Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

У вересні 2009р. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що 11.08.2008 року з відповідачем № 1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого йому був наданий кредит у сумі 30000 доларів США, строком погашення до 13.08.2029р. зі сплатою відсотків. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Однак відповідачем ця вимога не виконується, заборгованість за курсом гривні до долара США складає 271739,03 грн., яку відповідач не сплачує. Відповідачка № 2 за договором поруки від 11.08.2008р. зобов*язана відповідати перед банком у тому ж обсязі, що і відповідач № 1, у зв*язку з чим просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитом на суму 271739,03 грн., що еквівалентна 33978 доларів США за курсом НБУ, та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1700 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн. у відповідних долях. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитній угоді в сумі 271739,03 грн., як еквівалент зобов*язання у валюті за відповідним курсом, як на день звернення з позовом, так і на день розгляду справи, та судові витрати, які підтверджені квітанціями, та перерахувати на відповідний рахунок позивача. Одночасно просив суд обмежити відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ними зобов*язань по сплаті боргу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував того факту, що отримав у банку кредит, однак вносити щомісячні платежі своєчасно можливості не мав через відсутність достатніх коштів, у зв*язку з чим виникла заборгованість, яку на теперішній час сплатити не може. Розмір боргу в еквіваленті гривні вважав невірним, виходячи з іншого курсу НБУ, який існував у серпні 2008р. Також заперечував проти заборони йому виїзду за кордон. Відповідачка [PERSON] надала аналогічні пояснення, стверджуючи, що вона, як поручитель, також не може виконувати свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом. Проти прийняття судом заходів по забезпеченню позову також заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, згідно умов договору про відкриття кредитного рахунку від 11.08.2008 року [PERSON] банком було надано кредит в сумі 30000 доларів США зі сплатою відсотків річних. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Згідно ст..526, 527 ЦК України зобовязання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обовязки, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків в цьому випадку встановлюється договором, законом чи іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобовязання. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитної угоди не виконує в повному обсязі взяті на себе зобовязання та не сплачує кредит та відсотки за користування грошовими коштами. Сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 271739,03 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідачка [PERSON], як поручитель за договором, свої зобовязання за вимогою банку не виконала. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача всю суму заборгованості за кредитною угодою солідарно та судові витрати, у тому числі витрати по ІТЗ. Згідно ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України» і п. 22 Постанови КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31.03.1995р. № 231 громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзду за кордон у відповідних випадках, які передбачені ч.1 цієї статті Закону, у тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов*язань, покладених на неї судовим рішенням - до виконання зобов*язань. Оскільки факт наявності заборгованості за кредитом перед банком у відповідачів підтверджений документально, то у суду є підстави для обмеження боржників у праві виїзду за кордон України.

Outcome: approved