Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі Головного управління будівництва про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що є співвласником частки квартири [ADDRESS]. Біля цього будинку, на території, яку мешканці будинку вважали придомовою, з 2003 року почалось будівництво торгівельного центру. Як він дізнався пізніше, деякі активісти будинку почали звертатись в різні інстанції з вимогами щодо припинення будівництва, зокрема і до на той час народного депутата [PERSON]В, Після втручання останньої перший заступник начальника Головного управління будівництва та архітектури Дніпропетровської обласної державної адміністрації направив відповідь від 16.01.2004 року на імя одного з мешканців будинку [PERSON], в якій зазначив, що будівництво обєкту відповідає чинному законодавству, державним будівельним нормам і правилам та порушень містобудівного законодавства при розміщенні та будівництві центру не виявлено. Разом з тим, в подальшому виявилось, що це не так. Дані про цю невідповідність виявились в іншій відповіді тієї ж самої посадової особи відповідача, але в якості в.о.начальника Головного управління, яка була надана пізніше, а саме від 14.01.2005 року, в якій було зазначено, що на момент перевірки встановлено, що будівельні роботи по обєкту ведуться вище відмітки нульового циклу без погодження дозвільної документації в повному обсязі. Таким чином, наявні недоліки в роботі відповідача, які виявились в тому, що його працівники поставились халатно та не професійно до перевірки в 2004 році заяви громадян та не виявили факту відсутності у забудовника всієї передбаченої законодавством документації в повному обсязі. Таким неналежним виконанням своїх обовязків працівники відповідача порушили ст.3 Конституції України та відповідно до ст.56 Конституції України він має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, яка була спричинена бездіяльністю (неналежною, неякісною, проведеної не в повному обсязі перевіркою). На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 1700 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави та обставини, просив задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх безпідставність, зазначивши, що управління при розгляді звернень громадян діяло в межах своїх повноважень з дотриманням чинного законодавства. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що в грудні 2003 року до Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшло депутатське звернення народного депутату України [PERSON] та заява мешканців будинку №1 по вул.Дзержинського в м.Дніпропетровську в особі уповноваженого [PERSON] з приводу порушень діючого законодавства при будівництві біля будинку торгівельного центру (а.с.105-107). За наслідками проведеної за даним фактом перевірки Головним управлінням будівництва та архітектури Дніпропетровської обласної державної адміністрації за підписом першого заступника начальника головного управління [PERSON] на імя [PERSON] 16.01.2004 року було надано відповідь, в якій повідомлено, що управлінням було проведено нараду з виїздом на місце за участю фахівців облдержадміністрації, міськвиконкому, ГоловАПУ, інспекції Держархбудконтролю м.Дніпропетровська, представників проектної та підрядної будівельної організації. Повідомлялось, про отримання позитивного висновку «Укрінвестекспертизи» щодо конструктивних рішень нульового циклу та надання дозволу інспекцією Держархбудконтролю на виконання будівельних робіт нульового циклу, а також про те, що надання дозволів, проектування, узгодження та затвердження, а також будівництво обєкту відповідає чинному законодавству України, Державним будівельним нормам та правилам (а.с.3). 14.01.2005 року Головним управлінням будівництва та архітектури Дніпропетровської обласної державної адміністрації за підписом в.о.начальника головного управління [PERSON] було надано відповідь на колективне звернення мешканців будинку №1 по вул.Дзержинського в м.Дніпропетровську на імя [PERSON] щодо будівництва торгівельного центру, в якій повідомлено, що на момент проведеної перевірки встановлено, що будівельні роботи по даному обєкту ведуться вище відмітки нульового циклу без погодження дозвільної документації в повному обсязі. Тому на адресу міськвиконкому направлено листа по прийняттю відповідних дій згідно чинного законодавства (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.25 Закону України «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв'язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з позовом, в якості підстав для звернення посилався на протилежність висновків перевірок в 2004 та 2005 роках, зокрема на те, що згідно відповіді відповідача від 14.01.2005 року вбачається, що будівництво торгівельного центру проводилось без погодження дозвільної документації в повному обсязі. В той час, як згідно відповіді від 16.01.2004 року відповідач повідомляв про відсутність будь-яких порушень діючого законодавства при будівництві центру, що на його думку свідчить про те, що працівники відповідача поставились халатно та не професійно до перевірки в 2004 році заяви громадян та не виявили факту відсутності у забудовника всієї передбаченої законодавством документації в повному обсязі. Таким неналежним виконанням своїх обовязків працівники відповідача порушили ст.3 Конституції України та відповідно до ст.56 Конституції України він має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, яка була спричинена бездіяльністю (неналежною, неякісною, проведеної не в повному обсязі перевіркою). Разом з тим, як вбачається з відповіді відповідача від 16.01.2004 року в останній мова йшла про дотримання вимог діючого законодавства, будівельних норм та правил на момент перевірки при проведенні робіт нульового циклу. В той час, як у відповіді від 14.01.2005 року повідомлялось про будівництво торгівельного центру без погодження дозвільної документації в повному обсязі вище відмітки нульового циклу. Тобто зі змісту наданих відповідачем відповідей вбачається, що останні не протирічать один одному, як на це посилається позивач, відповідачем проводились перевірки щодо дотримання діючого законодавства при будівництві торгівельного центру в межах своєї компетенції та наданих законом повноважень. Будь-яких даних, які б свідчили про бездіяльність посадових осіб відповідача при проведені перевірки за зверненнями мешканців будинку №1 по вул.Дзержинського в м.Дніпропетровську матеріали справи не містять та доказів на підтвердження цього, а також заподіяння моральної шкоди внаслідок такої бездіяльності позивачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, такими, що не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed