Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач в позовній заяві зазначає, що з 1994 року постійно проживає і зареєстрована в квартирі№40 будинку №27 по вул.. Н.Хасевича в місті Рівне. В 1999 році особовий рахунок на квартиру був переоформлений на позивача і з того часу вона є її основним наймачем. У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач неодноразово зверталась до начальника Рівненської дирекції залізничних перевезень, начальника відокремленого підрозділу «Колійна машинна станція 123» по питанню передачі займаного житла у власність, на що отримувала відмову по тій причині, що квартира нібито належить до числа службових. Однак, як вважає позивач, на даний час відсутні будь-які докази того що дана квартира є службовою, а відмову відповідачів рахує безпідставною та просить суд, зобов'язати [PERSON] комітет Рівненської міської ради та відокремлений підрозділ «Колійна машинна станція 123» Львівської залізниці, передати у власність квартиру [ADDRESS], а орган приватизації в місячний термін виготовити свідоцтво про право власності. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, зазначивши при цьому, що позивач проживає в спірній квартирі тривалий час і ніхто не ставить питання про її виселення, будь якого доказу про те, що квартира [ADDRESS] має статус службової немає. В судовому засідання у зв'язку з тим, що відповідач «Колійна машинна станція 123» Львівської залізниці є неї належним, останній був замінений на належного відповідача - Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» а також було залучено співвідповідачем [PERSON] житлово-комунального господарства [PERSON] комітету Рівненської міської ради Представник відповідача [PERSON] комітету Рівненської міської ради, [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що спірна квартира має статус службової, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягає приватизації. Представник відповідача [PERSON] житлово-комунального господарства, [PERSON] комітету Рівненської міської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що у позивача відсутній ордер на вселення в дану квартиру крім того спірна квартира має статус службової, що унеможливлює відповідно до вимог ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» її приватизацію. Представник відповідача Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», будучи належно повідомленим про дату та час слухання справи в судове засідання повторно не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи не подав. Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача, третьої особи, визнав причину неявки відповідача неповажною, ухвалив справу не відкладати, вирішити на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представників позивача, пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 118 ЖК службові жилі приміщення призначаються для заселення громадян, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Згідно ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет міської ради видає громадянину спеціальний ордер, який єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Відповідно до ордеру №1875 від 30 грудня 1981 року, виданого на підставі рішення [PERSON] комітету Рівненської міської ради від 27 листопада 1981 року №5, квартира №40 за адресою м. Рівне вул. Волгоградська, буд. 25А надана для проживання гр. [PERSON] в складі сімї з одного чоловіка. Ордер має помітку, що квартира службова. Згідно повідомлення державного архіву Рівненської області Рівненської обласної державної адміністрації від 8 жовтня 2009 року, рішення виконкому Рівненської міської ради від 27 листопада 1981 року в документах архів не виявлено. В подальшому вулиця Волгоградська була перейменована на вул. [PERSON] а будинок перенумеровано з №25 А на № 27. [PERSON] з 13 липня 1994 року проживає та зареєстрована у вищенаведеній квартирі. У звязку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] і відповідно до дозволу начальника КМС-123 особовий рахунок по даній квартирі 18 травня 1999 року переоформлений на [PERSON] Судом встановлено і сторонами неоспорюється, що позивач в будь-яких трудових відносинах з «Колійною машинною станція 123» Львівської залізниці не перебувала ордер на вселення у вищенаведену квартиру не отримувала. Згідно рішення Рівненської міської ради №68 від 18 липня 2002 року, про надання згоди на прийняття в комунальну власність житлового фонду Рівненського будинкоуправління №2 Львівської залізниці - надано згоду на прийняття в комунальну власність міста житлових будинків, що належать будинкоуправлінню №2 [PERSON] будівельних та монтажних робіт і цивільних споруд №3 Львівської залізниці, згідно з переліком. Як вбачається з повідомлення керуючого Будинкоуправління №2 на імя ЖКП «Центральне» (а с.6), квартира [ADDRESS], яка передається в комунальну власність міста входить до списку службових квартир Львівської залізниці. Відповідно до ч.1.З ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - не підлягають приватизації: квартири віднесені у встановленому порядку до числа службових. На підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що відповідачами доведено відсутність будь яких законних підстав для задоволення позову а позивачем не доведено зворотнє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed