 9 716 грн. шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля. Посилаючись на те, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншій особі, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, просило стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 9 716 грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу та судові витрати: судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 21 листопада 2006 року на перехресті вулиць Сагайдачного - Андріївська сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися автомобіль Фольксваген Пасат, н.з. 16533 КТ, під керуванням [PERSON] та автомобіль Опель, н.з. 68 957 СК, під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2007 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] (а.с. 8) [PERSON], який є власником автомобіля Фольксваген Пасат, н.з. 16533 КТ, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до абз. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 26 вересня 2007 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату шкоди, завданої його автомобілю у розмірі 11 130 грн. 54 коп. та 500 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. 22). Згідно з наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 26 листопада 2007 року № 1291 [PERSON] було виплачено 9 716 грн. 54 коп., з яких: 9 216 грн. 54 коп. шкода завдана пошкодженням автомобіля, 500 грн. витрати на проведення експертизи (а.с. 25), що підтверджено, також, платіжним дорученням № 2468 від 26 листопада 2007 року (а.с. 26). 14 травня 2008 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 27). Однак, відповідач не відшкодував Моторному (транспортному) страховому бюро України шкоду в порядку регресу. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, враховуючи, що винним у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди є [PERSON] і він не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що позивач відшкодував потерпілій особі шкоду, завдану пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 97 грн. 16 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 252 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Судом установлено, що між Моторним (транспортним) страховим бюро України фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено контракт про надання правової допомоги від 20 березня 2008 року № 1 (далі - контракт) (а.с. 29-32). Згідно з п. 3.1. ст. З контракту виконавець надає правову допомогу з підготовки судових справ (позовних матеріалів), подачі позовних матеріалів на розгляд відповідних судів, представництво інтересів замовника у судах, виконання судових рішень. Пунктом 3.1.1. ст. 3 контракту передбачено, що строк підготовки виконавцем матеріалів справи для подання до суду становить 40 днів з дати отримання виконавцем від замовника справи Департаменту внутрішнього страхування замовника. Строк подання виконавцем цивільного позову до суду -¦ 5 робочих днів з дати отримання виконавцем документів, що підтверджують сплату судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Стаття 13 контракту передбачає, що послуги виконавця за даним контрактом по кожній окремій судовій справі оплачується шляхом 100% передплати в розмірі визначеному окремими додатковими угодами, але не меншому передбаченої ст. 12 даного контракту суми вартості послуг. Додатком № 1 до контракту від 28 січня 2009 року встановлені розміри послуг виконавця за даним контрактом по кожній окремій судовій справі (а.с. 31). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано платіжне доручення № 10277 від 28 січня 2009 року (а.с. 33) Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). З огляду на викладене, зазначене платіжне доручення не може бути прийняте судом як доказ понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки не містить конкретних даних про те, що дійсно зазначена сума у розмірі 1 500 грн. була сплачена за надання правової допомоги у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] До того ж, позивачем не надано суду доказів того, що фізична особа - підприємець [PERSON], з яким був укладений контракт про надання правової допомоги, є адвокатом чи фахівцем у галузі права.

Outcome: approved