Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство „[PERSON] Аваль звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення 126 349.88 грн., в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, який було укладено між ВАТ „[PERSON] Аваль та [PERSON], на суму 100 000.00 грн., де [PERSON], [PERSON], та [PERSON], є майновими поручителем позичальника [PERSON], та стягнути з відповідачів понесені судові витрати при зверненні до суду в сумі 1383.50 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги до відповідачів підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно отримав споживчий кредит у позивача, у сумі 100 000.00 грн., на споживчі цілі. З початку укладення зазначеного кредитного договору з позивачем він виконував умови договору, але після того, як перестав працювати, втративши джерело доходу, у звязку з кризою у Державі, він не виконує дані зобовязання за кредитним договором. На даний час він також не має коштів для виконання зобовязань по погашенню кредиту. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала повністю та пояснила, що вона та поручителі [PERSON], і [PERSON], дійсно укладали договори поруки з позивачем по зобовязаннях позичальника [PERSON], але у звязку із втратою роботи та у звязку із кризою у Державі і втратою джерела доходу вони не можуть також виконати своїх зобовязань за кредитом [PERSON] Як встановлено у судовому засіданні 26.02.2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль та [PERSON], було укладено кредитний договір № 014/9874/82/105016 відповідно до якого [PERSON], надавався споживчий кредит в сумі 100 000.00 грн., на споживчі цілі, терміном на 120 місяців, з 23.02.2007 року, тобто з дня подачі заяви і до 23.02.20 1 7 року з умовою сплати 18.5 відсотків річних за користування кредитними коштами та щомісячним погашенням кредиту відповідно до графіку погашення в розміри 1/120 від ліміту отриманого кредиту. З метою забезпечення своєчасного повернення наданих кредитних коштів, а також відсотків за користування ними, 01.03.2007 року було укладено договір іпотеки серії ВЕЕ № 356688, відповідно до якого [PERSON], надав в заставу позивачу частину власного житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м.Олевськ, провул. О.Кошового, 11-А Житомирської області, заставна вартість якого становить 143 493.00 грн. Крім того в забезпечення зобовязань [PERSON], по поверненню кредиту за договором є договори поруки від 26.02.2007 року за № 1, № 2, і № 3, укладеними між ВАТ „[PERSON] Аваль та [PERSON] JT.B., [PERSON], і [PERSON], відповідно. Кредитні кошти на споживчі цілі [PERSON], були перераховані позивачем 26.02.2007 року, тобто в день укладення вказаного кредитного договору. Відповідно до кредитного договору № 014/9874/82/105016, [PERSON], зобовязувався повертати кредит та відсотки у встановленому у договорі порядку, позивачу, але покладені на боржника відповідно до умов договору обовязки не виконує і в звязку з чим станом на 26.11.2009 року утворилась заборгованість по кредиту та відсоткам в сумі 126 349.88 грн. Як стверджувала представник позивача та не заперечував сам відповідач [PERSON], у судовому засіданні, останньому неодноразово в телефонному режимі та письмово боржнику і поручителю робились нагадування про порушення зобовязання з проханням виконати зобовязання позичальника за кредитним договором та необхідністю погасити виниклий борг, що стверджується копією вимоги № 10-5/2695 від 18.05.2009 року та листом попередженням № 6 від 14.01.2009 року, але [PERSON], не реагував. Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами: так, відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Із статті ст.530 ЦК України слідує, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ст.536 ЦК України слідує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Крім цього ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст.1050 ЦК України з якої слідує, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Разом з тим із статті 553 ЦК України слідує, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України слідує, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В даному випадку відповідач [PERSON], отримавши кредит не виконав свого зобовязання по його поверненню та оплаті за користування кредитом, чим порушує право позивача на повернення отриманої позики від боржника та отримання оплати за надані послуги, що повинно бути стягнуто в судовому порядку. Укладаючи договори поруки поручителям - [PERSON], [PERSON], та [PERSON], було розяснено про те, що в разі не виконання основного зобовязання боржником, вони будуть відповідати перед кредитором солідарно, як боржник. [PERSON], [PERSON], та [PERSON], зобовязалися шляхом підписання договорів поруки, виконати борг боржника замість останнього в разі не виконання боржником свого обовязку. Умовою для вступу поручителів у відносини з кредитором є факт невиконання основного зобовязання боржником. Причому обовязок поручителів полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а й у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача повинно бути стягнуто з відповідачів також і 1383.50 грн., судових витрат понесених позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved