Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

В січні 2008 року [PERSON]звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності , встановлення порядку користування нерухомим майном та покладення зобов'язання ( а. с. 3-5) .В обґрунтування вимог позову [PERSON]зазначав , що 01 грудня 2006 року [PERSON], перебуваючи з ним в шлюбі, придбала квартиру [ADDRESS]. [PERSON] уклала договір кредиту 01 грудня 2006 року з акціонерно - комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” , згідно якого їй було надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на придбання нерухомого майна - [ADDRESS]. [PERSON]також зазначає, що було укладено і іпотечний договір від 01 грудня 2006 року з акціонерно - комерційним банком соціального розвитку „ Укрсоцбанк”, згідно якого [PERSON], як іпотекодавець, передала в іпотеку іпотекодержателю зазначену квартиру. 08 лютого 2008 року [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану квартиру на себе. [PERSON]зазначав, що з квітня 2007 року шлюбні відносини з [PERSON] погіршилися та 19 вересня 2007 року шлюб між ним та [PERSON]було розірвано. Оскільки в добровільному порядку згоди з [PERSON] щодо поділу квартири та встановлення порядку користування квартирою не досягнуто , то [PERSON] просив на підставі положень статтей 60, 63, 64, 68 Сімейного кодексу України визнати за ним право власності на Ѕ частину квартир[ADDRESS]та встановити порядок користування зазначеною квартирою, за яким виділити йому у користування кімнату площею 13,0 кв. м., а Висоцький Н.А. виділити кімнату площею 16,4 кв. м., залишивши підсобні приміщення у спільному користуванні. В подальшому [PERSON]доповнив свої позовні вимоги ( а. с. 55) та просив покласти на нього зобов'язання по сплаті кредиту за кредитним договором № 935/5 -472 від 01 грудня 2006року , укладеним між [PERSON] та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку „ Укрсоцбанк” , за Ѕ частину квартири № 36 по вул.Толстого , 140 в м. Чернігові. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON]. про визнання права власності на квартиру і припинення права спільної сумісної власності ( а. с. 38-39) .Свої вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що в період шлюбу [PERSON] 01 грудня 2006 року була придбана квартира[ADDRESS] за 168 400 грн., з яких частину, в розмірі 16 840 грн. було сплачено відразу, а решта коштів - після отримання кредиту. Відповідно до договору кредиту від 01 грудня 2008 року [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, які були витрачені на придбання вищезазначеної квартири. За час спільного проживання з [PERSON] по кредитному зобов'язанню ними було сплачено грошові кошти в сумі 800 доларів США, а з липня 2007 року, як вказує [PERSON] , залишок по кредиту вона сплачує самостійно за власні кошти. [PERSON] вважає, що спільними з [PERSON] коштами є 16 840 грн. та 800 доларів США кредиту, які вони сплатили під час спільного проживання в шлюбі. [PERSON] вказує, що частка [PERSON]. складає 6, 2 % від вартості квартири, вона є незначною і не може бути виділена в натурі , тому вона згодна сплатити [PERSON] 10 440 грн. [PERSON] просить на підставі положень статтей 183, 364, 365 Цивільного кодексу України визнати за нею визнати право власності на всю квартиру [ADDRESS], з виплатою компенсації відповідачу за його частку . А також припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру між нею та [PERSON] Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова 13 серпня 2008 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. Позовні вимоги [PERSON]. задоволені частково, визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири[ADDRESS] Визнаючи за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира набута подружжям у період шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частинах і відсутні підстави для відступу від засад рівності часток подружжя. В решті позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2008року доповнено вищевказане рішення суду від 13 серпня 2008 року та стягнуто з [PERSON] на користь державного бюджету 2741 грн.79 коп. судового збору, на користь [PERSON] 86 грн. сплаченого судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 598 грн. за проведення судової експертизи. В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 13 серпня 2008 року [PERSON] просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права , невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нове рішення про визнання за нею права власності на спірну квартиру в цілому, припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру, у задоволенні позовних вимог [PERSON]. відмовити повністю. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину , що відсутня згода кредитора на заміну боржника в борговому зобов'язанні по сплаті кредиту, і тільки вона несе обов'язок по сплаті коштів за кредитним договором . З врахуванням тих грошових сум, які сплачені нею з [PERSON], як подружжям, його частка складає лише 6,2 % від вартості спірної квартири, отже є незначною . Апелянт також вказує , що нею були внесені на депозитний рахунок кошти в розмірі половини погашеного кредиту за час спільного проживання та відповідно до вимог статті 365 Цивільного кодексу України у суду першої інстанції були всі підстави для припинення права [PERSON]. на частку в спільному майні за її вимогою . В апеляційні скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції від 22 вересня 2008 року [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення , як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване. Вказує, що відповідно до вимог статтей 79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Оскільки позивачем по первісному позову підтверджено документально про сплату ним 86 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, то з неї підлягають стягненню тільки 116 грн. Окрім цього, оскільки витрати [PERSON]. на проведення експертизи відносяться до тієї частини вимог, в задоволенні якої йому було відмовлено, тому він самостійно повинен нести зазначені витрати. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до висновку , що апеляційні скарги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а оскаржувані рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 , п. 3, п. 4 статті 309 ЦПК України , невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності , встановлення порядку користування нерухомим майном , покладення зобов'язання по сплаті кредиту за кредитним договором . Вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру та припинення права спільної сумісної власності задовольнити частково. Визнати за [PERSON] право власності на 31 / 500 частину квартири [ADDRESS] Припинити право власності [PERSON] на 31/ 500 частину квартири [ADDRESS] , визнавши за [PERSON]право власності на дану 31 / 500 частини квартири[ADDRESS] ( решта квартири[ADDRESS] належить[PERSON] на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу даної квартири від 01 грудня 2006 року , зареєстрованого в реєстрі за № 5949. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 08 лютого 2007 року ). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за приналежну йому на праві власності 31 / 500 частину квартири[ADDRESS] в сумі 10 440 (десять тисяч чотириста сорок ) грн. , звернувши стягнення на грошові кошти , внесені [PERSON] 18 квітня 2008 року по квитанції № 14 на депозитний рахунок суду № 37315006001170 , отримувач ГУДК в Чернігівській області, код отримувача 26295412 , код банку отримувача 853592 . Визнаючи за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира набута подружжям у період зареєстрованого шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частинах, як це передбачено ч. 1 статті 70 Сімейного кодексу України , і відсутні підстави для відступу від засад рівності часток подружжя. Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що зазначені висновки суду першої інстанції суперечать нормам матеріального права та фактичним обставинам справи. Як встановлено в ході судового розгляду даної справи , сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року , в подальшому шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 907 від 19 вересня 2007 року ( 15) . 01 грудня 2006 року ( а. с. 6-8) [PERSON], як покупцем , укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна - двокімнатної квартири № 36 в будинку № 140 по вул. Толстого в м. Чернігові за ціною 168 400 грн. Як вбачається зі змісту даного договору , п. 2.1 , і цієї обставини не заперечували сторони по справі, 16 840 грн. [PERSON] сплатила продавцям квартири до підписання цього договору, а решту суми в розмірі 151 560 грн. вона зобов'язалася сплатити продавцю в строк до 04 грудня 2006 року включно. Фактично зазначена сума була сплачена після отримання [PERSON] кредиту. Зокрема, відповідно до договору кредиту № 935/5-472 від 01 грудня 2006 року ( а. с. 12-14), укладеного між АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” та [PERSON], вона отримала кредит на придбання спірної квартири в сумі 30 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 25 листопада 2031 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним договором кредиту , нею в іпотеку АКБ соціального розвитку „ Укрсоцбанк” була передана придбана квартира , згідно іпотечного договору від 01грудня 2006 року ( а. с. 9-11). Згідно довідки № 05-08 /168 від 05 березня 2008 року АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” ( а. с. 57) , за період з 01 грудня 2006 року по 30 липня 2007 року згідно договору кредиту № 935/ 5 - 472 від 01 грудня 2007 року , укладеному з ЧОФ АКБ „ Укрсоцбанк” по кредиту виплачено 800 доларів США. Таким чином, на час розлучення наявним майном у подружжя була частина квартири вартістю 800доларів США та 16 840 грн., сплачених [PERSON] до підписання договору купівлі - продажу спірної квартири. Інша частина квартири була ще не оплачена і існував борг у сумі 29200 доларів США, який зобов'язувалася виплатити [PERSON]( а. с. 57 ). Відповідно до положень ч. 4 статті 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором , використане в інтересах сім'ї. П. 24 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя” орієнтує на врахування боргів подружжя та правовідносини за зобов'язаннями при поділі майна подружжя. В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок” від 04 жовтня 1991 року № 7 звертається увага на те, що при вирішенні спору про право власності на будинок обов'язок виплатити заборгованість по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників, а за відсутності такої згоди обов'язок виплати позички лежить на особі, яка її одержала. Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, кредитор АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” не дає згоди на заміну боржника і наполягає на тому, що за умовами кредитного договору [PERSON] повинна відповідати особисто ( а. с. 168). 26 лютого 2008 року відповідно до договору про припинення договору поруки № 935/ 09 - 534 від 01 грудня 2006 року, укладеного між АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк „ , [PERSON], [PERSON] ( а. с. 58), припинено дію договору поруки № 935/09-534 від 01 грудня 2006 року. За таких обставин, спільним сумісним майном подружжя є тільки оплачена частина квартири на час розірвання шлюбу. Згідно до договору купівлі-продажу спірної квартири від 01 грудня 2006 року ( а. с. 6-8), вартість квартири[ADDRESS] становить 168 400 грн. Таким чином, подружжям за період проживання в зареєстрованому шлюбі оплачено спільних коштів за спірну квартиру 20 880 грн. (800доларів СШАХ5,05 = 4040 грн.( з 01 грудня 2006 року по 30 липня 2007 року курс Національного банку України становив 505 гривень 00 копійок за 100 доларів США) + первинний внесок продавцям за квартиру в сумі 16840 грн.). Відповідно до положень статті 70 Сімейного кодексу України частки майна дружини та чоловіка є рівними . Тому спільно сплачена грошова сума подружжям за спірну квартиру ділиться порівну , зокрема, 20 880 грн. : 2 = 10 440 грн. Таким чином, [PERSON] належить 31 / 500 частина ( 10 440 грн. Х 100% : 168 400 грн.) квартири № 36 в буд.140, по вул. Толстого в м. Чернігові. Висновки суду першої інстанції про право власності [PERSON]. на Ѕ частину зазначеної квартири суперечать нормам матеріального права і обставинам справи. За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне новим рішенням вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру та припинення права спільної сумісної власності задовольнити частково. Визнати за [PERSON] право власності на 31 / 500 частину квартири [ADDRESS] Припинити на підставі положень статті 365 Цивільного кодексу України право власності [PERSON] на 31/ 500 частину квартири [ADDRESS] , визнавши за [PERSON]право власності на дану 31 / 500 частини квартири[ADDRESS] ( решта квартири[ADDRESS] належить[PERSON] на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу даної квартири від 01 грудня 2006 року , зареєстрованого в реєстрі за № 5949. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 08 лютого 2007 року ( а. с. 16 ). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за приналежну йому на праві власності 31 / 500 частину квартири[ADDRESS] в сумі 10 440 (десять тисяч чотириста сорок ) грн. , звернувши стягнення на грошові кошти , внесені [PERSON] 18 квітня 2008 року по квитанції № 14 на депозитний рахунок суду № 37315006001170 , отримувач ГУДК в Чернігівській області, код отримувача 26295412 , код банку отримувача 853592( а. с. 56). Оскільки маються всі підстави для застосування статті 365 Цивільного кодексу України , на яку посилалася [PERSON] в обґрунтування вимог зустрічного позову. Апеляційний суд також при застосуванні вказаної норми матеріального права виходить з положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 квітня 1991 року № 7 „ Про судову практику застосування судами законодавства , що регулює право власності громадян на житловий будинок” , зі змінами і доповненнями , передбаченими постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року № 13 і від 25 травня 1998 року № 15, якими передбачено , що суд може , з огляду на конкретні обставини справи і за відсутності згоди власника, що виділяється , зобов'язати інших учасників спільної власності виплатити йому грошову компенсацію за приналежну йому частку. Зокрема, в даному випадку це можливо, оскільки частка [PERSON]. в спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною ( а. с. 90 - 91), спільне користування квартирою колишнього подружжя є неможливим . Крім того, згідно даних комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 28 жовтня 2008 року № 20186 ( а. с. 175), за [PERSON] зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості : м. Чернігів, вул. Рокосовоського , 18 , кв. 65 , ідеальна частка Ѕ , правовстановлюючі документи - свідоцтво про право власності на житло від 09 вересня 2004 року. Також по справі виконані умови , регламентовані ч. 2 статті 365 Цивільного кодексу України, - [PERSON] попередньо внесена вартість частки [PERSON]. у спільному майні на депозитний рахунок суду. З врахуванням наведеного та положень чинного законодавства , що регулює спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/ 2 частину спірної квартири , встановлення порядку користування нерухомим майном , покладення зобов'язання по сплаті кредиту за кредитним договором . Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 839 ( вісімсот тридцять дев'ять ) грн. 31 коп. в рахунок повернення судових витрат. Зокрема, в рахунок повернення сплаченого судового збору та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи підлягає стягненню 268 грн. 81 коп. ( 104 грн. 40 коп. + 104 грн. 41 коп. +30 грн. + 30 грн.),( а. с. 35, 37, 136, 173). В рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката ( а. с. 53) стягненню з [PERSON]. на користь [PERSON] підлягає сума 570 грн. 50 коп. , обчислена відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 „ Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ , і порядок їх компенсації за рахунок держави „ , ч.1, п. 1 Додатку ( 525 грн. Х 40 % Х 2год .43 хв .= 570 грн. 50 коп. Загальна сума , яка підлягає стягненню з [PERSON]. на користь [PERSON] в рахунок повернення судових витрат - 839 грн. 31 коп.

Outcome: partial