Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство „[PERSON] Аваль звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/0011/82/52341 від 17.04.2006 року в сумі 37\~304 (тридцять сім тисяч триста чотири) грн. 37 коп., з яких 1352 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2499,25 грн. пені за порушення строків повернення кредитних коштів, 2051,65 грн. простроченої заборгованості за процентами, 31\~401,47 грн. заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню, а також судові витрати у справі: судовий збір в сумі 373,05 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2006 року, відповідно кредитного договору № 014/0011/82/52341 укладеного між ВАТ „[PERSON] Аваль (далі [PERSON]) та [PERSON], остання отримала в Банку кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 відсотків річних з кінцевим терміном погашення кредиту 17.04.2013 року. За умовами даного договору передбачене щомісячне погашення заборгованості боржником, що останнім не виконується у звязку з чим виникла заборгованість, зазначена у позові. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] і [PERSON] уклали договір поруки № 014/15-48/20-52341, від 17.04.2006 року, згідно якого поручитель [PERSON] прийняв на себе зобовязання у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю, пояснивши, що відповідачі заборгованість за вказаним кредитним договором Банку не погасили, чим порушили умови кредитного договору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. При вирішенні даної справи, суд виходить із загальних засад судочинства в частині свободи договору, передбаченого п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, обовязковості договору, передбаченої ст.629 ЦК України, а також вимог ст.1054 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України, відповідно до яких позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником, визначені у ст.1050 ЦК України та передбачають у разі своєчасного не повернення ним суми позики, його зобовязання сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних, від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Зі ст.614 ЦК України, витікає, що особа, яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ст.614 ЦК України цієї статті: Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Виходячи з ч.1 ст.554 ЦК України: У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем також підлягають стягненню на його користь з відповідачів у рівних частинах, оскільки підтверджуються приєднаними до справи квитанціями про їх оплату.

Outcome: approved