Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства “Східний гірнчио-збагачувальний комбінат”, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді - про відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням. Вказав, що працював на шахті “Інгульська” ДП “СГЗК”. Тяжкі і шкідливі умови праці призвели до погіршення стану його здоров”я. Просить суд стягнути з відповідача 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку з втратою професійної працездатності у розмірі 60% встановленою висновком МСЕК від 16.07.2008 року та 3-ї групи інвалідності як наслідок професійного захворювання, яке виникло у зв'язку з дією шкідливих виробничих факторів у період перебування у трудових відносинах з відповідачем. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача ДП “СГЗК” у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що обов”язок по відшкодуванню моральної шкоди позивачу повинен здійснювати Фонд, на рахунок якого підприємство сплачує страхові внески за своїх працівників, у тому числі і за позивача. До позову не додано жодних доказів факту порушення підприємством прав позивача та необґрунтовано розмір моральної шкоди. При цьому додав, що ДП “СГЗК” здійснюються всі можливі заходи для нейтралізації впливу на здоров”я людини шкідливих факторів. Акт розслідування хронічного професійного захворювання не містить висновків щодо наявності вини відповідача у отриманні [PERSON] захворювання. Просить суд відмовити у позовних вимогах. Представник третьої особи зазначив, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на Інгульській шахті ДП “СхідГЗК”, звідки був звільнений 01.09.2008 року за власним бажанням, у зв”язку із виходом на пенсію. Тяжкі і шкідливі умови праці протягом тривалого часу призвели до виникнення професійного захворювання. Згідно повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, УНДІ промислової медицини м. Кривий Ріг 29.05.2008 року позивачу було встановлено остаточний діагноз, захворювання визнано професійним. Актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 19.06.2008 року визначено причини професійного захворювання - тривалий стаж роботи в умовах виробничих факторів: загальної технологічної вібрації. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 16.07.2008 року позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності у зв”язку з професійним захворюванням, визнано інвалідом третьої групи та визначено, що позивач потребує лікування. Ст. 153 ч. 2 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні з'ясовано, що втрату працездатності позивача внаслідок професійного захворювання спричинено негативними виробничими факторами при виконанні ним трудових обов”язків, а тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну йому ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці. Визначаючи позивачу розмір моральної шкоди, суд враховує, що ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 60 %, він переносить фізичний біль від отриманого професійного захворювання, потребує лікування, чим порушений його звичайний ритм життя, що призводить до моральних страждань та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, являється пенсіонером, а також те, що встановленням третьої групи інвалідності, позивача в повній мірі не позбавлено нормальних життєвих зв”язків, що значно зменшує ступінь його фізичних і душевних страждань та обмеження життєдіяльності, а тому визначає розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

Outcome: partial