Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання [INFO]у них народилася донька [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні та виховуються позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач - [PERSON] ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Крім того, позивачка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і також потребує матеріальної допомоги. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини, а також, просить стягнути аліменти на своє особисте утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріального утримання їй та малолітній дочці. Вона не може влаштуватись на роботу, оскільки дитина, ще дуже мала в дитячий садочок її не приймають, засобів на існування вони не мають. Відповідач позов визнав частково. Суду пояснив, що він погоджується на виплату аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку з моменту подання позивачкою заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, позов в частині стягнення коштів на особисте утримання позивачки не визнав та заперечує сплачувати кошти на утримання, оскільки це дуже багато буде відрахувань з його заробітку, для нього майже нічого не залишиться. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої - [PERSON], [INFO]народження є сторони по справі. Дочка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, даний факт не оспорюється сторонами. Крім того, судом встановлено, що позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, здійснює утримання та догляд малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно позивачку не утримує, даний факт не заперечується відповідачем. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дочку одноособово, відповідач є працездатним, інших дітей та утриманців не має, пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому зазначено, що суди мають враховувати, що у відповідності до ч.3 ст.70 ЗУ від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не можуть перевищувати 70 % заробітної плати цієї особи. Тому в частині стягнення аліментів в розмірі: на утримання дитини 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини, а також, на утримання позивачки 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, з дня подання заяви і до досягнення дитиною трьох років - не перевищує 70 відсотків заробітної плати відповідача - позов підлягає задоволенню. На підставі ст.4 ДКМ України «Про державне мито» позивачка звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved