Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

Комунальне підприємство «Голосіївпарк-сервіс» Голосіївської у м. Києві ради звернулося до суду з позовом до [PERSON], З особа - Контрольно-ревізійне управління в м. Києві про стягнення суми 9 327,22 грн., посилаючись на те, що в період з 05.03.2007 року по 10.04.2007 року Контрольно-ревізійним відділом у Голосіївському районі м. Києва була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2005 року по 01.03.2007 року; в результаті перевірки було встановлено факт незаконного нарахування та виплати премій працівникам підприємства за період з 01.03.2006 року по 01.08.2006 року, дані порушення за висновками КРУ допущено з вини відповідача, який працював на посаді директора підприємства, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити; відповідач [PERSON] позов не визнав повністю і просив в задоволенні позову відмовити; представник 3-ої особи - [PERSON] просив позов задовольнити, вважаючи, що позовні вимоги доведені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника 3-ої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: Комунальне підприємство «Голосіївпарк-сервіс» Голосіївської у м. Києві ради утворено рішенням Голосіївської районної у м. Києві ради від 02.06.2005року №35/16 для надання послуг з питань місць паркування, паркувальних майданчиків стоянок транспортних засобів, а також сервісного обслуговування транспортних засобів згідно статуту на території Голосіївського району м. Києва і відноситься до сфери управління Голосіївської районної у м. Києві ради та власного виконавчого органу, створеного на базі Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, у межах визначених Радою; Комунальне підприємство «Голосіївпарк-сервіс» Голосіївської у м. Києві ради є юридичною особою (а.с.7-9). Відповідач [PERSON] виконував обов»язки директора КП «Голосіївпарк-сервіс» з 09.06.2005року по 29.08.2006 року (а.с.9). Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Голосіївпарк-сервіс» Голосіївської у м. Києві ради за період з 01.01.2005 року по 01.03.2007 року Контрольно- ревізійного відділу у Голосіївському районі м. Києва за №20-30/10 від 16.04.2007 року - було встановлено незаконні нарахування та виплати премій працівникам підприємства в загальній сумі 9 327,22 грн. за період з 01.03.2006 року по 01.08.2006 року (а.с.9-17, 12 - зв.). Про результати ревізії директор КП «Голосіївпарк-сервіс» Голосіївської у м. Києві ради [PERSON] був повідомлений листом від 28.04.2007 року (а.с. 18-19 - копія). Таким чином, відповідач [PERSON] станом на момент проведення перевірки вже не був керівником підприємства; тому згідно положень ч.З, 4 ст.136 КЗпП України, питання щодо покриття шкоди позивачем могло бути порушено шляхом подання позову до суду. Даний позов позивачем пред»явлено 29.07.2009 року (а.с.З). Згідно ч.З та 4.4 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди; цей строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Цей строк (річний) на звернення до суду позивачем пропущений без поважних причин; відповідачем [PERSON] в судовому засіданні заявлено про застосування спливу позовної давності на підставі положень ч.З ст.233 КЗпП України, ч.З ст.267 ІДК України. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ствердження відповідача [PERSON] про те, що будь-яких порушень при нарахуванні та виплаті премій він не допускав, оскільки діяв на підставі положень Колективного договору та Положення про преміювання за основні результати роботи КП «Голосіївпарк-сервіс», представником позивача фактично не спростовані. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні позову має бути відмовлено, з урахуванням положень ч.З ст.233 КЗпП України, ст.267 ЦК України.

Outcome: dismissed