Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільскої ради Словянського району Донецької області, про скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДН №070545 виданий 23 лютого 1998року Рай-Олекесандрівською сільською радою на імя [PERSON] на земельну ділянку №76-а по вул.Зарічній в с. Рай-Олександрівка Словянського району Донецької області, площею 0,2617га та визнання за ним права власності на зазначену земельну ділянку Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.09.2000р. він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку №76-а по вул. Зарічній в с. Рай- Олександрівка Словянського району Донецької області. 13.07.2002року [PERSON] померла. В теперішній час він вирішив приватизувати земельну ділянку розташовану за вказаною адресою, однак зясувалось, іцо зазначена земельна ділянка була приватизовано і видано державний акт на право приватної власності на землю [PERSON], ще 23.02.1998року. За правилами ст. 120 ЗК України та ст.377ч.1 ЦК України, в разі відчуження житлового будинку до набувача переходить право власності і на земельну ділянку. Таким чином вважає, що з цих підстав він набув право власності на зазначену земельну ділянку. Окрім того вважає, що відповідно до вимог передбачених ст. 141. 143 ЗК України, Оскільки [PERSON] не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням та не сплачує земельного податку, це є підставою для припинення права власності на земельну ділянку останньої. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] сільська рада позов визнала в повному обсязі, просила слухати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що 04 вересня 2000року між [PERSON], що мешкає в сел. Миколаївка м. Словянська, та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу житлового будинку , за яким [PERSON] продала а [PERSON] М.П. придбав житловий будинок з господарськими спорудами під №76 по вул. Зарічній в с. Рай-Олександрівка Словянського району Донецької області. Також встановлено, що 23 лютого 1998року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, а саме на земельну ділянку №76-а по вул.Зарічній в с. Рай-Олександрівка Словянського району Донецької області, площею 0,2617га. Для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства. Перелік наведених документів, а саме договору купівлі-продажу та державного акту на право приватної власності на землю не свідчать, що [PERSON], яка уклала договір купівлі-продажу житлового будинку №76 по вул. Зарічній в с. Рай- Олександрівка, та [PERSON], якій видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку №76-а по вул. Зарічній, одна й таж особа, оскільки в цих документах імя записано по різному. Окрім того підстави набуття права власності на земельні ділянки перелічені в ч.І ст. 81 ЗК України (в редакції 2001р.). Згідно ст. 120 ЗК України (в редакції 2001р.),- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину , на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З огляду на наведене до покупця житлового будинку, [PERSON] може перейти право власності на ту частку земельної ділянки на якій розміщено житловий будинок в розмірі необхідним для його обслуговування, а не на всю земельну ділянку, як на тому наполягає позивач. Відповідно до ст. 25 ЦК України- цивільна правоздатність, тобто здатність бути субєктом цивільних прав та обовязків, фізичної особи припиняється у момент її смерті. Статтею 141 ЗК України передбачені підстави припинення прав користування земельною ділянкою. Посилаючись на зазначену норму , позивач обґрунтовує свою вимогу про скасування державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON]. Разом з тим зазначена норма передбачає підстави лише для припинення прав користування а не права власності на землю. В суді ж встановлено, що зазначена позивачем земельна ділянка знаходилась у власності [PERSON]. Також як на підставу своїх вимог позивач посилається на ст. 143 ЗК України, а саме те, що [PERSON] не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням. З такими доводами також не можливо погодитись , оскільки п.а) зазначеної норми, передбачено примусове припинення прав на земельну ділянку в разі- використання її не за цільовим призначенням. В суді встановлено, що [PERSON] померла 13.07.2002року. Тому з цього часу вона взагалі ніяким чином не використовує земельну ділянку №76-а по вул. Зарічній в с. Рай- Олександрівка. Разом з тим слід зазначити, що зазначені норми набрали чинності та стали діяти з набуттям чинності Земельного Кодексу України (2001року), тобто з 01.01.2002року. Позивач повязує перехід до нього права власності на земельну ділянку з переходом права власності на житловий будинок. На час укладення договору купівлі-продажу будинку, діяли норми ЗК України ( в редакції 1990р.). Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1990р.) передбачалось, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Згідно ст. 23 цього Кодексу - право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист же цивільних прав- це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезбеки такого порушення. Способи захисту перелічені в ст. 16 ЦК України. В суді встановлено, що позивач не звертався до [PERSON] сільської ради з питання видачі йому державного акту на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до положень ст.ЗО ЗК України (в редакції 1990р.) повинна перейти до нього у власність, в розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу. З огляду на те, що відповідач- Рай-Олександрівська сільська рада позов визнає, суд приходить до переконання, що позивач не навів суду доказів, що відповідачем порушено, невизнано або оспорюються його права, стосовно передачі йому у власність зазначеної земельної ділянки, які потребують судового захисту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed