Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

09.10.2008 року позивач з вищезазначеним позовом звернувся в суд. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на належній йому на праві власності земельній ділянці, площею 0,15 га, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва житлового будинку та господарських будівель, він в 2000 році розпочав, згідно проекту забудови, будівництво житлового будинку та сарая. Будівництво даних об»єктів нерухомого майна було завершено в 2006 році. Оскільки, будівництво здійснювалось з відступленням від проекту і самовільно збільшено житлову та загальну площу житлового будинку за рахунок веранди та прибудови, тому, просив в судовому порядку на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, визнати за ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок та сарай. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Шацької селищної ради в судовому засіданні позов визнала. Співвідповідач - інспектор архітектурно-будівельного контролю подав письмову заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку відповідачів, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу, згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2008 року /а.с. 12/ на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,15 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На даній земельній ділянці, на підставі рішення Шацької селищної ради [NUMBER] від 25.04.2000 року про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку /а.с.5/ та проекту забудови /а.с.8-11/, позивач розпочав будівництво житлового будинку, яке було завершено в 2006 році. Оскільки, згідно технічного паспорта на даний будинок, виготовленого БТІ 04.01.2008 року /а.с. 14-18/ та проекту забудови /8-11/ встановлено самочинну добудову до житлового будинку за рахунок якої збільшено загальну та житлову площу будинку, тому даний об»єкт не можу бути зданий в експлуатацію, а відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, на нього не може бути зареєстровано право власності. Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.ч.і, 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Згідно з ч.З ст. 375 ЦК України, передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом. Серед них зазначається така підстава, як набуття права власності на новостворене майно (ст.331 ЦК України), яка передбачає момент виникнення в особи права власності на новостворене нерухоме майно, що підлягає введенню в експлуатацію. Таким моментом відповідно є момент прийняття до експлуатації такого об"єкта, а якщо він підлягає державній реєстрації - момент державної реєстрації. Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Суть самочинного будівництва обумовлює презумпцію неможливості виникнення права власності на неправомірно збудований об"єкт. Самочинно збудований об"єкт не може бути у встановленому законом порядку введений в експлуатацію та відповідно зареєстрований. Зі змісту даної статті випливає, що наслідком самочинного будівництва є неможливість виникнення права власності на самочинно збудований об"єкт. Однак, ч.5 ст.376 ЦК України, передбачає, що на вимогу власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно висновку Шацького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального підприємства вбачається, що даний житловий будинок знаходиться в доброму стані і будівля відповідає державно-будівельним нормам /а.с.19/. З висновку Любомльської райсанепідемстанції за № 1602 від 29.09.2008 року вбачається, що житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] відповідає санітарно-гігієнічним нормам та вимогам і придатний для проживання в ньому /а.с. 20/. З висновку Шацького РВ ГУ МНС України у Волинській області за № 311 від 26.09.2008 року /а.с.21/ вбачається, що даний будинок відповідає нормативним актам з питань пожежної безпеки і експлуатація даного будинку допускається. Отже, за наявності таких позитивних висновків, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, на нього може бути визнано право власності. Тому, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, про визнання за позивачем права власності на самочинно збудований житловий будинок та сарай, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Державне мито позивачем сплачено в повному розмірі. На підставі вищевикладеного, ч. 5 ст. 376 ЦК України та

Outcome: approved