Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

позивач просять суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 100,000грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 31 жовтня 2001року був призваний на строкову військову службу в частини МНС України. Під час проходження військової служби (занять) у військовій частині [NUMBER] отримав травму правого колінного суглоба і проходив курс стаціонарного лікування у шпиталі з 29.01.2002 по 19.03.2002 року після чого був виписаний з діагнозом "поверхнева колатеральна ентозопатія правого колінного суглобу" в зв`язку з чим був звільнений від стройової та фізичної підготовки. 11.04.2002 року був переведений для подальшого проходження військової служби у в/ч [NUMBER] в с. Городище, Рівненського району, де командуванням було проігноровано медичні рекомендації Харківського госпіталю. Був залучений до різноманітних фізичних навантажень на рівні з іншими військовослужбовцями після чого стан здоров`я різко погіршився. На погіршення стану здоров`я вплинули нестатутні відносини що мали місце у військовій частині. Поскільки травма прогресувала був направлений на лікування в медичні заклади для проведення операцій. 10.10.2002 року після проведеної операції був комісований і визнаний інвалідом III групи. На даний час встановлена\~ ІІІ група інвалідності яка отримана під час проходження військової служби. Внаслідок отриманої травми, поневірянь для встановлення групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби зазнав душевних страждань, які оцінює в 100,000грн. Добровільно відшкодувати заподіяну моральну шкоду відповідачі не бажають, а тому просить її стягнути в судовому порядку відповідно із Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи - 70,000грн., Навчального центру Служби (правонаступник військової частини [NUMBER] ) - 15,000грн., Головне управління МНС в Рівненській області (правонаступник військової частини [NUMBER] ) - 15,000грн. Від позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовляється. У судовому засіданні позивач настоює на позовних вимогах з вище викладених підстав. Представники позивача підтримали заявлений позов з аналогічних підстав. Відповідачі в своїх запереченнях на позов рахують що підстав для його задоволення не має. Заслухавши пояснення позивача, його представників, заперечення представника відповідача Головного управління МНС в Рівненській області, який рахує що підстав для задоволення позову не має, вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що позивач 31 жовтня 2001 року був призваний на строкову військову службу в частини МНС України. Під час проходження військової служби (занять) у військовій частині [NUMBER] отримав травму правого колінного суглоба і проходив курс стаціонарного лікування у шпиталі з 29.01.2002 по 19.03.2002 року після чого був виписаний з діагнозом "поверхнева колатеральна ентозопатія правого колінного суглобу" в зв`язку з чим був звільнений від стройової та фізичної підготовки. 11.04.2002 року був переведений для подальшого проходження військової служби у в/ч [NUMBER] [ADDRESS] , де командуванням було проігноровано медичні рекомендації Харківського госпіталю. Був залучений до різноманітних фізичних навантажень на рівні з іншими військовослужбовцями після чого стан здоров`я різко погіршився. На погіршення стану здоров`я вплинули нестатутні відносини що мали місце у військовій частині. Поскільки травма прогресувала був направлений на лікування в медичні заклади для проведення операцій. 10.10.2002 року після проведеної операції був комісований і визнаний інвалідом III групи. На даний час встановлена ІІІ група інвалідності яка отримана під час проходження військової служби, що підтверджується матеріалами справи. З показів експерта [PERSON] вбачається, що отримана травма під час проходження військової служби в в/ч [NUMBER] мала місце в наслідок значних фізичних навантажень під час проведення фізичної зарядки. Разом з тим, проведене лікування та рекомендації у випадку їх дотримання під час проходження служби у в/ч [NUMBER] не привели б до інвалідності. А тому суд не вбачає підстав відшкодування моральної шкоди зі сторони відповідача Навчального центру Служби (правонаступник військової частини [NUMBER] ). Як встановлено в судовому засіданні на думку суду ігнорування командуванням військової частини [NUMBER] медичних рекомендацій привело до погіршення стану здоров`я позивача, оперування, що потягнуло за собою встановлення інвалідності. Особами начальницького складу вказаної військової частини в порушення Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - Затвердженого постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 629 - зокрема ст.15 не виконано вимоги в частині зобов`язання проявляти турботу про безпечні і здорові умови несення служби. На даний час військова частина [NUMBER] розформована. Вказана військова частина відносилась до підрозділів МНС, що підтверджується відпускним квитком на ім`я позивача (а.с.10). Те, що Головне управління МНС в Рівненській області є правонаступником вказаної частини не підтверджено доказами, тому відшкодування моральної шкоди повинно бути проведено Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, якому підпорядковувалась в/ч [NUMBER] . Право позивача на відшкодування моральної шкоди гарантовано ст.56 Конституції України. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача і позбавлення його можливостей їх реалізації вимог розумності і справедливості і рахує що вона повинна бути відшкодована у розмірі 50,000грн.

Outcome: approved