Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою слідчого СВ УМВС України в Херсонській області накладено арешт на квартиру [ADDRESS], просить визнати за собою право власності на це майно та звільнити його з-під арешту, оскільки квартира придбавалася на її кошти, крім того її власник [PERSON] заборгувала їй 10 000 грн., в разі неповернення яких зобов'язувалася переоформити на неї квартиру, проте своє зобов'язання не виконала. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених підстав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, пояснивши, що спірна квартира була придбана за кошти позивачки, ці кошти вона зобов'язувалася повернути позивачці через 1 рік, проте своє зобов'язання не виконала, кошти не повернула, тому просить визнати за позивачкою право власності на цю квартиру. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнали в повному обсязі, подальший розгляд справи просили здійснювати в свою відсутність через перебування у СІЗО № 28 м. Херсона. Представник ВДВС Новокаховського міського управління юстиції в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що відділом ДВАС акт опису й арешту спірного майна не складався, на адресу ВДВС ухвал про накладення арешту на майно не надходило. Представник Новокаховської міської ради та третя особа [PERSON] в адресованих суду заявах просили розглянути справу в свою відсутність. Відповідач [PERSON], представники ДПІ в м. Нова Каховка, Державного казначейства України в судове засідання не з'явилися - про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд ухвалив розглянути справу у відсутність представників Новокаховської міської ради, в м. Нова Каховка, Державного казначейства України, [PERSON], третьої особи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.05.2006 P.A. та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру № 32 по Радянської влади буд. 6 в м. Нова Каховка. Договір посвідчений в нотаріальному порядку та зареєстрований в реєстрі № 121, відповідає вимогам Закону, є чинним, заінтересованими особами не оспорював ся. Відповідно до наданої суду розписки 01.05.2006 року [PERSON] запозичила в борг у [PERSON] гроші в сумі 10000 грн. для придбання вказаної квартири. Гроші зобов'язувалася повернути через 1 рік, в разі неповернення вказаної суми боріу, зобов'язувалася переоформити придбану квартиру на [PERSON] Таким чином, фактично між сторонами відбулася угода позики. При цьому сторони домовилися про забезпечення виконання боржником зобов'язань за цим договором шляхом застави нерухомого майна - квартири [ADDRESS], про що було вказано у розписці. Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановленому законом. Статтею 209 ЦК передбачено, що нотаріальне посвдічення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Зокрема, правочини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна, застави нерухомого майна складаються у письмовій формі, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що правочин, що підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно із ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, при чому у цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним судам необхідно враховувати, що норма частини 2 ст. 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки на момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін, і Враховуючи, що договір застави, як і договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, укладення сторонами договору застави нерухомого майна в простій письмовій формі не створює прав та обов'язків сторін, оскільки такий правочин фактично є неукладеним (нікчемним). На момент укладення договору позики - 01.05.2006 року майна будь-які угоди, зокрема передавати його в заставу, внаслідок чого укладений договір застави є нікчемним. Більш того, сторони не мали об'єктивних перешкод укласти договір застави у належній формі, доказів, що відповідачка [PERSON] на той момент ухилялася від нотаріального посвідчення договору застави суду не надано. Також суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачка [PERSON] позов визнала у повному обсязі, фактів ухилення відповідачки від добровільної передачі квартири позивачці в ході судового розгляду не встановлено, що дозволяє сторонам у добровільному порядку вирішити питання щодо відчуження спірної квартири відповідно до чинного законодавства України без судового розгляду, тим самим права сторін будуть захищені у спосіб, встановлений законодавством. Враховуючи недоведеність основних вимог щодо правомірного набуття права власності на спірне майно, суд вважає безпідставними вимоги про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту. З таких підстав позов задоволенню не підлягає

Outcome: dismissed