Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

19.11.2008 року позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що у нього, [PERSON] та [PERSON] перебувають у власності земельні ділянки, розташовані на території СМ "Займище" Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, у зв'язку з чим вони є суміжними землекористувачами. В жовтні 1994 році правління садового товариства "Авіатор", яке входить до складу СМ "Займище", було винесено рішення про надання ним у користування частини тупикового проїзду, який використовується лише позивачем, [PERSON] та [PERSON] Після цього позивач продовжив користуватися місцевим проїздом, однак в подальшому земельна ділянка [PERSON] була збільшена в бік позивача за рахунок такого проїзду, чим було вчинено перешкоду у користуванні позивачем власною земельною ділянкою, зважаючи на що [PERSON] не має можливості доступу до власного гаражу, оскільки доводиться проходити та переїжджати територію земельної ділянки [PERSON], а остання чинить цьому перешкоди. Зважаючи на такі обставини, та, вважаючи, що [PERSON] збільшила розмір своєї земельної ділянки неправомірно та чинить перешкоди позивачу, [PERSON] просив встановити безстроковий та безоплатний сервітут для проїзду на транспортному засобі та проходу пішим шляхом через земельну ділянку [PERSON], та стягнути судові витрати. З ініціативи суду зважаючи на наявність інших можливих варіантів встановлення земельного сервітуту до участі в справі залучено СМ "Займище" та співвласників суміжної з [PERSON] земельної ділянки - [PERSON] та [PERSON], а також в якості третьої особи Дударківську сільську раду Бориспільського району Київської області. З урахуванням цього позивачем 16.12.2008 року уточнено позовні вимоги, згідно яких [PERSON] остаточно просив встановити земельний сервітут через земельну ділянку [PERSON] З метою встановлення варіанту земельного сервітуту через земельні ділянки СМ "Займище", [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], судом призначалась земельно-технічна експертиза, після завершення якої розгляд справи продовжено. В судовому засіданні позивач та його представники вимоги підтримали та просили з урахуванням висновків експерта встановити земельний сервітут із облаштуванням проїзду по І-му запропонованому варіанту із залученням для проїзду земель СМ "Займище" та [PERSON] [PERSON] та її представник проти встановлення такого варіанту заперечили, навівши обґрунтування можливості встановлення запропонованого власного варіанту земельного сервітуту через територію загального користування СМ "Займище". [PERSON], діючи від свого імені, та від імені [PERSON], проти позову заперечила, та просила встановити земельний сервітут по території СМ "Займище". СМ "Займище" в особі голови правління проти позову [PERSON] в частині встановлення земельного сервітуту через землі [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] не заперечували, а проти проведення такого через територію садівницького масиву заперечили, обґрунтовуючи це тим, що земельні ділянки відповідачів членів СТ "Авіатор", отримані останніми в 1994 році за рахунок місцевого проїзду з порушеннями, у звязку з чим [PERSON], [PERSON] та [PERSON] збільшили розмір виділених їм на законних підставах земельних ділянок, чим спричинили собі перешкоди в користуванні ними. Дударківська сільська рада Бориспільського району Київської області просила проводити розгляд справи без її представника, поклалась на думку суду. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та земельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та встановлення відповідного земельного сервітуту через територію СМ "Займище". Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Земельного кодексу України з приводу землекористування та встановлення земельного сервітуту. Відповідно до вимо г ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно ст. 99 ЗК України встановлені види права земельного сервітуту, серед яких є: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій. Встановлені також і інші земельні сервітути, перелік яких не є вичерпаним. Відповідно до ч.1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ст. 101 ЗК України, власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту. За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ч. 3 вказаної норми Кодексу, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 106 ЗК України, визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено згодою між ними. Аналогічні вимоги містяться й в ст. 401-404 ЦК України. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Вказані сторони з моменту зарахування в члени садового товариства отримали в користування належні їм садові ділянки в розмірі 0,06 га кожна в СТ "Авіатор", яке входить до складу СМ "Займище", що є юридичною особою. В 1994 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до правління СТ "Авіатор" щодо збільшення розміру власних земельних ділянок за рахунок тупикового проїзду загального користування. Згідно рішення правління даного товариства від 25.10.1994 року, яке визначено в протоколі засідання правління №6, [PERSON] збільшено площю земельної ділянки до 0,092 га, [PERSON] до 0,083 га, [PERSON] до 0,095 га. З урахуванням збільшення розміру земельних ділянок [PERSON] має у своїй власності земельну ділянку площею 0,094 га з цільовим призначенням для садівництва, розташованої в садівницькому масиві "Займище" в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, земельна ділянка №(2)653, на підставі державного акту на право власності на землю ІУ-КВ 004880, виданого 23.04.1999 року Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №564. [PERSON] має у своїй власності земельну ділянку площею 0,088 га з цільовим призначенням для садівництва, розташованої в садівницькому масиві "Займище" в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, земельна ділянка №(2)652, на підставі державного акту на право власності на землю ІУ-КВ 006695, виданого 14.07.1999 року Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №637. [PERSON] має у своїй власності земельну ділянку площею 0,1037 га з цільовим призначенням для садівництва, розташованої в садівницькому масиві "Займище" в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, земельна ділянка №(2)654, на підставі державного акту на право власності на землю ІУ-КВ 030181, виданого 17.06.1999 року Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №622. В той же час зазначена земельна ділянка, а саме 1/2 частина, на момент розгляду справи в суді подарована [PERSON] своїй дочці [PERSON] згідно договору дарування, зважаючи на вказане остання залучена до участі в справі в якості співвідповідача. Збільшенням розміру земельних ділянок, місцевий проїзд було приватизовано всіма трьома землевласниками. Зважаючи на це вказаний проїзд припинив своє існування, оскільки ввійшов до складу земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Збільшення земельних ділянок по фактичним розмірам користування сторонами, зважаючи на що й були видані державні акти на право власності на землю, під час розгляду даної справи, окрім СМ "Займище", не оспорювалось. До 2008 року між сторонами, а саме: між [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість щодо проїзду та проходу позивача до своєї земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON] Після між сусідських конфліктів, відповідач [PERSON] припинила вільний доступ [PERSON] до своєї земельної ділянки. З цього приводу позивач просив встановити земельний сервітут саме зважаючи на історично склавшийся проїзд, який проходив по території ділянки [PERSON] При цьому просив встановити останній безоплатно та безстроково. Згідно висновку проведеної земельно-технічної експертизи земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] в фактичному розмірі менші ніж їхніх розмір по державним актам, а [PERSON] навпаки збільшений. При вирішенні питання щодо встановлення земельного сервітуту суд виходить з зазначених вище вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, захисту прав власників земельних ділянок, та того, щоб максимально унеможливити порушення прав іншим землекористувачів, в тому числі СМ "Займище". Зважаючи на небажання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановити земельний сервітут через власну земельну ділянку на будь-якій основі, суд вважає за можливе встановити останній по території СМ "Займище", яка є територією загального користування членів садівницького масиву, членами якого є [PERSON] та [PERSON] При цьому згідно висновку експерта по І-му варіанту, сервітут також встановлюється частково через земельну ділянку СМ "Займище", що в судовому засіданні було підтримано позивачем та його представниками. До такого висновку слід прийти зважаючи й на те, що інші варіанти, запропоновані експертом можуть призвести до порушення прав власників земельних ділянок. Найбільш вірогідним на думку експерта, допитаного також в судовому засіданні, є перший варіант щодо встановлення сервітуту через територію земельних ділянок [PERSON] та СМ "Займище". При цьому в судовому засіданні експерт не заперечував можливості встановлення сервітуту через територію СМ "Займище" при дотриманні всіх необхідних вимог. Крім того, як зазначалось вище, експертом встановлено, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] є меншими від своїх реальних розмірів, і на варіантах експертизи визначив такі реальні межі земельних ділянок. З урахуванням збільшення фактичних розмірів земельних ділянок позивача та відповідача [PERSON], суд вбачає можливість встановлення варіанту земельного сервітуту, запропонованого [PERSON] та її представником (а.с. 256, том 1), зважаючи на те, що права користування СМ "Займище" та його членів в даному випадку будуть зачіпатись мінімально. Крім того, про інші перепони, які б свідчили про неможливість встановлення сервітуту саме таким шляхом, суду з матеріалів справи, показів експерта, та представника СМ "Займище", - не відомо. При вирішенні варіанту встановлення земельного сервітуту, останній повинен бути встановлений безоплатним та безстроковим, зважаючи на існування фактичних відносин землекористування, які виявлені судом при виїзному судовому засіданні на місцевості. Також судом враховано, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самостійно позбавили себе можливості користування місцевим проїздом, шляхом збільшення розмірів своїх земельних ділянок. Ураховуючи те, що на момент встановлення сервітуту, наявного шляху немає, суд приходить до висновку про можливість встановлення такого за рахунок позивача, зважаючи на відсутність законних підстав для зобовязання інших осіб приймати в цьому участь та вимоги позивача щодо можливості проїзду на транспортному засобі, а також на наявність вимог щодо добросусідства та суміжного землекористування. При цьому сторонам необхідно відновити межі своїх земельних ділянок для захисту своїх прав. Рішення суду в цій частині не є підставою для звільнення [PERSON] від обовязку поголити встановлення такого шляху з відповідними дозвільними органами та організаціями, скласти відповідні проекти з урахуванням інтересів СМ "Займище". Враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, судові витрати в справі слід покласти на СМ "Займище", як співвідповідача у даній цивільній справі, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 98-103 ЗК України, ст. 401-404 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: partial