Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.02.2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ КБ «Надра» та просив стягнути з відповідача 6199, 31 євро, що складає суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції, 54,07 Євро - три проценти річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції. Також просив стягнути з відповідача на його користь суму штрафу в розмірі 2511 грн. 70 коп. та пеню у розмірі 56262 грн. 10 коп., які позивач повинен сплатити у звязку з невиконанням своїх зобовязань по договору поставки. Крім того просив стягнути з ВАТ КБ «Надра» на його користь в якості грошового відшкодування моральної шкоди 20000 грн. При цьому посилався на те, що 05.08.2008 року між сторонами був укладений договір про комплексне банківське обслуговування, пакет послуг «Гармонія», згідно з умовами якого відповідач відкрив на імя позивача рахунки поточний накопичувальний та поточний картковий , у валюті - євро. Починаючи з 16.10.2008 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про перерахування коштів з накопичувального рахунку на поточний картковий , але відповідач його розпоряджень не виконував, а в подальшому відмовив . Таку відмову банку вважає незаконною та такою, що порушує його права , як споживача банківських послуг на розпорядження власними грошовими коштами, чим завдав йому матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в тому, що він зазнав реальних збитків з простроченням його зобовязання перед третіми особами за договором поставки, у звязку з необхідністю сплати штрафу та пені. Моральна шкода полягає в спричиненні йому фізичних та душевних страждань, тяжких переживань щодо долі його багаторічних заощаджень . В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 1157,22 євро, які знаходяться на його поточному картковому рахунку № 79739053, однак позивач не може отримати дану суму коштів, оскільки рахунок заблокований відповідачем. Також просить стягнути з відповідача на його користь 6307 грн. 20 коп., що складає розмір інфляційних нарахувань від простроченої суми боргу за весь час прострочення ; 1117 грн. 21 коп. - три проценти річних від простроченої суми боргу ; 71332 грн. 31 коп. - суму нанесених збитків , які позивач вимушений був заплатити третій особі у звязку з невиконанням своїх зобовязань за договором поставки, 20000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Зобовязати відповідача ВАТ КБ «Надра» здійснити всі виплати позивачу одноразовою виплатою у готівковій формі через касу банку, в еквіваленті в гривні за офіційним курсом НБУ станом на день здійснення платежу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі , стягнути з відповідача на його користь суму в загальному розмірі 98756 грн. 72 коп. та 1157,22 євро. Пояснив, що за період розгляду справи судом банк перераховував на його поточний картковий рахунок певні суми коштів, і він мав змогу знімати кошти з рахунку, однак на даний період часу банк заблокував суму в розмірі 1157,22 Євро. Інфляційні нарахування від простроченої суми боргу за весь час прострочення позивач нараховував, виходячи з розміру заборгованості відповідача на початок кожного місяця в євро, перераховував борг у гривні , до вказаної суми застосовував індекс інфляції, розрахований Державним комітетом статистики України. Вказана сума складає 6307,2 грн. Якби банк повернув своєчасно позивачу грошові кошти,то позивач зміг би 16.10.2008 року своєчасно виконати свої зобовязання за договором № 020808-2, тобто сплатити повністю вартість товару, що не привело б до нарахування позивачу пені та штрафу. 03.11.2008 року він отримав претензію продавця щодо погашення заборгованості за договором № 020808-2. Лише 03.03.2009 року позивач зміг розрахуватись за даним договором за отриманий товар, але строк розрахунку був порушений, оскільки 16.10.2008 року відповідач не повернув позивачу кошти , яких бракувало позивачу для повного розрахунку за договором - 42234 грн. 02 коп. 04.03.2009 року він отримав від продавця за договором № 020808-2 претензію на суму 71332 грн. 31 коп. за невчасне виконання зобовязань. 20.04.2009 року позивач зібрав усі накопичені в нього кошти та сплатив дану неустойку. Вказана сума є збитками позивача, які він поніс у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором комплексного банківського обслуговування. Представник відповідача ВАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак заперечень на позовну заяву не надав, будь-яких заяв від нього не надходило. Судом відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1066 ЦК України , за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно з приписами ст. 1074 ЦК України , обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Як вбачається з виписки-повідомлення до договору про комплексне банківське обслуговування ВАТ КБ «Надра» від 05.08.2008 року , пакет послуг № 1194505 - ПП Гармонія, відповідач підтвердив , що на підставі заяви-анкети [PERSON] здійснено відкриття рахунків, зокрема у євро - поточний картковий рахунок № 79739053, поточний (накопичувальний) рахунок № 985044. Вказана виписка-повідомлення є невідємною частиною анкети клієнта, договору про комплексне банківське обслуговування, умов обслуговування пакетів послуг «Ласкаво просимо» ( а.с. 8 ). Відповідно до п.2.3 договору про комплексне банківське обслуговування, затвердженого протоколом Правління ВАТ КБ «Надра» № 34 від 05.10.2006 року , в рамках даного договору банк відкриває клієнту поточний, накопичувальний та депозитні рахунки для зберігання коштів та/або здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжної картки, у кількості та у валюті, що передбачені продуктом пакету послуг «Ласкаво просимо», обраним клієнтом шляхом підписання анкети. Відповідно до розділу І вказаного договору, вжиті в ньому поняття мають наступний зміст - накопичувальний рахунок - рахунок з можливістю вільного поповнення та використання коштів, який призначений для накопичення грошових коштів та отримання клієнтом додаткового прибутку у вигляді відсотків на залишок по рахунку протягом розрахункового періоду (п.1.43), -поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства ( п.1.61), -рахунок картки - це поточний рахунок, до якого випущена платіжна картка та з якого виконується списання коштів по операціях, що здійснюються з використанням платіжної картки у торгово-сервісних підприємствах, в пунктах видачі готівкових коштів і банкоматах сторонніх банків, а також списання комісій банка по платіжній картці у відповідності з тарифами ( п. 1.64 ). Відповідно до п.18.2 договору, його умови є публічними, і клієнт погоджується з ними, підписуючи анкету на придбання продукту банку. Отже, як вбачається з вимог закону та умов договору про комплексне банківське обслуговування , позивач, уклавши такий договір в рамках пакету послуг «Гармонія», набув право передавати банку на зберігання на відкритий йому накопичувальний рахунок власні кошти та безперешкодно розпоряджатись вказаними коштами з поточного карткового рахунку. Відповідно до п.17.2 договору комплексного банківського обслуговування , який передбачає право сторони розірвати договір, позивач 16.10.2008 року звернувся до відповідача через начальника відділення № 75 ВАТ КБ «Надра» з проханням повернути суму коштів 6500 євро з накопичувального рахунку на його поточний рахунок негайно ( а.с. 9 ) та виплатити його грошові кошти з поточного (карткового) рахунку готівкою через касу відділення. 24.10.2008 року позивач звернувся з таким же проханням до віце-президента ВАТ КБ «Надра», однак відповіді на звернення не отримав. З аналогічними листами позивач звертався до ВАТ КБ «Надра» 22.12.2008 року та 22.01.2009 року (а.с. 14,22). Як вбачається з поточних звітів за операціями по поточному картковому рахунку , станом на 01.02.2009 року , до предявлення позову, залишок коштів на рахунку позивача становив 6143,5 євро. В період розгляду справи відповідач виплатив позивачу частину коштів, а саме станом на 01.03.2009 року на рахунку позивача залишалось 4159,48 євро, на 15.05.2009 року - залишалось 2780,06 євро, на 13.07.2009 року - 2210,78 євро, на 24.09.2009 року - 1697, 77 євро, на 01.10.2009 року - 1588,31 євро та на 19.10.2009 року - 1157,22 євро (а.с. 119-125). Отже, відповідач своєчасно розпорядження позивача не виконав, і незважаючи на вимоги позивача, на час розгляду справи в суді залишаються неповернутими кошти в сумі 1157,22 євро, тому позовні вимоги в частині стягнення вказаної суми з ВАТ КБ «Надра» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1073 ЦК України , у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до розділу 15 договору про комплексне банківське обслуговування, ВАТ КБ «Надра» несе відповідальність за невиконання взятих на себе зобовязань за даним договором в установленому законом порядку ( п. 15.2). Враховуючи викладене, суд вважає, що є достатньо підстав для застосування норм ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання, та стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від невиплаченої суми за відповідний період, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розраховуючи суму трьох процентів річних , суд виходить з наступного : -оскільки станом на 17.10.2009 року була неповернутою сума 6508,46 євро , тому сума трьох процентів річних за 15 днів жовтня 2008 року становить : 6508,46 євро х 3 % /366 днів х 15 днів = 8,02 євро . Таким чином, враховуючи залишок коштів на рахунку позивача, що відображений в поточних звітах, наступний розрахунок становитиме : -листопад 2008 року : 6508,46 євро х 3% /366 х 30 днів = 16,0 євро ; -грудень 2008 року : 6508,46 євро х 3 %/ 366 х 31 день = 16,54 євро; -січень 2009 року : 6143,5 євро х 3% / 365 х 31 день = 15,65 євро; -лютий 2009 року : 5051,69 євро х 3% /365 х 28 днів = 11,63 євро; -березень 2009 року : 4159,87 євро х 3 % /365 х 31 день = 10,6 євро ; -квітень 2009 року : 3838,54 євро х 3 % /365 х 30 днів = 9,46 євро; -травень 2009 року : 2572,23 євро х 3 % /365 х 31 день = 6,55 євро; -червень 2009 року : 2210,78 євро х 3 % /365 х 30 днів = 5,45 євро; -липень 2009 року : 2210,78 євро х 3 % /365 х 31 день = 5,63 євро ; -серпень 2009 року : 1987,12 євро х 3 % /365 х 31 день = 5,06 євро ; -вересень 2009 року : 1697,94 євро х 3 % /365 х 30 днів = 4,18 євро; -19 днів жовтня 2009 року : 1157,22 євро х 3 % /365 х 19 днів =1,8 євро. Всього за вказаний період, в межах заявленого позивачем в позовній заяві періоду, сума трьох відсотків річних становить 116,57 євро. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 1157,22 євро та три відсотки річних 116,57 євро, що загалом становить 1273,79 євро. Відповідно до ст. 533 ЦК України , грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Враховуючи вказані вимоги закону, на час розгляду справи в суді офіційний курс гривні до євро встановлений Національним банком України : 1098,8118 гривень за 100 євро, тому сума, яка підлягає до стягнення , становить : 1273,79 євро х 10,988118 = 13996 грн. 53 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність боржника сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Однак офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, визначення у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює врахування розрахованого Державним комітетом статистики індексу інфляції для обгрунтування вимог, повязаних зі знеціненням коштів на рахунку позивача в іноземній валюті. Як вбачається з матеріалів справи, банківський рахунок був відкритий у євро , відповідач сплачував кошти позивачу з його рахунку у євро, а не в національній валюті, і при перерахунку суми заборгованості з іноземної валюти на національну суд застосовує офіційний курс гривні до євро, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення індексу інфляції, розрахованого для гривні, а позивачем застосованого до євро, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» , при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. Однак задоволення такої вимоги можливо лише у врахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають права споживачів на відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди , заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією ( товаром, роботою, послугою, що виробляються, виконуються чи надаються для суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 611 ЦК України,правові наслідки , що настають у разі порушення зобовязання, мають бути передбачені договором або законом. Однак норми чинного Цивільного кодексу України , які встановлюють відповідальність за порушення зобовязань за договором банківського рахунку , та укладений між сторонами договір не передбачають такого правового наслідку порушення зобовязань за договором як відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, правових підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - не вбачається. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 71332,31 грн. в якості збитків, що були завдані позивачу внаслідок неналежного виконання ним договору № 020808-2, то в задоволенні даної частини позовних вимог також необхідно відмовити, оскільки вони належними та допустимими доказами не підтверджені. Частиною 3 ст. 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Укладаючи договір купівлі-продажу, який передбачав штрафні санкції ( пеня у розмірі 1% від вартості товару за кожен день прострочення оплати товару та штраф у розмірі 5 % вартості товару) позивач діяв на власний ризик та мав враховувати положення ст. 6, 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Позивач, зазначаючи про те, що збитками є пеня та штраф , які він сплатив на користь фізичної особи - підприємця [PERSON], внаслідок несвоєчасної оплати за товар, придбаний в останнього за договором купівлі-продажу від 02.08.2008 року, надав квитанцію до прибуткового касового ордеру № 32 від 20.04.2009 року про отримання ФОП [PERSON] суми в розмірі 71332 грн. 31 коп. за вказаним договором, однак про те, що вказана сума є пенею, в квитанції не зазначено. При цьому , як вбачається з умов договору купівлі-продажу , вартість товару є значно нижчою сплаченої позивачем суми - 50234,02 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є : 1) втрати , яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З викладеного вбачається, що закон не відносить до збитків штрафні санкції, які особа добровільно сплатила продавцю за несвоєчасний розрахунок за придбаний товар по договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 30 грн., сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а на користь держави - судовий збір у розмірі 139 грн. 96 коп. Визначати порядок виконання рішення , відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд вважає недоцільним. На підставі викладеного , ст. 22, 23, 386, 525, 526, 610, 611, 615, 623, 625, 629, 692, 1066, 1074 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial