Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки та неповнолітнього сина, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 02 грудня 2009 року; від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які продовжують навчання, самостійного заробітку не мають, потребують матеріальної допомоги; відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та дочки у добровільному порядку не надає, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки та неповнолітнього сина які продовжують навчання в розмірі 669 грн. на кожного щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі заяви до суду і до закінчення ними навчання та додаткові витрати в розмірі 50 відсотків від вартості навчання сина що складає 3422,5 грн. на рік, починаючи стягнення з моменту його вступу до вищого навчального закладу, і до закінчення навчання. 04.02.2010 року було відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 26.02.2010 року. 23.02.2010 року [PERSON] виповнилося 18 років. Ухвалою Індустріального районного суду від 23.03.2010 залучено до участі у справі № 2-810/10 в якості третіх осіб: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що на даний час не має постійного місця роботи, але на утримання дітей він надає допомогу в добровільному порядку. Відповідач посилається на те, що на його утриманні знаходиться його мати [PERSON] [INFO], яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. Треті особи в судове засідання не зявились, надали до суду клопотання, в якому просили розглянути справу без їхньої присутності у відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 02.12.2009 року. Від шлюбу мають повнолітніх дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З літа 2009 року сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають та спільного господарства не ведуть (а.с. 37). Згідно довідки № 1880/88- 175ж від 27.01.2010 року [PERSON] є студенткою пятого курсу Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] денної форми навчання (а.с. 10). [PERSON] відповідно до довідки № 14/02-552 від 25.01.2010 року є студентом першого курсу Національного гірничого університету денної форми навчання за контрактом (а.с. 18). Відповідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно довідки комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 26 від 23.11.09, за адресою: [ADDRESS] мешкають та зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], тимчасово не працює, на обліку як безробітний в центрі зайнятості не перебуває; на його утриманні знаходиться його мати [PERSON] [INFO], яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на період її навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, та сина [PERSON], [INFO], на період його навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку починаючи стягнення з 01.02.2010 року. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача в розмірі 50 відсотків від вартості навчання [PERSON] що складає 3422 грн.50 коп. на рік, починаючи стягнення з моменту його вступу до вищого навчального закладу і до закінчення навчання не підлягають задоволенню, оскільки, в матеріалах справи є довідка № 59 Національного гірничого університету від 02.03.2010р., відповідно до якої відповідач сплатив за навчання сина [PERSON] суму в розмірі 6845 грн. (а.с. 32). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову була звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, на підставі вимог ст. ч.3 ст. 88, ч. 3 ст. 81 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Outcome: partial