Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-16 00:00:00

26.05.2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням, а саме: кімнатою житловою площею 10,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та стягнути моральну шкоду у розмірі 9500 грн. Позивач в позові зазначив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.1994 року було проведено розділ квартири [ADDRESS], відповідно до якого йому було виділено у користвавння кімната житловою площею 10,7 кв.м., а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено в користування кімнати житловою площею 17,1 кв.м. з балконом та кімната площею 13,7 кв.м., прихожа, туалет, ванна та кухня залишені в спільному користуванні. В подальшому позивач приватизував свою частку квартири. У звязку з неможливістю сумісного проживання, позивач був змушений проживати за межами м. Миколаєва. Але після того, як він повернувся до м. Миколаєва, то мав намір вселитися в свою кімнату в спірній квартирі. Проте вселитися він не міг, оскільки замок на вхідних дверях був змінений, а у квартирі проживали сторонні особи (наймачі). У судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив, просив усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням - кімнатою житловою площею 10,7 кв.м. в квартирі №. 16 по вул. Генерала Карпенка, 2-А м. Миколаєва, шляхом виселення [PERSON] 1.Г. та [PERSON] та передання йому ключів від спірної квартири, також просив стягнути з [PERSON] судові витрати, а саме: 2609 грн. - транспортні розходи, 620 грн. - правова допомога та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявлялись, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, поважність причин неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.04.1994 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.1994 року було проведено розділ квартири [ADDRESS], відповідно до якого йому було виділено у користвання кімната житловою площею 10,7 кв.м., а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено в користування кімнати житловою площею 17,1 кв.м. з балконом та площею 13,7 кв.м., прихожа, туалет, ванна та кухня залишені в спільному користуванні. Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого житлово-комунальним управлінням ДП «Чорноморський суднобудівний завод» 05.12.1995 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], загальна площа млі становить 14,9 кв.м. На теперішній час між [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] виник спір з приводу користування зазначеною квартирою, оскільки остання змінила замки на вхідних дверях та здала квартиру у найм відповідачам по справі - [PERSON], [PERSON], що перешкоджає позивачу у користуванні своєю кімнату в квартирі [ADDRESS]. У добровільному порядку виселятись відповідачі відмовляються, що не дає можливості проживати позивачу в кімнаті. Крім того, [PERSON] 04.08.2008 р. з приводу виселення відповідачів, звертався до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області із заявою, перевіркою були встановлені усі вищезазначені обставини, в порушені кримінальної справи було відмовлено постановою від 17.09.2008 р. та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування житловим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом, а згідно ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб, та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, згідно ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є спільній сумісній власності, здійснюється зі згодою всіх співвласників. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі по справі безпідставно, в порушення норм діючого законодавства, порушують право позивача на вільне користування власністю, яким є житлове приміщення, та це право підлягай поновленню, тому позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим, приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди , суд вважає достатньою для її компенсації 1000 грн., оскільки обставини порушення прав позивача встановлені в судовому засіданні та свідчать про зміну звичайного укладу його життя, душевні хвилювання повязанні з відновлюванням цього права. Вимоги позивача про стягнення з [PERSON] судових витрат повязаних з розглядом справи, а саме: транспортних витрат та витрат на правову допомогу у загальній сумі 3229 грн., що підтверджується документально, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до ст.ст. 84,85 ЩІК України. Одночасно, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті позивачем судового збору у сумі 17 грн. та по сплаті інформаційно-техніческого забезпечення розгляду справи у розмірі 37,50 грн.

Outcome: partial