Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

У червні 2009 р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідачки судових витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи за позовом останньої до неї, [PERSON], про стягнення боргу, яка розглядалася протягом 2008р. - 2009р. в Судацькому міському суді АР Крим. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, а також доповнила вимогою стягнення витрат по цій справі та пояснила, що в лютому 2008 р. [PERSON] звернулася до Судацького суду про стягнення з неї, [PERSON], боргу. В зв'язку із цим вона, [PERSON], понесла судові витрати, які пов*язані з проїздом до суду у липні - листопаді 2008р., січні та лютому 2009р., сплатою роботи свого представника та його витрат на проїзд та проживання в Криму, ознайомленням з матеріалами справи. В лютому 2009 р. позов [PERSON] був залишений без розгляду на підставі її клопотання, однак судові витрати не відшкодовані, у зв*язку з чим просила стягнути з відповідачки її судові витрати в загальному розмірі 11674,79 грн., а також судовий збір у сумі 116 грн. 75 коп. та витрати по ІТЗ в сумі 280 грн., які сплачені нею, позивачкою, по даній справі. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні на підставі ст. 85 ЦПК України. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що вимоги позивачки необгрунтовані на тій підставі, що витрати позивачки по явки до суду разом з представником не пов*язані з участю в розгляді справи, окрім апеляційного розгляду, яке проходило 08.01.2009р., а поїздки до Криму мали приватний характер; сплата витрат на правову допомогу представнику позивачки не передбачено законом, оскільки він не є адвокатом або спеціалістом в галузі права; судовий збір, сплачений [PERSON] при подачі апеляційної скарги, не може бути стягнений з [PERSON], оскільки остання є інвалідом першої групи та звільнена від сплати судового збору, у зв*язку з чим просив в позові відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню на підставі наступних правових норм та встановлених судом обставин. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (витрати на ІТЗ; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; інші витрати). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ч. 4 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі, або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Судом встановлено, що протягом лютого 2008р. та до 3 лютого 2009р. Судацьким міським судом АР Крим розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, по якій було задоволено позов повністю, стягнуто борг та судові витрати заочним рішенням від 02.07.2008р., на яке (після відмови в скасуванні за заявою позивачки) подана апеляційна скарга, за яку згідно квитанцій №№ 230, 231 від 16.09.2008 р. [PERSON] сплачено судовий збір - 760 грн., ІТЗ - 30 грн. Рішення Судацького суду було скасовано, справу направлено на новий розгляд, за результатами якого ухвалою цього суду від 03.02.2009 р. позов [PERSON] було залишено без розгляду. За таких обставин понесені [PERSON] витрати по сплаті судового збору та ІТЗ при подачі апеляційної скарги на рішення суду в загальному розмірі 790 грн. підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування витрат на проїзд та сплату роботи представника, суд приходить до висновку, що вони є необгрунтованими та стягненню з [PERSON] не підлягають, оскільки: -витрати на проїзд, як позивачки, так і представника в ті дати, які зазначені в позові, а саме другого, чотирнадцятого липня 2008р.; восьмого січня та третього лютого 2009р. не підтверджені доказами участі в судових засіданнях в зазначені дати, як це слідує з матеріалів цивільної справи № 2-203/09 Судакського суду, яке досліджено при розгляді цієї справи; - витрати за надання правової допомоги представнику у сумі 7000 грн., понесені [PERSON], не підтверджені доказами того, що цей представник - [PERSON] є фахівцем у галузі права та за законом має право на надання такої допомоги. Крім того, відповідно до довіреності від 27.06.2008р. (а.с. 147 справа № 2-203/09) позивачкою надано повноваження [PERSON], як своєму представнику, та саме в такому процесуальному статусі він брав участь у справі при її розгляді апеляційним судом АР Крим 18.11.2008р. Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст. 56 ЦПК України, відповідно до яких правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права та за законом має право на надання правової допомоги та п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України витрати [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та в зв'язку із цим судові витрати позивачки по даній справі підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - в частині судового збору - 7 грн., та витрат по ІТЗ - 250 грн., а всього - 257 грн.

Outcome: partial