Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в Виноградівський районний суд із даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до вироку Виноградівського районного суду від 15.10.2009р., який вступив у законну силу 2.11.2009р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів відносно позивача, передбачених ст.296 ч.2 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та ст.122 ч.І КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, та призначено покарання за ст.296 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, а за ст. 122 ч.І - у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. В порядку ст.ст.70.75-76 КК України відповідача звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового терміну не скоїть новий злочин. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що внаслідок незаконних дій відповідача та відповідно до акту судово - медичного дослідження №164 від 12.06.2009р. йому були заподіяні тілесні пошкодження у вигляді: садна шкірних покровів чола справа, перенісся справа, синця га садна шкірних покровів лівої гомілки в середній частині по передній поверхні, що кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров»я; тілесні пошкодження у вигляді струсу головного мозку - що кваліфікуються, як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров»я; тілесні пошкодження у вигляді двобічного відкритого перелому щелепи та розриву ключинно-акроміального зчленування, що кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості. У зв'язку з цим 07-12.06.2009р. позивач перебував на лікуванні у травматологічному відділенні ЦРЛ. а з 13-19.06.2009р. на стаціонарному лікуванні в відділенні ЩЛХ Ужгородської центральної міжрайонної клінічної лікарні з діагнозом травматичний двохсторонній перелом нижньої щелепи - ментальний справа, ангулярний зліва, що підтверджується відповіддю на заяву клопотання з відділення ЩЛХ УІДМКЛ. Далі позивач вказує, що на лікування ним було витрачено 2.200,00 грн., а саме: чотири рентгенівські знімки - 120,00 грн., первинна анестезія при поступленні та обробці ран 07.06.2009 року та антибіотики - 250,00 грн.. друга анестезія при видаленні уламків та шинуванні - 150.00 грн., назубні шини Васильєва - 380,00 грн., три поїздки в Ужгородську ЦМКЛ - 300,00 грн.. лікування в обласній лікарні, в тому числі антибіотики та лікарство для звуження лімфовузлів в області щелепи - 400.00 гри., анестезія при шинуванні - 150,00 грн., назубні шини Тігерштердта - 450,00 грн. Також позивачу необхідно провести механотерапію для повного відновлення роботи щелепи, на яку необхідно 1.200,00 грн. та пройти курс реабілітації, замінити вибитий зуб, вартість якого складає 700,00 грн., що підтверджено епікризом від 19.06.2009р.. а кошти у нього відсутні і заробити їх не має можливості, так як єпозивач являється будівельником, а при фізичних навантаженнях та нахилі відчуваю сильну біль в щелепі. [PERSON] того, під час скоєння злочину відповідач пошкодив речі позивача: сорочку вартістю 70 грн. та штани вартістю 100 грн., чим завдав йому майнової шкоди на загальну суму 170,00 грн.. а всього майнову шкоду, нанесену йому відповідачем внаслідок злочину він оцінюю в 4.270.00 грн. Позивач також вважає, іцо внаслідок незаконних дій відповідача, йому було заподіяно також і моральну шкоду, яку він оцінюю в 6.000,00 грн.. яка полягає у фізичному болю та стражданнях- яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я та пошкодженням майна, втраті працездатності та роботи, так як постійного місця роботи не має. а працює по найму. Завдану майнову і моральну шкоду під час досудового слідства і розгляду справи у суді відповідач не відшкодував. [PERSON] того після засудження відповідач відмовляється відшкодувати понесені збитки, хоча під час судового розгляду справи обіцяв це зробити, а також поводиться щодо позивача образливо, принижує честь та гідність при спілкуванні з сторонніми особами. На підставі наведеного, вважаючи, що порушено його законні права, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 4.270,00 грн. та моральну шкоду в сумі 6.000,00 грн., завдану йому ушкодженням здоров'я під час скоєння відповідачем злочину. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладенні в заяві та просив суд їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні заявленні до нього позовні вимоги визнав та пояснив, що у скоєнні злочину відносно позивача він дійсно свою вину визнав повністю, але. оскільки він ніде не працює, а тому не може сплатити позивачу вказаний ним розмір матеріальної та моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін га дослідивши докази у справі в їх сукупності та взаємозв"язку. суд приходить до наступного. Правовідносини, які склались між сторонами, випливають із норм, що виникають внаслідок завдання шкоди. Так, відповідно до вимог ст.1166 ч.І ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Виноградівського районного суду від 15.10.2009р. \\а.с.4-5\\ відповідач визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.296 ч.2 та ст.122 ч.І КК України і йому було призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі і відповідно до ст.ст.75-76 КК України до нього встановлений 1-річний іспитовий строк. Зокрема. [PERSON] визнаний винним в тому, що він 07.06.2009р. приблизно об 04.10 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в провулку ву і,Шевченка в \\і. Виноградів. де діючи умисно, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин наніс потерпілому [PERSON] один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи спричинивши потерпілому відкритий двобічний перелом нижньої щелепи (справа та зліва) зі зміщенням кісткових уламків (підтверджено рентгенологічним обстеженням від 07.06.2009 року); розриву ключично - акроміального зчленування лівого плечового суглобу чим умисно, згідно, акту о юво -медичного дослідження №174 від 10.06.2009 року заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні пошкодження, які спричинили розлад здоров'я понад 21 день та не являються небезпечними для життя і по цим ознакам згідно п.2.2.1 ..в" ..Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених Наказом №6 МОЇ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості. Він же 07.06.2009р. з Мізун на протязі біля 20-тн хвилин вперто, не припиняючи своїх хуліганських дій наносили удари обутими ногами по голові, шиї та тулубу потерпілого [PERSON], спричинивши йому також тілесні ушкодження відповідно до [PERSON] судово-медичного дослідження за №164 від 112.06.2009р. \\а.с.6-8\\ у вигляді садна шкірних покровів чола справа, перенісся справа синця та садна шкірних покровів лівої гомілки в середній третині по передній поверхні, струсу головного мозку, підтвердженого об'єктивною неврологічною симптоматикою спричинили розлад здоров'я понад 6 але не більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.3.2 ,.а" ..Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених ..Наказом №6" МОЗ України від 17.01.1995р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров'я. Даний вирок набрав законної сили 02.11.2009р., відповідачем по справі не оскаржений. Отже, вказаний вирок є преюдиціальним для суду, оскільки відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні злочину щодо позивача доведена і доказуванню підлягає лише розмір шкоди. Як вбачається з повідомлення завідуючого відділенням Виноградівської ЦРЛ [PERSON] та хірурга-стоматлога [PERSON] \\а.с.11\\ позивач внаслідок травми від 07.06.2009р. отримав ушкодження: відкритий травматичний двухстороній злам нижньої щелепи- ментальний справа, ангулярний зліва зі зміщенням кісткових фрагментів. 09.06.2009р. під місцевою анестезією була проведена тимчасова імобілізація уламків нижньої щелепи з послідуючим накладенням назубних шин Васильєва в поєднанні з міжщелеповими гумовими тягами, був направлений в щелепне- лицеве відділення міської лікарні м.Ужгород. Відповідно до даних які надав заввідділення Ужгородської ЦМКЛ [PERSON] \\а.с.13\\ хворий Лешко знаходився на стаціонарному лікуванні 13.06.-19.06.2009р. з діагнозом травматичний двухсторонній перелом нижньої щелепи, хворому показана операція остеотомія нижньої щелепи та також реабілітаційний період, внаслідок травми позивач втратив 38 зуб. який ортопедчнй заміні не підлягає. Дані обставини в суді сторони не оспорювали. Таким чином, доведеним є те, що відповідач своїми злочинними діями завдав позивачу матеріальної шкоди в розмірі 4.270,00 грн., оскільки вартість чотирьох рентгенівських знімків становить - 120.00 грн., первинна анестезія при поступленні та обробці ран 07.06.2009 року та антибіотики - 250,00 грн., друга анестезія при видаленні уламків та шинуванні - 150.00 грн., назубні шини Васильєва - 380,00 грн., три поїздки в Ужгородську ЦМКЛ - 300,00 грн., лікування в обласній лікарні, в тому числі антибіотики та лікарство для звуження лімфовузлів в області щелепи - 400.00 гри., анестезія при шинуванні - 150.00 грн., назубні шини Тігерштердта - 450,00 грн., вартість проведення механотерапії для повного відновлення роботи щелепи 1.200.00 грн.. курс реабілітації, заміна вибитого зуба, вартість якого складає 700.00 грн., а також 170,00 грн. вартість пошкоджених речей позивача: сорочка вартістю 70 грн. та штани вартістю 100 грн. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 6.000.00 грн., суд приходить до наступного. У відповідності до вимог ст.ст. 10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести гі обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки моральної шкоди позивач зазнав як на момент скоєння злочину, так і на момент ухвалення судового рішення, то слід застосувати положення ст.23 ЦК України, норми якої гарантують право громадянина на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Так. згідно ч.І ст.1167 вказаного Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. [PERSON] цього, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує і роз»яснення, дані в п.5 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». При цьому з»ясуванню підлягають такі питання, як: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останього в її заподіянні. Також суд з»ясовує. чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями вони заподіянні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. В судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, довів належними доказами факт спричинення йому відповідачем моральних страждань, а відтак заподіяння йому у зв"язку з цим і моральної шкоди, а тому суд, відповідно до вимог ст.З ЦК України, вважає за необхідне і достатнє, враховуючи принцип розумності та справедливості, зваживши на те. що відповідач ніде не працює, стягнути з відповідача на користь позивача 5.000,00 грн. для відшкодування моральної шкоди, і така сума буде справедливою та достатньою для компенсації його моральних страждань та відновлення звичного стану життя. Гіри цьому до уваги береться, що позивач тривалий час вимушений був у судовому засіданні доводити свою правоту, з моменту скоєння злочину нервував, морально переживав, у зв»язку із лікуванням переносив фізичний біль та страждання. Отже, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦГІК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов в частині задоволення вимог по стягненню моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.ст.23.1166.1167 ЦК України, п.5 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та

Outcome: approved