Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом і в обгрунтування позовних вимог зазначила, що постійно проживає в [INFO]/20 в м.Житомирі, яка належала їй на праві власності. В 2001 році вона, на прохання племінниці [PERSON] JIM., зареєструвала в належній їй квартирі чоловіка племінниці - [PERSON] В подальшому, племінниця запропонувала надавати їй допомогу в лікуванні, утриманні та оплаті комунальних послуг до її смерті, на що вона погодилась і передала їй документи на квартиру. Через деякий час племінниця відвезла її до нотаріуса, де вона підписала якісь документи, які за станом здоров»я не могла прочитати. Племінниця продовжувала надавати допомогу, приносила продукти харчування, оплачувала комунальні послуги, прала білизну. З початку 2009 року племінниця почала з»являтись рідко, раз на місяць. По рахунках вона побачила наявність великих боргів по комунальних платежах, в зв»язку з чим звернулась до доньки та її чоловіка, які і з»ясували, що в 2004 році між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу належної їй квартири. Вважає, що відповідач умисно ввів її в оману, скориставшись станом договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.02.2003 року, як укладений між нею і [PERSON] внаслідок помилки, оскільки вона вважала, що уклала з племінницею договір про догляд, тобто договір довічного утримання. Також, просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду з позовом, оскільки про існування договору купівлі-продажу квартири дізналась лише на початку 2009 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнані і просили відмовити в його задоволенні з тих підстав, що стан здоров»я позивачки на час підписання договору купівлі-пролажу квартири був задовільний, вона не хворіла і знала який договір укладала Заслухавши пояснення сторін , свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.56 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення оспорюваного договору, угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, що діяла під впливом помилки. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 20.02.2003 року позивач уклала з відповідачем договір купівлі-продажу, за яким передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. В пункті 3.1. цього договору зазначено, що продаж квартири вчинено за 32400,0 грн., з яких 2160,0 грн. продавець отримав до підписання договору, а решту, 30240,0 грн., покупець зобов»язується сплатити продавцю протягом одного тижня з моменту підписання даного договору. Пунктом 4.4. передбачено, що продавець зобов»язується звільнити квартиру протягом одного тижня з моменту підписання договору, з квартири буде вивезено все майно, що не відноситься до її обладнання і будуть виписані всі особи, що були прописаними у цій квартирі. З моменту укладення вказаного договору і до часу звернення позивачки до суду відповідач не вимагав у неї виселення з квартири, зняття з реєстрації, вивезення майна. Не переоформляв особові рахунки на себе, не мав намір вселитись в належне йому майно. Позивачка іншого житла, крім проданого, не має, вивозити речі і виселятись їй нікуди. Дружина відповідача як до, так і після підписання договору надавала позивачці допомогу по приготуванню їжі, утриманню квартири, купівлі необхідних речей. Крім зазначеного, відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту передачі позивачу грошових коштів за купівлю квартири. Згідно відомостей з медичної картки та довідки заступника головного лікаря КУ ЦМЛ №1 з поліклінічного розділу роботи вбачається, що позивачка зверталась за медичною допомогою з приводу поганого самопочуття, підвищеного тиску. В картці є два рецепти на окуляри і згідно висновку лікаря позивач має вікову далекозорість, тому для читання їй безперечно потрібні окуляри. Вказане дає підстави вважати, що позивачка могла сприймати укладений між нею та відповідачем договір, як договір довічного утримання. Пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивача та відповідача, суд не бере до уваги в якості належних доказів, оскільки вони є протилежними і взаємовиключаючими. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача волевиявлення на відчуження квартири та наявність факту, що під час укладення договору купівлі-продажу вона діяла під впливом помилки щодо природи правовідносин, які виникли між нею , відповідачем і його дружиною, їхніх прав, обов'язків та правових наслідків. Зазначені обставини мають істотне значення, про що свідчить факт позбавлення позивача власності і місця проживання. Враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача. Також, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, зазначених в позовній заяві.

Outcome: approved