Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 544506.13грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що на підставі кредитного договору №1054-ЧД від 04.09.2007р. відповідачу [PERSON] був наданий кредит в розмірі 75370.00 дол.США зі сплатою 11,3% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 03.09.2022р.. Згідно умов п.3.2 договору кредиту повернення кредиту здійснюється щомісячно в строк з 01 по 10 число кожного місяця, згідно з графіком, який зазначений в додатку №1 до договору кредиту, у складі щомісячного платежу. Позичальник порушив графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Враховуючи вказані положення ЦК України, позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту, залишок якого на сьогодні складає 531933.40грн.. Відповідно до п.3.2 договору кредиту позичальник позичальник щомісячно сплачує позивачу відсотки, нараховані за попередній місяць, у строк з 01 по 10 число поточного місяця. Відповідач не виконує власного обов`язку по сплаті відсотків за користування кредитом, закріпленого п.3.2 договору кредиту, внаслідок чого станом на 26.02.2009р. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом складає 5176.02грн. Відповідно до п.6.1 кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків повернення кредиту, сплати процентів та комісій останній сплачує позивачу пеню в розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. За несвоєчасне повернення вказаних коштів позичальнику нарахована пеня на суму 5874.23грн. В день укладання договору кредиту позивач та відповідачі уклали договір поруки №1054-ЧД, по якому відповідач [PERSON] зобов`язалася перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом та передбачених договором кредиту штрафних санкцій. Просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 544506.13грн., з яких: 531933.40грн. - кредит, 5176.02грн. - прострочені відсотки за користування кредитом, 1522.48грн. - заборгованість за простроченою комісійною винагородою, 5874.23грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором кредиту, а також судові витрати по сплаті держмита в сумі 1700.00грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00грн.. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав. Пояснив, що 04.09.2007р. між ним та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір №1054- ЧД, на підставі якого він тримав споживчий кредит в сумі 75370.00 дол.США на строк до 03.09.2022р. Споживчий кредит, наданий позивачем в 2007р., за фіксованим курсом долара 5.05грн. збільшився на 63,3%, що не було передбачено ніякими умовами цього договору. Станом на 02.09.2009р. офіційний курс НБУ долара склав 7,98грн. складанні кредитного договору навмисно допустив зловживання правом, пов`язаного з, використанням недозволених форм його реалізації, тобто склав односторонній договір, в якому у позивача було тільки право, а у відповідача тільки зобов`язання. Частиною 1,3 п.З ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець, виконавець, виробник не повинен включати у договорі з споживачем умови, які є несприятливими, зокрема умови щодо встановлення жорстких обов`язків споживача тоді, як надання послуг обумовлене лише власним розсудом виконавців. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про згоду слухання справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.09.2007. між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит та [PERSON] було укладено кредитний договір №1054-ЧД, на підставі якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 75370.00дол.США зі сплатою 11,3% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 03.09.2022р.. Згідно умов п.З.2 договору кредиту повернення кредиту здійснюється щомісячно в строк з 01 по 10 число кожного місяця, згідно з графіком, який зазначений в додатку №1 до договору кредиту, у складі щомісячного платежу. Станом на 26.02.2009р. заборгованість складає за кредитним договором №1054-ЧД від 04.09.2007р. в сумі 544506.13грн., з яких: 531933.40грн. - кредит, 5176.02грн. - прострочені відсотки за користування кредитом, 1522.48грн. - заборгованість за простроченою комісійною винагородою, 5874.23грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором кредиту. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже твердження відповідача, щодо несправедливого нарахування позивачем відсотків, не відповідають дійсності та вимогам закону. Між ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит та [PERSON] було укладено договір поруки №1054-ЧД від 04.09.2007р., за яким [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що виникли з умов кредитного договору. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, порушеного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну відповідальність) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» в даному випадку не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Станом на 26.02.2009р. заборгованість відповідачів перед позивачем становить 544506.13грн.. Цю суму необхідно стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача. Суд також вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь банку сплачені останнім при подачі позову до суду, державне мито в розмірі 1700.00грн. та 30.00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved