Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач 20.11.2008 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Він з 05.03.2007 року працював у відповідача на посаді оператора котельної. На підставі наказу № 238 від 31.10.2008 року його було звільнено з роботи за ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання, без поважних причин, обовязків з 31.10.2008 року. 31.10.2008 року був останнім днем його роботи. Цього дня він здав зміну та пішов додому. У подальшому його до роботи не допустили, повідомивши про те, що він звільнений. Однак причини звільнення йому не повідомили. Після цього на протязі 10 днів він приходив до роботи вимагаючи обґрунтування звільнення. Тільки на звернення юридичної консультації 10.11.2008 року йому видали трудову книжку, наказ № 238 про звільнення з 31.10.2008 року, довідку про заробітну плату. Від підпису наказу про звільнення він відмовився, так як вважав себе невинуватим. Наказів № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року йому не надавали. Тільки на повторний запит юридичної консультації 18.11.2008 року йому видали копії наказів № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року, з якими він до цього ознайомлений не був, пояснень від нього з приводу викладених в них обставин не відбиралося, актів щодо відмови від ознайомлення з ними та про відмову від їх підпису не складалося, стягнень за ними не проводилося. Вважає ці накази незаконними, прийнятим з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень. На засідання профкому щодо розгляду питання про його звільнення його не викликали. Вважає звільнення незаконним і повязує його з необхідність відповідача надати роботу іншій особі. Посилається на те, що протиправними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях, повязаних з необхідністю змінити свій звичайний спосіб життя, докладанням додаткових зусиль для влаштування свого життя, для захисту своїх порушених прав. Моральну шкоду оцінив у 3000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, тертої особи, вивчивши матеріали справи, оглянувши книгу наказів Комунальної установи охорони здоровя «Нікопольський пологовий будинок», прийшов до наступного. У випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником, або уповноваженим ним органом, що передбачено п.3 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч.1).При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3). Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4). Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник у справах про звільнення може звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено наступне. Між сторонами існують трудові правовідносини. [PERSON] з 05.03.2007 року працював у відповідача на посаді оператора котельної (а.с.3-5). На підставі наказу № 238 від 31.10.2008 року його було звільнено з роботи за ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання, без поважних причин, обовязків з 31.10.2008 року. Підставами звільнення, як зазначено в цьому наказі, стали доповідні зав. господарством [PERSON] № 41 від 23.10.2008 року та № 42 від 30.10.2008 року, акт складений зав. господарством [PERSON], робітником по обслуговуванню приміщень [PERSON], оператором котельної [PERSON]І, інженером югенергоресурсів [PERSON] про порушення в роботі котельної, накази Нікопольського пологового будинку № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року «Про винесення догани» (а.с.8,55-62). 31.10.2008 року був останнім днем роботи позивача (а.с.52-54). Цього дня він здав зміну та пішов додому. У подальшому його до роботи не допустили, повідомивши про те, що його звільнено. Однак причини звільнення йому не повідомили. На протязі 10 днів після цього він приходив до роботи вимагаючи обґрунтування звільнення. Лише на звернення юридичної консультації 10.11.2008 року йому видали трудову книжку (а.с.10). Також видали наказ № 238 про звільнення з 31.10.2008 року, від підпису якого він відмовився, так як вважав себе невинуватим. Наказів № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року йому не надали, з ними він ознайомлений не був, пояснень від нього не відбиралося, акти не складалися. Про існування цих наказів він дізнався зі змісту наказу № 238 від 31.10.2008 року. Тільки на повторний запит юридичної консультації 18.11.2008 року йому видали копії наказів № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року. Викладене не оспорювалося в судовому засіданні. Щодо наказів № 92 від 24.10.2008 року, № 93 від 31.10.2008 року (а.с.6,7) судом було встановлено, що позивач не був з ними ознайомлений, від підпису не відмовлявся, пояснення від нього не відбиралися. У судовому засіданні не знайшло підтвердження те, що позивач від ознайомлення та підпису відмовився. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] у її присутності не відмовлявся від ознайомлення та підпису наказів № 92, № 93, вона та [PERSON] вийшли з кабінету, коли прийшов позивач і він залишився з [PERSON], про його відмову їй стало відомо зі слів [PERSON] і після цього вона поставила свій підпис на наказі. Свідок не змогла вказати дату, коли це відбувалося, але показала, що два накази за № 92,№ 93 вона підписувала в один день. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у її присутності [PERSON] не відмовлявся від ознайомлення та підпису наказів № 92, №93, її викликала [PERSON] і вона поставила підписи на цих наказах за відсутністю позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] з наказами № 92,№ 93 ознайомлювався в її присутності, йому було запропоновано надати пояснення, однак він відмовився, що було зафіксовано в наказах, але коли це було сказати не змогла. Пояснила, що не памятає, чи був присутнім позивач при фіксуванні на цих наказах того, що він відмовився від ознайомлення з ними та від підпису. У судовому засіданні встановлено, що наказ № 93 від 31.10.2008 року було скасовано наказом № 14 від 26.03.2009 року (а.с.45). Тому у задоволенні позову в частині визнання цього наказу незаконним та його скасуванні позивачу слід відмовити. Щодо наказу № 92 від 24.10.2008 року суд прийшов до висновку, що він був прийнятий з порушенням діючого законодавства, порядку застосування дисциплінарних стягнень, а тому є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Позов в цій частині підлягає задоволенню. Також, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 238 від 31.10.2008 року, виходячи з такого. Вказаний наказ був прийнятий на підставі доповідних зав. господарством Таран В.М.№ 41 від 23.10.2008 року та № 42 від 30.10.2008 року, акту складеного зав. господарством [PERSON], робітником по обслуговуванню приміщень [PERSON], оператором котельної [PERSON]І, інженером югенергоресурсів [PERSON] про порушення в роботі котельної, наказів Нікопольського пологового будинку № 92 від 24.10.2008 року та № 93 від 31.10.2008 року «Про винесення догани». Як зазначалося вище наказ № 93 від 31.10.2008 року був скасований самим відповідачем наказом № 14 від 26.03.2009 року. Наказ № 92 від 24.10.2008 року, на думку суду, був винесений з порушенням діючого законодавства про працю і підлягає скасуванню. У судовому засіданні встановлено, що з наказом № 238 від 31.10.2008 року позивач був ознайомлений лише 10.11.2008 року, не погодився з ним, про що зазначив на наказі, що не оспорювалося в судовому засіданні. Від позивача, всупереч діючого законодавства про працю, [PERSON] внутрішнього трудового розпорядку, пояснення у письмовому вигляді не відбиралися, що також не оспорювалося в судовому засіданні. Згідно протоколу зборів профкому Нікопольського пологового будинку від 31.10.2008 року, профспілковий комітет розглянув подання адміністрації на звільнення [PERSON] за його відсутністю та надав згоду на звільнення позивача за ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання своїх функціональних обовязків (а.с.125). На засідання профкому, яке відбулося 31.10.2008 року на підставі звернення головного лікаря Комунальній установі охорони здоровя «Нікопольський пологовий будинок» [PERSON] про дачу згоди на звільнення позивача за п.3 ст. 40 КЗпП України (а.с.124), зареєстрованого за вх. № 9 від 30.10.2008 року, позивача не було запрошено і він був позбавлений права надати особисті пояснення з приводу його звільнення. Та обставина, що позивач був повідомлений належним чином про день і час засідання профкому у судовому засіданні підтвердження не знайшла. Суд також звертає увагу на те, що у зверненні адміністрації пологового будинку про надання згоди на звільнення позивача зазначено, що на підставі доповідних від 23.10.2008 року № 41 та від 30.10.2008 року оператору котельної [PERSON] були винесені догани. Однак з матеріалів справи вбачається, що наказ № 93, який був виданий в тому числі і на підставі доповідної від 30.10.2008 року, датований 31.10.2008 року, тобто після звернення головного лікаря до профкому. У судовому засіданні не знайшло підтвердження порушень з боку позивача [PERSON] внутрішнього трудового розпорядку Нікопольського пологового будинку, Інструкції по охороні праці, Інструкції операторів котельної Нікопольського пологового будинку (а.с.141-147,104-123,148-151). Згідно посадової інструкції операторів котельної Нікопольського пологового будинку (а.с.148-151), з якою під особистий підпис був ознайомлений позивач, при прийомі зміни оператор зобовязаний прийняти докладне усне повідомлення працюючого оператора про стан обладнання і всіх спеціальних моментів , на які необхідно звернути увагу у наступну зміну (п.п.б п.2.5.розділу II); ознайомитися по приладам з режимом ТРП і вcього допоміжного обладнання (п.п.в п.2.5. розділу II); переконатися у справності роботи автоматичних приладів ТРП (п.п.д п.2.5. розділу II); провести огляд та обхід ТРП, допоміжного обладнання, роботу сітьових циркуляційних насосів (п.п.е п.2.5. розділу II). Оформлення прийняття здачі зміни проводиться у добовій відомості обладнання за підписом приймаючого та здаючого зміну (п.2.7. розділу II). Оператор теплосітьових бройлерних установок несе відповідальність за : прийом зміни при наявності на обладнанні та робочому місці бруду, при наявності порушень ПТЕ і ПТБ а також при наявності несправності на обладнанні категорично забороняється і розглядається як халатність і відсутність уваги при огляді обладнання; прийом зміни при наявності дефектів може бути допущено лише в разі дозволу керівництва дільниці; невиконання посадової інструкції , діючих правил і норм, за порушення трудової та громадської дисципліни; за кожну аварію чи пошкодження обладнання оператор несе відповідальність в адміністративному та службовому порядку, а також матеріальну відповідальність у вигляді позбавлення премії і відрахування з заробітної плати за пошкодження та втрату прийнятого в зміну майна (п.п. 4.2.,4.5.,4.7.,4.8. розділу IV). Згідно [PERSON] внутрішнього трудового розпорядку Нікопольського пологового будинку , порушення трудової дисципліни, невиконання або неналежне виконання по вині робітника покладених на нього обовязків, тягне за собою покладання дисциплінарного стягнення, або мір громадського діяння (п.7.1. розділу 7). За порушення трудової дисципліни, за невиконання обовязків, покладених трудовим договором і Правилами, адміністрація пологового будинку застосовує слідуючи дисциплінарні стягнення: догана, звільнення. Звільнення може бути застосоване за систематичне невиконання робітником, без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо к робітнику раніше застосовувалися міри дисциплінарного або громадського діяння (п.7.2. розділу 7). Дисциплінарні стягнення накладаються головним лікарем пологового будинку п.7.4. розділу 7). До накладання стягнення від порушника трудової дисципліни повинно бути викликано пояснення у письмовому вигляді, а від керівника структурного підрозділу записка про факт порушення трудової дисципліни (п.7.5. розділу 7). При накладанні дисциплінарного стягнення повинно ураховуватися важкість скоєння вчинку, обставини, при яких він скоєний, попередня робота і поведінка працівника. Дисциплінарні стягнення оголошуються працівнику під розписку в 3-денний термін (п.п. 7.7.,7.8.розділу 7). У судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що позивач систематично не виконував, без поважних причин, обовязків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона працювала у відповідача оператором котельної приблизно тридцять років, звільнилася з роботи у вересні 2008 року, до звільнення ніяких нарікань, скарг у відношенні [PERSON] не було. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює у відповідача на посаді оператора котельної, працювала разом з [PERSON] Пояснила, що одного разу влітку 2008 року вона прийняла зміну від [PERSON], про що розписалася в журналі здачі-прийому змін, а коли він пішов зясувалося, що в котлі немає води, це могло привести до аварії і вона була вимушена відключити котел. Пояснила, що при здачі-прийнятті зміни оператори котельної усно повідомляють один одного про неполадки в обладнанні, чого не зробив позивач. Про інші випадки порушень з боку позивача їй невідомо. Свідок [PERSON] оператор котельної суду показала, що вона приймала зміни після [PERSON] і завжди перевіряла обладнання, так як після його зміни були недоліки. Пояснила , що після прийому зміни у позивача у жовтні місяці 2008 року, про що вона розписалася в журналі здачі-прийому змін, зясувалося, що у системі спущена вода, тиск був на «0». Однак вона відмітки про це у журналі здачі-прийомки зміні не зробила. Пояснила, що за посадовою інструкцією при прийомі зміни необхідно перевіряти обладнання, однак в колективі довіряють один одному і цього не робиться. Свідок [PERSON] оператор котельної суду пояснила, що на початку опалювального сезону 2008 року їй зателефонувала [PERSON] і повідомила про те, що з вини [PERSON] були неполадки в котельній. Також їй зі слів [PERSON] відомо про інший випадок , який відбувся вже під час опалювального сезону 2008 року, коли при включенні котла на автоматиці висвітилося «низький тиск води», а на котлі показував високий тиск води, після перевірки майстер сказав, що [PERSON] накрутив болт на манометрі, щоб не вмикати котел. Пояснила, що в інші рази, коли вона приймала у позивача зміни порушень не було. Так як позивача, на думку суду, було незаконно звільнено з роботи, то позов в частині поновлення його на роботі на посаді оператора котельної у Комунальній установі охорони здоровя «Нікопольський пологовий будинок» з 31 жовтня 2008 року підлягає задоволенню і на його користь, у відповідності до ст. 235 КЗпП України, підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12906 грн. 74 коп. (759,22 грн. середньомісячний заробіток позивача (а.с.129) х 17 місяців вимушеного прогулу = 12906,74 грн.). У звязку з незаконним звільненням на користь позивача з відповідача на підставі ст. 237-1 КЗпП України підлягає стягненню і моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях, повязаних з необхідністю зміни свого звичайного способу життя, докладанням додаткових зусиль для влаштування свого життя, для захисту своїх порушених прав. Однак суд вважає, що сума моральної шкоди 3000грн., яку визначив позивач є завищеною. На думку суду, відшкодуванню моральної шкоди відповідає сума у розмірі 1000 грн. Судом встановлено, що позивач з даним позовом звернувся до суду в строк, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Outcome: partial