Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення відповідача від права на спадкування, на спадкове майно після померлої 13 червня 2007 року [PERSON]. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.06.2007 року померла їхня матір [PERSON], після її смерті відкрилась спадкова справа № 967, у встановлений законом строк сторони звернулись до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої. Але як стверджує позивач в своїй позовній заяві, відповідач повинен бути усунутий від права спадкування за законом після смерті матері, оскільки останній ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги та підтримки, при її житті, а також під час її тяжкої хвороби та безпорадного стану. В звязку з цим позивач звернувся із зазначеним позовом до суду та просить усунути відповідача від права на спадкування на спадкове майно після померлої 13 червня 2007 року [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Допитаний в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що разом з покійною матірю проживав і доглядав за нею позивач, натомість відповідач навідувався рідко з причини зайнятості на роботі, зазначив, що мати хворіла на гіпертонічну хворобу, додав, що не заперечує, щоб за позивачем суд визнав право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: пр.Шевченка,4 в с.Требухів Броварського району після померлої матері, але щоб відповідач був зареєстрований за адресою вказаного домоволодіння і мав там окрему кімнату. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що покійна [PERSON] хворіла на гіпертонічну хворобу, фізично перестала працювати за три роки до смерті, але обслуговувала себе сама, опікувався матірю старший син, молодший син навідувався до матері рідко. Суд, вислухавши позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Факт смерті 12.06.2007 року [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК за № 087343, виданим 13.06.2007року Виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадкова справа до її майна № 967 від 06.10.2007 року. В ході розгляду справи судом встановлено, що померлій [PERSON] належало спірне спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: пр.Шевченка,4 в с.Требухів Броварського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ( дублікат) від 15.09.1990 року , що видане державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-2576 та свідоцтвом на право власності від 15.09.1990 року, що видане державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-2574, витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23251148, № 23251217 та № 23251313, а також зведеним актом вартості будівель та споруд, що знаходяться по вул.Шевченка, 4 в с.Требухів Броварського району Київської області. Із спадкової справи № 967 до майна померлої 12.06.2007 року [PERSON] вбачається, що заповіту на все своє майно при житті померла не складала, тому в даному випадку [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, 06.10.2007 року вони звернулись до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій просили видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті , в разі відсутності заповіту на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті розповсюджується на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обовязкову частку в спадщині, а також на осіб на користь яких зроблено заповідальний відказ. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі виникає спір. В тексті позовної заяви та в ході розгляду справи позивач стверджував, що відповідач ухилявся від надання допомоги [PERSON], яка була у безпорадному стані, але обґрунтувань позовних вимог з посиланням на докази суду не надав. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, ї необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.Безпорадним слід розуміти стан сособи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд дає належну оцінку випискам з історії хвороби № 2512-364 та № 8319-967, консультативному висновку № 2975, довідці № 2729, що видані на [PERSON], які свідчать про хворобу та періодичне перебування останньої в лікувальних закладах на стаціонарному лікуванні, але не підтверджують того, що [PERSON] знаходилась в безпорадному стані. Будь яких доказів, які свідчили б що померла [PERSON] перебувала у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду та піклування, позивач суду не надав, як і доводів того, що відповідач маючи можливість, свідомо не виконував свій обовязок щодо надання допомоги матері, а останній ця допомога вкрай була необхідна для існування, адже [PERSON] в установленому законом порядку не визнано обмежено дієздатною чи тяжко хворою, тим паче інвалідом, крім того, поясненнями свідків спростовується твердження позивача, про те, що [PERSON] не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійного стороннього догляду. Таким чином, враховуючи те, що позивачем не наведені та не предявлені суду обгрунтування свої позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову потрібно відмовити.

Outcome: dismissed