Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

[PERSON] через [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: провул. Шкільний. 24. смт. Олишівка. Чернігівського району та області, які належали на праві власності її племіннику [PERSON], мотивуючи заявлені вимоги тим, що позбавлена можливості отримати правовстановлюючі документи на домоволодіння в порядку спадкування, оскільки спадкодавець за життя не переоформив відповідні документи на садибу. Зазначає, що с спадкоємцем третьої черги за законом і фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надали суду заяви, в яких просили справи слухати без їх у часті, зазначивши, що підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради. Чернігівського району, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, оскільки є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до актового запису про смерть (а.с. 35-36). [PERSON] номер 29 липня 2002 року, про що [PERSON] селищною радою в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 39. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації (а.с. 14). право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: провул. Шкільний, 24. смт. Олишівка, Чернігівського району, Чернігівської області, зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 11 січня 1974 року. В даний час власником зазначеного будинку являється [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 7 січня 1980 року. Як вбачається з представлених довідок виконкому [PERSON] селищної Ради Чернігівського району, Чернігівської області, (а.с. 10-13) [PERSON] на день смерті 2 серпня 1982 року була зареєстрована і проживала разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: провул. Шкільний, 24, смт. Олишівка. Чернігівського району та області. На день смерті [PERSON] 5 травня 1983 року разом з ним проживав і був зареєстрований в цьому ж домоволодінні син [PERSON]. який помер 29 липня 2002 року. На час відкриття спадщини останній мешкав у спірному домоволодінні один. Спадщину після смерті батька фактично прийняв, але в установленому порядку не оформив. Спеціалістом ПП „Експерт-Плюс" була складена технічна документація та визначена ринкова вартість вказаного домоволодіння на час розгляду даної цивільної справи, яка становить 11346 грн. (а.с. 18-21). Як встановлено по справі, позивач [PERSON] є рідною тіткою померлого [PERSON] (а.с. 30-40. 46-49). тобто за положеннями ст. 1263 Цивільного кодексу України є спадкоємцем третьої черги спадкового майна померлого племінника. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлого 29 липня 2002 року [PERSON] и не відкривалась. Разом з тим, як свідчить довідка [PERSON] селищної ради. Чернігівського району та області від 14 жовтня 2009 року, № 1304. позивач [PERSON] на протязі шести місяців після смерті племінника фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном за адресою: провул. Шкільний. 24, смт. Олишівка, Чернігівського району та області. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила шостої книги Цивільного кодексу України (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкодавців до набрання чинності цього кодексу. В ході розгляду справи встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] не була прийнята ніким з осіб, які на час її відкриття за вимогами Цивільного кодексу УРСР мали на це право, а отже суд вважає можливими застосувати наведені положення при вирішенні цього спору. Таким чином, судом встановлено, що позивач на час розгляду справи відноситься до спадкоємцем третьої черги за законом та фактично вступила в управління спадковим майном після померлого [PERSON] яке до часу набрання чинності Цивільним кодексом України (в ред. 2003 року) ніким із спадкоємців прийнято не було. Враховуючи те. що ст. 392 ЦК України дозволяє визнавати право власності у разі, коли воно не визнається або оспорюється, суд вважає можливим, оскільки можливості отримання через державні органи правовстановлюючих документів на спірну садибу [PERSON] позбавлена, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: провул. Шкільний. 24. смт. Олишівка, Чернігівського району. Чернігівської області, як за спадкоємцем третьої черги за законом померлого племінника, з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved