Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби Зборівського району управління юстиції про визнання неправомірних дій .Позивач посилається на те ,що виконавчою службою винесено постанову про стягнення з нього 247,72грн.виконавчого збору та 8,19грн. витрат виконавчого провадження за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення з нього 2477,24грн. в користь районного центру зайнятості.Згідно постанови державного виконавця від 2.06.08 сплати дану суму він мав до 8.06.08р. фактично сплатив 25.07.08р.. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив ,що коли він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження де встановлено строк добровільного виконання рішення суду 8.06.08р. ,звернувся із заявою довиконавчої служби про відстронення виконання рішення суду до вирішення справи касаційним судом.Коли отримав відмову в перегляді справи касаційною інстанцією,кошти в розмірі 2477,24 грн. сплатив повністю. Представник відповідача позовних вимог не визнав і поснив ,що оскільки боржник у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження строк не виконав рішення суду та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем прийнято рішення про стягнення 247,72грн. виконавчого збору і 8,19грн. витрат на проведення виконавчих дій ,які полягають у поштових витратах. Суд заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи вважає ,що позовна заява підлягає до задоволення частково з таких підстав. Відповідно до ст.45 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закону) витрати органів державної виконавчої служби на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень є витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження. Кошти виконавчого провадження складаються з коштів виконавчого збору ,стягнуто в порядку,встановленому ст.46 Закону: стягнути з боржника витрат на проведення виконавчих дій. ст.46 Закону визначає,що в разі невиконання рішення у строк ,установлений для добровільного його виконання ,з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактичного стягненої суми. Згідно ст.4 Закону заходами примусового виконання є : 1.звернення стягнення на майно боржника; 2.звернення стягнення на заробітну плату (заробіток),доходи ,пенсію,стипендію боржника. 3.вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів ,зазначених у рішенні; 4.інші заходи ,передбачені рішенням. Судом встановлено ,що 2.06.08р.відділом ДВС відкрито виконавче провадження по виконанню рішення суду про стягнення з [PERSON] в користь районного центру зайнятості 2474,28грн. і надано до 8.06.08р. строк для його добровільного виконання 9.06.08р. [PERSON] звернувся із скаргою до начальника ДВС про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження посилаючись на те ,що рішення суду про стягнення з нього 2474,28 грн . він оскаржує в касійному порядку.Отримавши відмову в касаційному розгляді справи [PERSON] 25.07.08р. сплатив 2474,28 грн. При таких обставинах суд вважає ,що оскільки [PERSON] фактично добровільно виконав рішення суду державною виконавчою інспекцією будь-які заходи примусового виконання передбачені Законом не вживались,постанови про стягнення з нього виконавчого збору,який стягується при примусовому виконанні рішення суду ,є незаконною і підлягає скасуванню. Що стосується стягнення з [PERSON] витрат виконавчого провадження в сумі 8,19грн. то суд приймає до уваги пояснення представника відповідача ,що виконавча служба понесла ці витрати на листування з боржником тому вони підлягають стягненню.

Outcome: dismissed