Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

У квітні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди. Вказує на те, що відповідачка являється її рідною сестрою та вони разом проживають однією сімєю в с. Мамаївці Кіцманського району. Зазначає, що протягом останнього часу у неї та її батьків з [PERSON] склалися напружені відносини через те, що вона почала придумувати різноманітні наклепи і розповсюджувати їх серед односельчан. [PERSON] систематично, а саме 31.03.2009 року, 05.08.2009 року, 13.11.2009 року, 12.02.2010 року, писала скарги до органів міліції про те, що її побили то батько [PERSON], то [PERSON], її сестра, зазначала, що вона тривалий час не бачила матері і має підозри, що батько скриває сліди злочину вчиненого щодо її матері, які не знайшли свого підтвердження та постановами від 03.04.2009 року,08.08.2009 року,16.11.2009 року, 18.02.2010 року та 24.03.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Вказує, що 16.03.2010 року відповідачка звернулась з скаргою до ВБНОН УМВС, про те що позивачка [PERSON] вживає таблетки екстазі та займається незаконним перевезенням наркотиків та являється наркоманкою. В наслідок чого в будинковолодінні, що знаходиться в с.Мамаївці Кіцманського району та належить батькам позивачки, був здійснений обшук, опитані батьки та сусіда. Наркотики виявлені не були, а тому постановою від 24.03.2010р. в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Вказує, що своїми протиправними діями відповідачка принизила честь та гідність позивачки, проявивши неповагу до неї, нанесла їй моральну шкоду, в наслідок чого [PERSON] зазнала душевних страждань. Просила позов задовольнити, зобовязавши [PERSON] принести вибачення їй та стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання в черговий раз не зявилась, хоча належним чином була повідомлені про час і місце слухання справи. У звязку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 УПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформаці . Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВС України від 27.02.2009 року у справах даної категорії складом правопорушення є сукупність таких підстав: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Так в судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі існують неприязні стосунки, хоча між собою вони є рідними сестрами. На неодноразові звернення відповідачки [PERSON] з заявами, що містять недостовірну інформацію, до органів міліції, працівниками компетентних органами було перевірено таку інформацію та винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної справи про свідчать їх копії долучені до матеріалів справи. Так постановою від 03.04.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про її побиття, яке вчинила [PERSON] на підставі ст. 6 п. 2 КПК України відсутність в діях ознак складу злочину передбаченого ст. 296 КК України; постановою від 08.08.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про її побиття, яке вчинив її батько [PERSON] на підставі ст. 6 п. 2 КПК України відсутність в діях ознак складу злочину передбаченого ст. 296 КК України та рекомендовано їй звернутись з приводу спричинення тілесних ушкоджень та словесних образ на підставі ст. 27 КПК України до суду в порядку приватного обвинувачення; постановою від 16.11.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про те, що вона на протязі двох тижнів не бачила матері, а батько не пояснює де вона, на підставі ст. 6 п. 2 КПК України відсутність в діях будь-яких ознак складу злочину; постановою від 18.02.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про те, що вона втратила зв'язок з сестрою [PERSON], яка виїхала до Туреччини, на підставі ст. 6 п. 1 КПК України відсутність по даному факту події злочину; постановою від 23.03.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про те, що її сестра [PERSON] можливо приймає таблетки екстазі та незаконно перевозить наркотики, на підставі ст. 6 п. 1 КПК України відсутність події злочину. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів з завідомо неправдивими відомостями, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. У даному випадку відповідачкою не доведено того, що інформація поширена нею щодо позивачки [PERSON] є достовірною, а навпаки це спростовується вище вказаними постановами про відмову в порушенні кримінальних справ. Оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України, суд не вправі зобовязувати відповідачку вибачатися перед позивачкою у тій чи іншій формі. Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності і вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Outcome: partial