Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування. Зазначала, що 8 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування автомобіля Hyundai Getz, н.з. АА8792ВХ. 1 жовтня 2008 року та 3 жовтня 2008 року сталися страхові випадки - внаслідок дій третіх осіб було пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору нею було повідомлено відповідача про страхові випадки та надано документи, передбачені зазначеним договором. Посилаючись на те, що відповідачем не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, просила стягнути з відповідача на її користь 11 614 грн. 08 коп. страхового відшкодування, 2 082 грн. 10 коп. пені за прострочку виконання зобов'язання, 1 173 грн. 02 коп. інфляційних та 269 грн. 19 коп. - 3% річних, а також судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 8 листопада 2007 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір добровільного страхування автомобіля Hyundai Getz, н.з. АА8792ВХ (далі - Договір) (а.с. 8-19). 1 жовтня 2008 року стався страховий випадок - внаслідок дій третіх осіб було пошкоджено застрахований автомобіль, про що свідчить довідка про дорожньо- транспортну пригоду, складена відділом ДАІ з обслуговування Дарницького району при УДАІ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 21) та довідка відділення оформлення ДТП з обслуговування Дарницького району підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про те, що застрахований автомобіль, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримав механічні пошкодження (а.с. 22). Відповідно до умов договору позивачка повідомила відповідача про страховий випадок та подала необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Згідно з рахунком-фактури від 5 листопада 2008 року, складеного ТОВ «Паритет» розмір матеріального збитку складає 5 914 грн. 50 коп. (а.с. 24). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Частиною 1 ст. 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з п. 12.19.1 Страховик протягом десяти робочих днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів, необхідних для визнання випадку страховим та визначення розміру збитку, а також документів, отриманих страховиком в процесі розслідування, приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування та складає страховий акт, який формою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті. У порушення вимог договору та чинного законодавства відповідачем не було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5 914 грн. 50 коп. підлягають задоволенню. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 8.1.5 Договору у разі несвоєчасної сплати Страховиком страхового відшкодування, Страховик зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на день виконання прострочення. за загальним правилом, встановленим цк України відповідно до статті о цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У зв'язку з викладеним, при обчисленні розміру пені суд виходить з умов договору, які були погоджені сторонами. Таким чином, розмір пені складає 166 грн. 77 коп.: період з 4 грудня 2008 року до 11 вересня 2009 року - 5 914 грн. 50 коп. * 0,01% * 282. Разом з тим, не можуть бути задоволенні позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у розмірі 5 653 грн. 50 коп. та пені, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у розмірі 5 653 грн. 50 коп. та пені за прострочку виконання зобов'язання по виплаті зазначеної суми страхового відшкодування, позивачка посилалася на те, що 3 жовтня 2008 року із застрахованим автомобілем стався страховий випадок - внаслідок дії третій осіб було пошкоджено автомобіль, а згідно рахунку-фактури від 5 листопада 2008 року, складеного ТОВ «Паритет», розмір матеріального збитку складає 5 653 грн. 50 коп. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 10.1.4 Договору з метою визнання події страховим випадком та визначення розміру збитку страхувальник у будь-якому разі зобов'язаний надати страховику, серед інших документів, довідку встановленого зразка органу МВС, МНС, відомчих аварійних служб, пожежної охорони, довідки та постанови про порушення чи відому у порушенні кримінальної справи, довідки гідрометеорологічної або сейсмологічної служби, або інших документів відповідно до характеру події про факт та обставини настання страхового випадку. На підтвердження того, що 3 жовтня 2008 року стався страховий випадок позивачкою надано талон-повідомлення № 07375 (а.с. 23). Однак, з огляду на положення ст. 60 ЦПК України та п. 10.1.4 Договору зазначений талон-повідомлення не є належним доказом того, що 3 жовтня 2008 року із застрахованим автомобілем сталася подія, яка відповідно до умов Договору може бути віднесена до страхового випадку. Виходячи з наведеного, підстав доля задоволення позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5 653 грн. 50 коп. та пені немає. Крім того, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних, виходячи наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, відповідальність сторін була визначена договором страхування транспортного засобу, тобто посилання позивача в цій частині позову на вимоги ст. 625 ЦК України не грунтуються на вимогах закону. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та судового збору у розмірі 60 грн. 81 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial