overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася 16.09.2009 року з позовом до суду, до відповідача про визнання права власності на самочинні будівлі, просить суд визнати за нею право власності на самочинно зведені будівлі за адресою [ADDRESS] . а саме: літню кухню літ. «В», розміром 4.99x3,95 м; сарай літ. «Г», розміром 2,70 х 1.54 м. вказуючи, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . На території домоволодіння нею самовільно збудовані: літня кухня літ. «В», розміром 4,99x3.95 м; сарай літ. «Г», розміром 2,70 х 1,54 м. Розміщення самовільних будівель узгоджено з санітарно - епідеміологічною службою, пожежною інспекцією, відділом містобудування і архітектури районної державної адміністрації. В результаті самочинної забудови права інших осіб не порушені. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити, про що надала заяву. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути за його відсутність, з позовною заявою згодний. Суд розглядає справу за відсутність позивачки, представника відповідача, згідно наданих заяв за наявними у справі доказами. Вивчивши матеріали справи, оголосивши заяви позивачки, представника відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивачці на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , /л.с. 9-15/ На території домоволодіння нею самовільно збудовані: літня кухня літ. «В», розміром 4,99x3,95 м; сарай літ. «Г», розміром 2.70 х 1.54 м. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури районної державної адміністрації від 03.08.2009 року № 494, в результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушено. Розміщення самовільних будівель узгоджено з санітарно - епідеміологічною службою, пожежною інспекцією, інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю по Білгород - Дністровському району, /л.с. 8/. Згідно зі ст. 376 п. 1 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з п. 5 цієї ж статті на вимогу власника /користувача/ земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В зв`язку з тим, що права інших осіб не порушені, самочинні забудови відповідають будівельним нормам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Салганської сільської ради про визнання права власності на самочинні будівлі є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-30 00:00:00

08 липня 2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до громади про визнання право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що цей будинок відноситься до спадщини внаслідок смерті її батька [PERSON] . Посилаючись, на те, що позивачка фактично прийняла спадщину, просила позов задоволити. В судовому засіданні позов було підтримано позивачкою, яка пояснила, що будинок побудований на спеціально виділеній земельній ділянці, [PERSON] був його власником. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Позов визнав, а тому суд на підставі п.4 ст.130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення з попереднього судового засідання. Судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] (а.с.7,9). Згідно з погосподарською книгою Троянівської сільської ради спірний житлового будинку рахувався за [PERSON] , як за власником, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та довідкою відповідача № 227 від 29.07.2009 року. Будинок не відноситься до самочинної будівлі. Постановою державного нотаріуса від 31.03.2009 року за №587 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів. З долученої до матеріалів справи довідки третьої Житомирської державної нотаріальної контори № 586 від 31.03.2009 року вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок побудований на спеціально виділеній для обслуговування будівлі земельній ділянці, а тому позивачка має право на отримання його у власність. \~ \~ \~ \~Право власності може бути встановлено судом. Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач не оспорює право власності позивачки на спірний будинок суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в зв' язку з тим , що є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, в розмірі передбаченому діючим законодавством України. Позивач також просив розглядати справу у його відсутності . Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала повністю з тих підстав, що позивач матеріально забезпечений, має кошти на рахунках в банках України та за кордоном , також отримує матеріальну допомогу із єврейських фондів, а вона має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, один із яких навчається. Суд, заслухавши пояснення відповідача , свідка, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Згідно ст.202 СК України, повнолітня дочка, син забов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги . Судом встановлено, що відповідачка являється рідною дочкою позивачу. Позивач з 2000 року знаходиться на пенсійному забезпеченні, одружений та забезпечений житлом. Також позивач має кошти на рахунках в банках України, в тому числі і у валюті, отримує матеріальну допомогу від єврейських фондів. Позивачем не надано суду доказів , що він потребує матеріальної допомоги, стороннього\~ догляду та піклування. В той же час відповідачка , хоч і працює однак має на своєму утримання двох неповнолітніх дітей , які потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене , суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться з вересня 2008 року, з цього ж часу сторони проживають окремо. Примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. В попереднє судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви в яких просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.03.2002 року, зареєстрованому у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис № 236 /а.с.9/. Від шлюбу у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] /а.с.5/ Спільне життя між сторонами не склалося із- за різних поглядів на життя, в наслідок чого між сторонами постійно виникали сварки. Сторони втратили почуття любові один до одного, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства та проживають окремо з вересня 2008 року. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За тиких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітнього сина. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. \\~ \\~ \\~ \\~^ В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 521. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше зберігання їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. В судовому засіданні позивач позов підтримала, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-02 00:00:00

В липні 2009р. позивач звернувся в суд з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між банком\\~і відповідачем\\~був укладений кредитний договір про надання кредиту у сумі 727\\~060, 00 \\~ \\~ \\~ \\~грн., зі сплатою за користування кредитом 12,5% річних, строком на 180 Місяців, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит, та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту. Проте, зобов'язання за кредитним договором відповідачем не були виконані і станом на 26.05.2009р. загальна сума заборгованості склала 766 128.83 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд достроково розірвати кредитний договір та стягнути з відповідач на його користь зазначену суму боргу і судові витрати. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином причини неявки суду не повідомив. Згідно з ухвалою суду проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 24.09.2007р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/68892, На умовах та положеннях договору кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 727 060,00 грн., з відсотковою ставкою за користування кредитом 12,5% річних, строком на 180 місяців. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно згідно графіку погашення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], порушуючи зазначені положення Ці. України і а пункти кредитного договору, ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов'язань, у зв'язку з. чим станом на 26.05.2009р. за ним виникла Зсіооргованість за кредитом у розмірі 706 260,29 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 40 277,79 грн., заборгованість за поточними відсотками у росмірі 6 633.44 гри та пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 19 590,75 грн., а всього - 766 128 83 грн. В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи сума боргу відповідачем не сплачена, що є істотним порушенням договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договооу другою стороною. і аким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На Підставі ст 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі - 1 700,00 грн. та витрата на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 250,00 грн.. На підставі ст.ст. 525, 527, 530, 536, 651 ЦК України, ст.ст.Ю, 14, ЗО, 60, 62 212- 215, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Кіцманського РБТІ, відділу Держкомзему про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] , загальною вартістю будівель 47917 гривень; земельну ділянку площею 2,12 га вартістю 30895 гривень для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мамаївської сільської ради Кіцманського району; після смерті [INFO] його баби [PERSON] , яка [INFO] вчинила на його користь заповіт; та про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту, вчиненому 29.05.1996 року від імені [PERSON] , та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 197372, виданого 18.10.2005 року на ім`я [PERSON] . Вказує, що інші спадкоємці за законом - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадщину, він в управління та володіння спадковим майном вступив своєчасно, зареєстрований у спадковому реєстрі від 10.06.2008 року, але оформити право на спадщину в нотаріальній конторі не може через розбіжність у імені спадкодавця, вказаному у заповіті від 29.05.1996 року та Державному акті на право власності на земельну ділянку від 18.10.2005 року, де замість «[PERSON]» вказано « [PERSON] », тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , представники РБТІ та відділу Держкомзему заявлені вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1268, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1299 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розділити між ними земельні ділянки площею 2,56 га та 0.50 га виділивши їй 2/3 частини вказаних земельних ділянок , а відповідачу 1/3 частину . Позовні вимоги обґрунтовуються тим , що рішенням Полтавського районного суду від 29 вересня 2006 року їй було виділено у спільному майні 2/3 частини домоволодіння , але не було вирішено питання щодо розподілу земельної ділянки і тому вона не має змогу обслуговувати будинок. В ході судового розгляду позивачка свої позовні вимоги уточнила та просила визнати частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю на ім.»я позивача згідно якого останньому належить земельна ділянка площею 0.50 га і визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала , просила задовольнити і дала свідчення аналогічні тим , що викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та погоджувався на визнання за позивачкою права власності на ? частину земельної ділянки площею 0.50 га , а в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18липня 1981 року і набули спільне майно , яке складається із домоволодіння за адресою с. В.Тростянець Полтавського району вул.. Жовтнева 14 - б , земельної ділянки площею 0.50 га для обслуговування вказаного домоволодіння. Рішенням Полтавського районного суду від 29 вересня 2006 року шлюб між сторонами був розірваний і було розподілено домоволодіння. У вказаному домоволодінні позивачці виділено 2/3 частини , а відповідачу 1/3 частина. Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного Кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди , якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Отже за таких обставин враховуючи , що позивачці у спільному домоволодінні виділено 2/3 частини їй має бути виділено і пропорційно її частки 2/3 частини земельної ділянки площею 0.50 га , що належить відповідачу відповідно до Державного акту для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства із визнанням при цьому останнього частково недійсним. Що стосується вимог про розподіл земельної ділянки площею 2.06 га , що належить відповідачу , то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають оскільки вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю останнього. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом який мотивував тим, що [INFO] в с.Михайлівка Коростенського району померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлій на підставі запису №61 у погосподарських книгах виконкому Михайлівської сільради №1 за 2006-2010 р.р., та земельної ділянки розміром 2,00га., яка розташована в с.Михайлівка й належить померлій на праві власності згідно відповідного державного акту на землю ЯБ №326530 від 20.04.2006 року. Вказав, що він є єдиним спадкоємцем за законом і спадщину прийняв, подавши відповідну заяву до держнотконтори, однак бабуся не встигла за життя оформити належним чином право власності на вищевказаний житловий будинок й відсутність на даний час відповідного правовстановлюючого документа перешкоджає йому в оформленні спадкового будинку. За таких обставин просив визнати в судовому порядку належність на праві власності вищевказаного житлового будинку його померлій бабусі [PERSON] , а також визнати за ним право власності на це спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав письмову заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Вказав, що позов підтримує і просив його задовольнити (а.с.17). Представник відповідача Михайлівської сільради Коростенського району в судове засідання також не з`явився, надіслав до суду лист в якому просив справу розглядати без його участі, заперечень проти позову не надав (а.с.18). Вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала по [ADDRESS] і вказаний житловий будинок належав їй на підставі запису №61 у погосподарських книгах виконкому Михайлівської сільради №1 за 2006-2010 р.р., про що свідчить представлена суду довідка Михайлівської сільради (а.с.5). Таким чином є підстави вважати, що фактично власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , хоча за життя вона не встигла належним чином оформити цей будинок. Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження, актового запису про народження і смерть його батька (а.с.9-11). Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які б прийняли спадщину, окрім позивача немає, що стверджується повідомленням Коростенської районної державної нотконтори (а.с.19). Таким чином, в суді знайшли підтвердження обставини, на які посилався позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, позов визнаний відповідачем, а звідси позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно до ст.1268 п.5 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. На підставі вшцевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, вказуючи, що 08.08.2009 року між позивачкою та відповідачами у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу майна, за яким позивачка виконала свої зобов`язання, але відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, що перешкоджає позивачці у реалізації її права власності на придбане майно. У зв`язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали, заперечень не мають. Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2009 року у простій письмовій формі у с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області між позивачкою та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивачка [PERSON] купила у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., яка в цілому складається з : 1- коридору, 2- санвузла, 3 кухні, 4 житлової кімнати, 6 - балкона і позивачкою за даним договором цілком виплачена вартість придбаного майна. У порушення ст. 209 ЦК України цей договір не був засвідчений нотаріально, однак відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнати дійсним договір купівлі-продажу майна, укладений 08 серпня 2009 року у простій письмовій формі у с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно якого позивачка [PERSON] купила у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., яка в цілому складається з : 1- коридору, 2- санвузла, 3 кухні, 4 житлової кімнати, 6 балкона. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., яка в цілому складається з : 1- коридору, 2- санвузла, 3 кухні, 4 житлової кімнати, 6 балкона. На підставі викладеного і

Outcome: approved