Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» 14 квітня 2009 року звернулось до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачі проживають за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м [PERSON][ADDRESS], куди підприємство надає теплову енергію. На підставі особового рахунку № 718-512108 вони користуються послугами теплопостачання та зобовязані оплачувати дані послуги щомісячно, проте платежі не проводять з 15 жовтня 2002 року, у звязку з чим сума заборгованості на 01 лютого 2009 року склала 2301,23 грн. Незважаючи на неодноразові повідомлення, добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають, чим заподіює підприємству матеріальний збиток. Позивач вказує, що в даний час вони не мають технічної можливості припинити подачу теплової енергії відповідачці з причини загальної системи центрального опалювання будинку. Проте, платежі, що не поступили, істотно впливають на місцевий бюджет. У звязку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідачів в судовому порядку заборгованість по оплаті послуг теплопостачання в розмірі 2301,23 грн. та судові витрати, сплачені при подачі позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні суддя виніс ухвалу про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Відповідачі позовні вимоги визнали в межах строків позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачі проживають в квартирі № 298 будинку № 4 ж/м [PERSON] в м. Дніпропетровську, де основним квартиронаймачем є [PERSON] (а.с.5). Позивачем надаються відповідачці послуги по обігріву квартири та по подачі теплої води (а.с.6,7). В свою чергу, відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 10, 33, 35, 40 «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року, відповідачі зобовязані своєчасно проводити оплату за спожиті послуги. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Натомість згідно наданого розрахунку заборгованості, за період з 15 жовтня 2002 року по 01 лютого 2009 року, оплата послуг позивача в повному обсязі відповідачами не проводилась, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 2301,23 грн. (а.с.8). Разом з тим, згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, суд не вважає причини пропущення позовної давності позивачем поважними. Тож заборгованість в межах позовної давності за останні три роки з дня звернення до суду складає в сумі 2145,56 грн. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що позивачем надавались послуги, а відповідачі ними користувалась, вони повинні сплатити суму заборгованості в межах строків позовної давності в розмірі 2145,56 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 81,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial