Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

21.01.2008 року [PERSON]. звернувся з позовом до суду до [PERSON]про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в серпні та грудні 2007 року відповідач звертався до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявами про незаконне проведення будівництва, перешкод у газо та водопостачання, заяви були перевірені, постановами в порушенні кримінальних справ відмовлено. Також в грудні 2007 року по поштових скриньках по [ADDRESS]були розповсюджені листи, в яких як стверджує позивач, зазначалося, що він незаконним способом заволодів документами [PERSON] на житловий будинок з метою лишити її права власності на будинок. За даним фактом звернувся до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області і постановою відмовлено в порушенні кримінальної справи. Вважає, що зазначеними діями відповідача порушено його честь, гідність та ділова репутація. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000 грн. В обґрунтування вимог немайнової шкоди зазначає, що він є підприємцем і підприємницька діяльність займає багато часу. Його неодноразово для дачі пояснень по заявах відповідача викликали до органів прокуратури, що відволікало його від роботи та порушило його постійний життєвий уклад. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги в частині розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди до 15000 грн. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що незаконними зверненнями до органів прокуратури та міліції, розповсюдженням листівок по поштових скринях з обвинуваченням позивача у злочині йому спричинена шкода, що призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони безпідставні та необґрунтовані. Зазначає, що доказів поширення неправдивих відомостей та доказів невідповідності дійсності таких відомостей позивачем чи його представниками не наведено при розгляді справи. Суд, вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 277 ЦПК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та доповненнями «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» при розгляді цивільних справ, суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, порочать честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають гідності. Звертаючись з позовом до суду [PERSON]зазначав, що відповідач [PERSON]. розповсюдив стосовно нього неправдиву інформацію шляхом подачі заяв до органів внутрішніх справ та розповсюдженням листівок зі змістом негативного характеру проти нього по [ADDRESS]. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння по пров. [ADDRESS], з приводу спільного користування зазначеним домоволодінням між ними сталися дуже неприязнені відносини. [PERSON]. в серпні та грудні 2007 року до Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області були подані заяви про прийняття заходів до відповідача по справі [PERSON]. В заяві від 14.08.2007 року позивач зазначав, що його сусід [PERSON]. незаконно проводить будівництво будинку, невідомим способом купує будівельні матеріали, залазив в частину будинку, яка належить позивачу, пошкодив, знищив кущі цвіті. В зверненні від 12.11.2007 року [PERSON]. зазначав, що він викликав міліцію, коли приїхавши додому, з'ясував, що в нього перекрито газо та водопостачання. Зазначені заяви, на які позивач посилається як на факт розповсюдження про нього неправдивих відомостей були предметом перевірок органів внутрішніх справ, в ході яких не було встановлено будь-яких протиправних дій [PERSON]. щодо [PERSON]. Постановами ДІМ Київського РВ ГУМВС України в Харківській області від 18.08.2007 року та від 14.11.2007 року в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України (а.с. 10,11). Зазначені постанови ніким не оскаржені, набули чинності. Як вбачається з вимог ст. 277 ЦК України на позивача покладається обов'язок довести факт поширення відомостей, які його порочать саме особою, до якої пред'явлений позов. Також позивачем можуть бути подані докази невідповідності дійсності таких відомостей. Згідно частини третьої ст. 277 ЦПК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність громадянин . Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення громадян до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб не може вважатись поширенням неправдивих відомостей. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та доповненнями не можуть розглядатися позови про спростування відомостей, які містяться у постановах слідчого та інших відповідних органів, для оскарження яких законом встановлено інший порядок. З матеріалів справи вбачається, що постанови ДІМ Київського РВ ГУМВС України в Харківській області ніким не не оскаржені, набули чинності. Доводи позивача на те, що відповідачем також було розповсюджено проти нього неправдиві відомості, які порочать його честь, гідність та ділову репутації в листівках, розданих по поштових скриньках по [ADDRESS] судом вважаються необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факту розповсюдження зазначених листівок по поштових скриньках та розповсюдження саме відповідачем цих листівок. Інших доказів відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, ні [PERSON]. , ні його представниками до суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту поширення відомостей, які його порочать саме [PERSON] а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв'язку з відмовою позивачу у позову про захист, честі, гідності та ділової репутації суд також відмовляє і в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

Outcome: dismissed