Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «ПОЛСТАР» про поновлення на роботі і в обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі Наказу №194-к від 12.10.2007 р.. дозволу про працевлаштування № 574 від 12.10.2007 р. та укладеної трудової угоди був прийнятий на посаду генерального директора ТОВ «Полстар». 13.10.2008 р. між ним та відповідачем було укладено Контракт строком до 12.10.2009 р. У зв'язку з закінченням терміну дії Контракту 12.10.2009 р. між ним та відповідачем було укладено новий Контракт строком на один рік тобто по 12.10.2010 р. Відповідно до Додаткової угоди від 02.11.2009 р., укладеної з ним до Контракту були внесені зміни. Як громадянину [PERSON], [PERSON] центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України. Позивачеві було надано дозвіл на працевлаштування № 574 від 12.10.2007 р., дію якого було продовжено до 12.10.2010 р. Таким чином він планував здійснювати трудову діяльність на ТОВ «Полстар», з приводу чого Позивачеві було продовжено термін тимчасового проживання в Україні до 12.10.2010 р. 28.12.2009 р. [PERSON] представник учасника ТОВ «Полстар» Фірми «Поларіс Хандельсгезельшафт м.б.Х» запропонував Позивачеві, припинити трудові відносини з ТОВ «Полстар» та змусив написати заяву про розірвання Контракту від 12.10.2009 р. і звільнення за угодою сторін. При цьому Позивач вказував, що підстави звільнення йому не були роз'яснені. 28.12.2009 р. Позивач написав іншу заяву про те, що анулює свою заяву про звільнення за угодою сторін, з цим письмово погодився Голова товариства - представник учасника Криворізької швейної фабрики «Старт» шляхом написання резолюції на заяві Позивача. Але всупереч зазначеним домовленостям в той же день, 28.12.2009 р. представниками учасників ТОВ «ПОЛСТАР» були проведені позачергові збори учасників на яких ними були прийняті рішення про задоволення заяви Позивача про звільнення за угодою сторін та звільнення Позивача з посади генерального директора за взаємною угодою сторін з 28.12.2009 р. Зазначені рішення оформлено Протоколом зборів учасників № 16 від 28.12.2009 р. Відповідно до наказу № 248-к від 28.12.2009 р. Позивача було звільнено з 28.12.2009 р. на підставі п.1 ст. 36 КЗпІІ України за угодою сторін. Позивач вважає таке рішення учасників вчинено з грубим порушенням умов Контракту та норм Кодексу законів про працю України, мотивуючи це наступним: По-перше, відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права та обов'язки в трудових відносинах, якщо інше не передбачено законодавством України та міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений термін. можуть займатися трудовою діяльністю відповідно до одержаного у встановленому порядку дозволу на працевлаштування. Ст. 22 КЗпГІ України встановлює, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. По-друге, СТ..21 КЗпГІ України зазначено, що Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії. права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до Додаткової Угоди № 1 від 02.11.2009 р. до Контракту від 12.10.2009 Контракт може бути припинений достроково за умови обов'язкового надання іншої посади у дирекції [PERSON]. Таким чином, Позивач зазначив, що 28.12.2009 р. угоди про його звільнення з ним не було досягнуто, в зв'язку з введенням його в оману він був вимушений анулювати свою попередню заяву про розірвання Контракту за угодою сторін, на що отримав згоду з боку Голови товариства. З 29.12.2009 р. по 15.02.2010 р. Позивач ніде не працював, в зв'язку з сімейним обставинами та проблемами, що виникли з приводу втрати роботи. Також Позивач неодноразово виїжджав за межі України та звертався до консульської установи у Києві для надання роз'яснень, тому з цих причин ним був пропущений місячний строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, на думку Позивача, учасники ТОВ «ПОЛСТАР» вдруге ввели його в оману, фактично визнавши незаконність звільнення, призначили з 15.02.2010 р. на посаду виконуючого обов'язки генерального директора ТОВ «ПОЛСТАР» але вже без укладення контракту. У зв'язку з цим Позивач просить суд також поновити строк для звернення з позовною заявою про поновлення на посаді генерального директора ТОВ «ПОЛСТАР». У попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. посилаючись на обставини викладені позивачем у позовній заяві і просила суд винести рішення у попередньому судовому засіданні. Представник відповідача ТОВ «ПОЛСТАР» - [PERSON] І.0. позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що будь-яких заперечень не має і просив також суд розглянути справу у попередньому слуханні. Виходячи з наведеного, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку поновити заявнику строк звернення до суду та задовольнити позов у повному обсязі при проведенні попереднього судового засідання, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] Себастіан працював у відповідача з 12.10.200" р. на посаді генерального директора відповідно до Наказу № 194-к від 12.10.07 р. та дозволу про працевлаштування № 574 від 12.10.2007 р.. виданого [PERSON] центром зайнятості Міністерства прані та соціальної політики України. р. між позивачем і ТОВ «ПОЛСТАР» було укладено трудову угоду строком дії до 12.10.2008р. р. в зв'язку з закінченням терміну дії трудової угоди між сторонами було укладено новий Контракт строком на один рік по 12.10.2009 р. 12.10.2009 р. з Позивачем знову був укладений новий Контракт строком дії по 12.10.2010 р. 02.11.2009 р. Додатковою угодою до Контракту були внесені зміни. 28.12.2009 р. представниками учасників ТОВ «Полстар» були проведені позачергові збори, на порядку денному були такі питання: 1.Розгляд заяви генерального директора [PERSON] [PERSON] про його звільнення з посади генерального директора [PERSON] за згодою сторін. 2. Обрання генерального директора товариства. За результатами розгляду винесених на порядок денний питань було прийнято рішення про задоволення заяви [PERSON] та звільнено його з посади генерального директора за взаємною згодою сторін з 28.12.2009 р. Як вбачається з наданих відповідачем доказів, підставою для звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП України осі заява підписана особисто Позивачем від 28.12.2009 р. про звільнення його з посади генерального директора за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 28.12.2009 р., однак відповідач не заперечував факту подання Позивачем другої заяви про анулювання зазначеної заяви, поданої голові товариства позивачем також 28.12.2009р. До посилань представника відповідача на те, що на його думку Позивач, перший звернувся пропозицією щодо подальшого звільнення та мав наміри звільнитися, суд відноситься критично, оскільки як вбачається із заяви від 28.12.2009 р. позивач намагався в той же день анулювати заяву про звільнення за угодою сторін, на що голова товариства [PERSON] погодився, шляхом накладення резолюції на самій заяві. Крім того укладення 12.10.2009 р. Контракту на один рік, продовження [PERSON] центром зайнятості І Міністерства праці та соціальної політики України дії дозволу на працевлаштування № 574 від 12.10.2007 р. До 12.10.2010 р.. продовженням УМВС України у Дніпропетровській області від 27.01.2009 р. посвідки па право тимчасового проживання в Україні до 12.10.2010 р. підтверджують наміри позивача здійснювати трудом діяльність на посаді генерального директора ТОВ «ПОЛСТАР». Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права та обов'язки в трудових відносинах, як інше не передбачено законодавством України та міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений терміт, можуть займатися трудовою діяльністю відповідно до одержаного у встановленому порядку дозволу працевлаштування. Ст.. 1 Кодексу законів про працю України встановлює, що цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективного суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню прані на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, ч. 2 ст. 2 нього Кодексу визначає, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з звичною особою. Ст.. 21 цього Кодексу визначає, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною третьою зазначеної етапі встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до додаткової угоди від 02.11.2009 р. сторони погодили що дія контракту припиняється: а) після закінчення терміну дії Контракту; б) достроково за умови обов'язкового надання іншої посади у [PERSON]; в) за ініціативою Найвищого органу [PERSON] до закінчення терміну дії Контракту у випадках передбачених п.6.3 цього Контракту; г) за ініціативою керівника до закінчення терміну дії Контракту у випадках, передбачених п.6.4. цього контракту. Відповідачем ТОВ «ПОЛСТАР» не було дотримано умов контракту стосовно його дострокового розірвання, враховуючи свідчення позивача та відповідача по справі інша посада позивачу не пропонувалась. Крім зазначеного п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України серед підстав припинення трудового договору визначено припинення за угодою сторін. Оцінивши всі подані докази у сукупності суд прийшов до висновку щодо недосягнення між Позивачем та Відповідачем угоди про припинення трудового договору. Так шляхом подання повторної заяви від 28.12.2009 р. Позивач виступив з пропозицією анулювати додану раніше ним заяву про припинення трудового договору а Відповідач з зазначеним погодився, про що свідчить особистий підпис голови товариства [PERSON]. Враховуючи положення Статуту ТОВ «Полстар» в новій редакції, затвердженій Зборами засновників [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Полстар» Протоколом № 9 від 02.08.2006 р.. відповідно до п.4 ст. 15 Статуту голова товариства підписує рішення Зборів учасників та укладає трудові угоди з посадовими особами [PERSON]. Станом на 28.12.2009 р. відповідно до Протоколу № 12 від 15.01.2008 р. Головою товариства був обраний представник учасника товариства фірми «Полаірс Хандельсгезельшафт м.б.Х» [PERSON] мка. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.1 ст.36 КЗпП, судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Враховуючи зазначене, суд вважає, їло Позивач та Відповідач дійшли згоди про анулювання домовленості про звільнення за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, але всупереч досягнутої домовленості Відповідач звільнив 28.12.2009 р. на підставі наказу № 248-к від 28.12.2009 р. з посади генерального директора ТОВ «ПОЛСТАР» Позивача. Крім того, сам Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги про поновлення на роботі позивача. Кодексом законів про працю України встановлені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Зокрема, ст. 233 Кодексу встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня. коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З матеріалів справи вбачається, що позивач наказом № 248-к від 28.12.2009 р. був ознайомлений у день звільнення але при цьому, як вимагає закон, копію наказу та трудову книжку йому не було надано. З матеріалів справи не видно, що Відповідач передав копії наказу та трудову книжку позивачу, також представник відповідача у попередньому засіданні не надав доказів, що підтверджують даний факт. Також враховуючи те, що з 29.12.2009 р. по 15.02.2010 р. позивач [PERSON] виїжджав за межі України, що підтверджується наданими письмовими доказами, суд вважає за можливе на підставі ст. 234 КЗпП України поновити йому строк для звернення до суду з позовною заявою. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Рішення суду у частині поновлення на роботі [PERSON] Себастіана на посаді генерального директора ТОВ «ПОЛСТАР» з 28.12.2009 р. необхідно допустити до негайного виконання у відповідності з вимог:: ст.367 п.4 ЦГОС України. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., а також витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved