Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 9 лютого 2006 року він уклав з ТОВ « Тетіс» в особі директора [PERSON] кредитний договір № 26, відповідно до якого видав відповідачу кредит у сумі 70.000 гривень із сплатою 22 відсотків річних, строком до 08 лютого 2007року. В якості забезпечення повернення кредиту 09 лютого 2006 року між позивачем та ТОВ «Тетіс», [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] є поручителем за зобов'язаннями відповідача перед позивачем. Оскільки відповідач свої зобов'язання перед позивачем по кредитному договору № 26 від 9 лютого 2006 року не виконує, позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Тетіс», [PERSON] заборгованість у сумі 1. 674.906 гривень 16 копійок. Під час розгляду справи представник позивача надала суду заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1.846.319 гривень 43 копійки. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. [PERSON], яка представляє свої інтереси та є представником ТОВ «Тетіс», у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про що у справі є розписка ( а. с. № 76). Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У судовому засіданні встановлено, що 9 лютого 2006 року позивач уклав з ТОВ «Тетіс» в особі директора [PERSON] кредитний договір № 26, відповідно до якого видав відповідачу кредит у сумі 70.000 гривень із сплатою 22 відсотків річних, строком до 08 лютого 2007року ( а. с. 7-8). В якості забезпечення повернення кредиту 09 лютого 2006 року між позивачем та ТОВ «Тетіс», [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] є поручителем ( а. с. 9). Однак відповідач суму кредиту позивачу не повернув. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по кредитному договору загальний розмір заборгованості, що виникла перед позивачем, складає 1.846.319 гривень 43 копійки, з яких : 59. 300 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 35.619 гривень 34 копійки - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 1.702.503 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 48.897 гривень 09 копійок - нарахована пеня. Згідно до ч.І ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дійсна наявність цих грошових зобов'язань відповідача перед позивачем та їх розмір підтверджується кредитним договором № 26 від 9 лютого 2006 року та наданим представником позивача відповідним розрахунком ( а. с. № 61-62). Оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідача своїх зобов'язань за кредитним договором, загальна грошова сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1.846.319 гривень 43 копійки . Відповідно до ст. 79 ЦПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з розглядом справи позивач витратив власні грошові кошти, а саме: на оплату позовної заяви судовим збором у розмірі 1.700 гривень; на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень, а всього (1.700 + ЗО = 1730) 1730 гривень, які слід стягнути з відповідачів на користь позивача. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача (1 846.319, 43 + 1.730 = 1.848.049, 43) 1.848.049 гривень 43 копійки.

Outcome: approved