Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

10.04.2009 року позивачка [PERSON] звернулася з вищеуказаним позовом до суду мотивуючи вимоги наступним. З 28.01.1958 року позивачка перебувала у шлюбі [PERSON], який помер 29.01.2007 року. За час спільного проживання у шлюбі вони спільно за власні кошти збудували ж/будинок під № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава Міжгірського району. Після його смерті у спадковому будинку залишилася проживати позивачка [PERSON]. Їхні діти створили свої сімї і перейшли проживати окремо до своїх приватних будинків. Старший син [PERSON] з 1980 року проживає в [INFO], Красноярського краю Російської Федерації. Дочка [PERSON], з 1989 р. проживає в [INFO]. Менший син [PERSON] з 1995 року проживає [INFO] «а» по вул.Борканюка в с.Колочава. Померлий за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці. Однак, рішенням апеляційного суду Закарпатської області даний заповіт визнано нікчемним. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок в цілому, оскільки її діти [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти цього, а менший син [PERSON] подав заяву до нотконтори про прийняття спадщини за померлим батьком з пропущенням строку встановленого законом. 25.05.2009 року до суду від [PERSON] надійшла позовна заява про визнання права власності на 1/4 спадкового ж/будинку вмотивована наступним. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком, як спадкоємець І черги. В державній нотаріальній конторі він довідався, що померлий батько склав заповіт на користь своєї дочки [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03.02.2009 року заповіт померлого батька визнано нікчемним. Цим же рішенням позивача визнано спадкоємцем першої черги по спадщині, яка відкрилася після смерті батька [PERSON]. Його сестра та брат до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися і тільки мати позивача фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала у спадковому будинку, що є предметом позовних вимог. Представник позивача-відповідача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Позов [PERSON] заперечила. Представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав, позов [PERSON] частково заперечила. Представник відповідача [PERSON] с/ради, на попередньому судовому засіданні, обставини зазначені у позовах не заперечив. Натомість, позов [PERSON] визнав частково і пояснив таке. Будинок, що є предметом позовних вимог збудований спільними зусиллями подружжям [PERSON] та [PERSON]. Позов [PERSON] визнав повністю. Представник органу технічної інвентаризації на попередньому судовому засіданні пояснив суду, що реєстрація об'єкту нерухомого майна, що є предметом позовних вимог була проведена в 1978 році, як колгоспного двора, головою якого був в цілій частці померлий [PERSON]. Інвентарна справа на вказаний ж/будинок була виготовлена на замовлення позивачки [PERSON]. Завідуюча Міжгірської державної нотаріальної контори суду повідомила, що позивачі являються в дійсності спадкоємцями першої черги за майном померлого [PERSON]. Оскільки, позивачка [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого ст.1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, а позивач [PERSON] подав до нотконтори у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини за законом за померлим батьком, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 21-2007/41837232/. Також [PERSON] визнаний спадкоємцем першої черги, згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03.02.2009 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали. Свідоцтва про право на спадщину на ж/будинок не видавались у звязку з відмовою [PERSON] та її представника [PERSON] надати нотаріусу, для вчинення нотаріальної дії, оригінал Свідоцтва про право особистої власності померлого [PERSON] на спадковий жилий будинок, оскільки останні вважають, що [PERSON] є єдиною належною спадкоємною нерухомого майна померлого [PERSON]. Окрім цього, нотаріус не вправі видавати свідоцтва про право на спадщину за наявності спору між спадкоємцями. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] на стороні позивачки [PERSON], на розгляд справи не зявився, подавши суду заяву, в якій просить визнати право власності на спадковий ж/будинок по вул.Борканюка,127 в с.Колочава Міжгірського району за його матірю в цілому. Представник третьої особи відділу містобудування, архітектури і регіонального розвитку Міжгірської РДА на розгляд справи повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою, про що є розписка у справі. Заперечень по справі суду не подав. Оцінивши пояснення сторін, їх представників, подані в справу докази (довідки , акти цивільного стану про одруження, смерть, народження; інвентарну справу та інші матеріали справи), суд дійшов такого висновку. Судом встановлено обставини, що не оспорюються сторонами, а саме те, що житловий будинок за № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава, право власності на який оспорюється [PERSON] і [PERSON], який належав на праві власності померлому [PERSON], збудований ним за час подружнього життя з [PERSON] Згідно з ст. 16 закону України „Про власність, ст.ст. 22, 28, 29 КзпШС України, які діяли на час їх виникнення, майно нажите подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, житловий будинок, що є предметом позовних вимог належав в рівних частках померлому [PERSON] та [PERSON], тобто остання є власником ? частини ж/будинку № 127 по вул.Борканюка в с.Колочава, як співвласник спільного житлового будинку. У подружжя [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON] (відповідач-позивач), [PERSON]І.(третя особа без самостійних вимог на стороні позивача-відповідача), [PERSON] (представник позивача-відповідача [PERSON]Ю.). Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та його дружина [PERSON] Осіб, які мають право на обовязкову частку в майні померлого [PERSON], згідно ст.1241 ЦК, не має. Після смерті [PERSON] в спадковому будинку продовжувала проживати і проживає на час розгляду справи позивачка [PERSON], діти померлого [PERSON] в спадковому ж/будинку на час смерті спадкодавця не проживали. Отже, згідно вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 1269 ч.1, 1270 ЦК України , вважається таким, що прийняв спадщину за померлим батьком, шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON], до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини не зверталися. [PERSON] подав суду письмову заяву в якій просить визнати право власності на ж/будинок за його матірю в цілому. Суд таку до уваги не бере, оскільки відмова від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. [PERSON] суду повідомила, що вона не зверталася протягом 6-ти місяців із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. Отже, [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину за померлим батьком, відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК Ураїни, а тому єдиними належними спадкоємцями першої черги за законом нерухомого майна померлого [PERSON] по вул.Борканюка, 127, в с.Колочава Міжгірського району, які прийняли спадщину і мають право на другу половину ж/будинку є дружина і син померлого ([PERSON] і [PERSON]І.) в рівних частках, тобто: 1/2: 2 = 1/4 кожному із спадкоємців. Ці відносини врегулювані ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1267-1270 ЦК України. З вищенаведеного вбачається, що після смерті [PERSON] частка [PERSON] в спадковому ж/будинку має становити: ? + ? = 3/4 частини , а [PERSON] ? частина. Згідно ст.392 ЦК України власник має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Сторони не можуть отримати свідоцтва право на спадщину в нотаріальній конторі, навіть за наявності реєстрації прав власності на спірний ж/будинок на імя спадкодавця, оскільки їх спадкове право оспорюється одним одним, а тому суд застосовує ст.ст. 16, 392 ЦК України 2003 р. оскільки сторони не можуть в іншому порядку, окрім судового, реалізувати право власності на житло за встановлених обставин.

Outcome: partial