Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на початку червня 2007 року до неї звернулася [PERSON] з проханням оформити для неї споживчий кредит у розмірі 20-25 тис. грн. Позивачка погодилася і у відділенні № 33 ВАТ КБ «Надра» отримала кредит на суму 23 тис. грн. на своє імя і всю суму передала відповідачці. [PERSON] обіцяла сплачувати платежі та повернути весь кредит на протязі року, однак у кінці серпня 2008 року позивачку почали турбувати з колекторської компанії «Ультима» з вимогою погасити кредит. [PERSON] обіцяла у найкоротший термін це зробити, але так продовжувалось до листопада 2008 року. У листопаді [PERSON] написала розписку на залишок суми кредиту у розмірі 19 тис. грн., в якій зобовязалася погасити заборгованість до 15 грудня 2008 року. Однак у зазначений термін відповідачка свого зобовязання не виконала. Також позивачці заподіяно моральну шкоду, так як у неї виникли нервові зриви та розлад загального стану здоровя, яку вона оцінює у 5 000 грн. Просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 19 000 (девятнадцять тисяч) грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3 % річних у розмірі 70 (сімдесят) грн. 27 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: державне мито у розмірі 190,70 гривень, та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 30 грн. В ході судового засідання позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, та посилаючись на ті ж обставини просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що на початку червня 2007 року до [PERSON] звернулася [PERSON] з проханням взяти для неї споживчий кредит у розмірі 20-25 тис. грн. Позивачка погодилася і у відділенні № 33 ВАТ КБ «Надра» отримала кредит на суму 23 тис. грн. на своє імя і всю суму передала відповідачці. [PERSON] обіцяла сплачувати платежі та повернути весь кредит на протязі року, однак у кінці серпня 2008 року позивачку почали турбувати з колекторської компанії «Ультима» з вимогою погасити кредит. [PERSON] обіцяла у найкоротший термін це зробити, але так продовжувалось до листопада 2008 року. У листопаді [PERSON] написала розписку на залишок суми кредиту у розмірі 19 тис. грн., в якій зобовязалася погасити заборгованість до 15 грудня 2008 року. Однак у зазначений термін відповідачка свого зобовязання не виконала. Згідно розписки від 20 листопада 2008 року сума боргу складає 19 000 грн. Плата за несвоєчасне виконання зобовязань складає 3 % річних і становить 70 (сімдесят) грн. 27 коп. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення з відповідача суми боргу за розпискою та процентів у сумі 19 070 (девятнадцять тисяч сімдесят) грн. 27 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі. [PERSON] вимоги позивача про стягнення з відповідача витрати на оплату держмита в сумі 190 (сто девяносто) грн. 70 коп. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) грн., а всього 220 (двісті двадцять) грн. 70 коп., згідно вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, які позивач обґрунтовує невиконанням відповідача своїх зобовязань за договором позики, та як наслідок порушенням права позивача необхідно відмовити, оскільки норми ст.ст. 23, 1167 ЦУК України регулюються правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на спірні договірні відносини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial