Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє її представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договорів недійними, виселення і вселення позивача. В ході судового розгляду позивачка уточнила позов та його вимогам до відповідача [PERSON] про витребування майна. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] на праві власності належало домоволодіння і земельна ділянка по [ADDRESS] . [PERSON] , будучи психічно хворою людиною, не розуміючи значення своїх дій, уклала договори дарування земельної ділянки та домоволодіння з відповідачкою [PERSON] . В подальшому [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу домоволодіння. Внаслідок того, що домоволодіння вибуло із володіння [PERSON] не з її волі, вона просить визнати недійними договори дарування земельної ділянки та домоволодіння, витребувати на її користь у [PERSON] домоволодіння, визнати за нею право власності на домоволодіння і вселити її в нього. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання договорів удаваними правочинами. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] за 20 тис. доларів США домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Будучи юридично необізнаною людиною, при оформленні угод у нотаріальній конторі позивачка підписала не договори купівлі-продажу, а договори дарування. Просить визнати ці договори удаваними правочинами, які є договорами купівлі-продажу. В ході розгляду обидві справи були об`єднанні в одне провадження. Представники [PERSON] на задоволенні її позовних вимог наполягали, давши пояснення відповідно до обставин, викладених в тексті позовної заяви. Позов [PERSON] не визнали, пояснивши, що [PERSON] , укладаючи спірні угоди дарування, перебувала в стані, який позбавляв її розуміти значення своїх дій та керувати ними. Підстав для того, щоб вважати укладені угоди договорами купівлі-продажу немає, тому що не надано відповідних доказів украденої такої угоди, ніяких грошових коштів за домоволодіння [PERSON] від [PERSON] не отримувала. Представники [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні її позову, позов [PERSON] не визнали, пояснивши, що [PERSON] була в психічно нормальному стані, розуміла, що продає домоволодіння і отримала на нього від [PERSON] кошти. Тому підстав для визнання договорів дарування недійними немає, оскільки ці договори по суті були договорами купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, пояснивши, що придбав на законних підставах у [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] і є його законним власником. Підстав для повернення домоволодіння [PERSON] немає. Треті особи правом на участь у розгляді справи не скористались, надали суду заперечення проти позову [PERSON] , в яких зазначили, що підстав для сумніву у дієздатної [PERSON] при посвідченні договорів не було. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] не доведений. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належали домоволодіння і земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками КП ДОР «Криворізьке БТІ», витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно, державним актом на право власності на земельну ділянку. [PERSON] , яка внаслідок своєї душевної хвороби не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними, 02.12.2006 року з відповідачем [PERSON] уклала договір дарування домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., реєстровий № 4289, а 27.12.2006 року з відповідачем [PERSON] уклала договір дарування земельної ділянки площею 0,1124 га, розташованої у [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., реєстровий номер 14749. Дані договори дарування є недійними, оскільки [PERSON] згідно акту від 19.01.2009 року № 10 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної у зв`язку з даною справою, в період даних угод була позбавлена можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок наявного хронічного стійкого психічного розладу у формі атеросклеротичного слабоумства з психотичними включеннями. Відсутність у [PERSON] в період укладання спірних договорів здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними підтверджується також рішенням суду від 20.07.2007 року у цивільній справі за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, яке було досліджено в ході даної справи. Відповідно до частини 2 статті 215 ЦПК України недійним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійним за позовом цієї особи, а в разі смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин недієздатною, позов про визнання правочину недійним може пред`явити її опікун. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження та користування своїм майном. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, який він передав майно у володіння; 3)вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом. 05.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., реєстровий номер 7407, що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ», договором, Витягом з державного реєстру правочинів та Витягом про реєстрацію права на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи, що право власності [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку оспорюється відповідачами, її вимоги про визнання за нею права власності на ці об`єкти правомірні. У зв`язку з тим, що [PERSON] фактично позбавлена права користуватися своїм майном, її вимоги про вселення також є законними. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про витребування спірного домоволодіння у [PERSON] , тому що це домоволодіння вибуло із володіння [PERSON] не з її волі. Вимоги [PERSON] суд вважає не доведеними, тому що суду не надано належних доказів укладення між [PERSON] та [PERSON] договорів купівлі-продажу. Так, частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Виходячи з вимог статей 208, 209, 657 ЦК України договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки повинен вчинятися у письмовій формі та бути нотаріально посвідченим. Доводячи свої вимоги про визнання спірних договорів дарування удаваними правочинами і про визнання їх договорами купівлі-продажу, [PERSON] посилається на показання [PERSON] (представник [PERSON] , який був допитаний судом як свідок). Однак, письмових доказів укладення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення суду не було надано. Крім того, суд враховує, що на момент укладання спірних угод [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що також унеможливлює задоволення вимог про визнання укладених угод дарування угодами купівлі-продажу.

Outcome: approved