Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна подружжя - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:Черкаська область, Золотоніський район, с. Плешкані, вул. Кірова, 20. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 08 серпня 1999 року по 12 травня 2009 року, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. Оскільки спірна садиба була придбана за спільні кошти сторін за час шлюбу з відповідачем 27 червня 2001 року і належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а відповідач добровільно розділити спільне майно не бажає, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 55 % домоволодіння, розташованого у с. Плешкані, по вул. Кірова, 20, враховуючи також інтереси неповнолітнього сина, який проживає з нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили суд визнати за [PERSON] право власності на 55 % домоволодіння, розташованого у с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області, по вул. Кірова, 20, враховуючи інтереси малолітнього сина [PERSON], який проживає з нею. Відповідач [PERSON] 1.1, та його представник - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову, так як спірне домоволодіння було придбане за особисті кошти відповідача, виручені ним від продажу квартири у м. Києві, що була приватизована [PERSON] 1.1, у 2000 році, а тому не належить до спільної сумісної власності подружжя і розподілу не підлягає. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні ствердили, що їм зі слів відповідача [PERSON] відомо, що спірну садибу було придбано за кошти, які відповідач отримав від продажу квартири в м. Києві. Суд, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення у повному об'ємі. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно із ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором... За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2009 року по справі № 2-857/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, сторони по справі одружились 08 серпня 1999 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 068198 від 19.04.2000 року сторони від шлюбу мають сина [PERSON], що народився 27 березня 2000 року, його батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР № 043840 від 10.08.2009року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 68 від 2009 року серпня місяця 10 числа. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 27.06.2001 року серії АЕА № 839476, зареєстрованого в реєстрі за № 2304, [PERSON] 27 червня 2001 року купив будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області по вул. Кірова, 20, тобто за час шлюбу з позивачкою [PERSON] При цьому суд не може погодитись з твердженнями відповідача та його представника про те, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти [PERSON] 1.1., виручені від продажу квартири у м. Києві, так як відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.07.2000 року, виданого Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва згідно розпорядження від 27.07.2000 року № 2396, квартира [ADDRESS] була приватизована відповідачем [PERSON] 1.1. 27 липня 2000 року, а не отримана у дар чи в порядку спадкування, у період шлюбу з [PERSON], а тому є спільною сумісною власністю подружжя і кошти виручені від продажу зазначеної квартири також є спільними коштами подружжя, що також побічно підтвердив у судовому засіданні сам відповідач, коли зазначив, що подальшу долю квартири у м. Києві вирішували спільно сім'єю, коли його дружина вмовила продати квартиру, щоб придбати будинок у с. Плешкані. Той факт, що спірна садиба була придбана для спільного проживання подружжя, і є спільною власністю подружжя також стверджує довідка, видана виконкомом Плешканівської сільської ради за № 129 від 31.07.2009 року, де зазначено, що [PERSON] зареєстрована та проживала [INFO] із січня 2002 року до лютого 2009 року, згідно із записом по господарської книги №2, особовий рахунок № 138. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Плешканівської сільської ради за № 128 від 31.07.2009 року, [PERSON], тимчасово з лютого 2009 року проживає разом із своєю дитиною [PERSON], [INFO] у своїх батьків по вул. Шкільній, 7 у с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області. Отже, постійним місцем проживання позивачки [PERSON] є домоволодіння по вул. Кірова, 20 у с. Плешкані Золотоніського району Черкаської області. Так як з позивачкою [PERSON] проживає син [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не заперечував у судовому засіданні відповідач, то суд вважає за можливе відступити від рівності часток поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини визнати за позивачкою право власності на 55 % домоволодіння. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved