Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що їй, її матері – [PERSON] та її чоловікові – [PERSON] , належить на праві спільної сумісної власності, без визначення часток, квартира [ADDRESS] Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1993 року, що видане на підставі розпорядження виконкому Олександрійської міської ради народних депутатів № 2388 від 28 травня 1993 року. 18 січня 1999 року померла її мати, а 30 березня 2008 року помер її чоловік. Вона є спадкоємцем першої черги і після смерті своєї матері та чоловіка фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом з ними на момент їх смерті і продовжує мешкати у квартирі. Проте, на її звернення до нотаріальної контори нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначені частки кожного з спадкодавців у спільному майні. Також, існують розбіжності у написанні прізвища її чоловіка у різних документах, а саме, у свідоцтві про смерть – [INFO] , а у свідоцтві про одруження та у свідоцтві про право власності на житло – [INFO] , а також, у написанні по-батькові її матері – [INFO] у свідоцтві про право власності на житло та [INFO] у свідоцтві про її народження. Тому, просить суд визнати рівними частки учасників спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] [PERSON] в квартирі [ADDRESS] Кіровоградської області, які становлять 1/3 частину у кожного, та визнати за нею право власності на всю квартиру, в порядку спадкування. У попереднє судове засідання позивач надала заяву з клопотанням про проведення розгляду справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні заявив про повне визнання позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті у попередньому судовому засіданні, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Спірні правовідносини врегульовано нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а саме ст. 549 ЦК, а також нормами нині діючого ЦК України, зокрема ст. 1268. В судовому засіданні встановлено, що позивачу, її матері – [PERSON] та її чоловікові – [PERSON] , належить на праві спільної сумісної власності, без визначення часток, квартира [ADDRESS] Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1993 року, що видане на підставі розпорядження виконкому Олександрійської міської ради народних депутатів № 2388 від 28 травня 1998 року. Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і п. 6 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача житла у власність громадян здійснюється в рівних частках. Позивач є спадкоємцем першої черги і після смерті своєї матері, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Після смерті свого чоловіка, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, вона також фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом з ним на момент його смерті і продовжує мешкати у квартирі. Проте, на звернення позивача до нотаріальної контори нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначені частки кожного з спадкодавців у спільному майні, а також, існують розбіжності у написанні прізвища її чоловіка у різних документах, а саме, у свідоцтві про смерть – [INFO] , а у свідоцтві про одруження та у свідоцтві про право власності на житло – [INFO] , а також, у написанні по-батькові її матері – [INFO] у свідоцтві про право власності на житло та [INFO] у свідоцтві про її народження. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved