Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору добровільного страхування автотранспортних засобів № 06/33464/12701/08 від 20.05.2008 року неправомірно та навмисно здійснює затягування часу, пов'язаного з виконанням свого обов'язку щодо найскорішого врегулювання питання страхового відшкодування, потрібного на відновлення застрахованого транспортного засобу марки «Lexus» н/з [NUMBER]. що належить останньому на праві власності та придбаний на кредитні кошти ВАТ КБ «Надра». Зазначає, що дана поведінка відповідача порушує його права та майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, як споживача страхових послуг, що й змусило його звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі за обставин викладених вище. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак будь-яких заперечень щодо позову не надіслав, та не надіслав повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 20.05.2008 року було укладено договір добровільного страхування автотранспортних засобів № 06/33464/12701/08. Застрахованим за даним договором є транспортний засіб марки «Lexus» н/з [NUMBER], що належить позивачу на праві власності та придбаний в кредит за рахунок коштів, наданих ВАТ КБ «Надра». На підставі вищевказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати страхувальнику (при наявності вигодонабувача - кредитора повинна бути письмова згода останнього) чи вигодонабувачу в межах страхової суми, прямі збитки, що виникли протягом строку дії Договору страхування в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого ТЗ в цілому, або окремих його деталей та частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТГІ). інших випадкових подій та протиправних дій третіх осіб. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2009 року стався випадок, який відповідно до зазначених у договорі страхових ризиків має кваліфікуватися як страховий випадок, а саме ДТП. Встановлено, що позивачем, в межах строків передбачених договором страхування, було вжито необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про зазначену дорожньо- транспортну пригоду та згодом надано всі необхідні документи, обов'язковість яких передбачена договором. Розмір збитків, завданих даною подією позивачу, відповідно до звіту № 18/03/09, наданого ФЛП [PERSON] від 05.02.2009 року, склав 253 249 гривень 82 копійки. Згідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про мтрахування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п.п. 12.18.1 Загальних умов страхування, страховик протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів, необхідних для визнання випадку страховим та визначення розміру збитку, а також документів, отриманих Страховиком в процесі розслідування, приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування і складає страховий акт. який є формою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті. Виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше десяти робочого дня від дати складання страхового акта (п.п.12.18.3 Договору). Відповідно до змісту листа від 14.05.2009 року № 4024/10, наданого на скаргу позивача щодо не поінформування та ігнорування у відношенні до нього, відповідач повідомив, що здійснить страхову виплату у строки передбачені договором за наявності усіх необхідних документів для прийняття рішення про визнання події страховим випадком та посилаючись на ст. 25 Закону України «Про страхування», пункти Загальних умов страхування, які є невід'ємною частиною договору страхування, запевнив, що має право проводити і проводить перевірку документів по даній справі, однак жодним чином це не підтвердив та не обгрунтував. В силу положень передбачених Загальними умовами страхування, а саме п.п. 12.18.2, що передбачають право відповідача відстрочити прийняття рішення про визнання страхового випадку якщо неповністю з'ясовано обставини страхового випадку, винуватці, розмір збитків, обставини, які підтверджують право третіх осіб наодержання відшкодування - до з'ясування таких обставин; страховик має мотивовані сумніви в дійсності документів, що підтверджують настання страхового випадку, розмір збитків та право Страхувальника (Вигодонабувача) на отримання страхового відшкодування за договором страхування - доки не буде підтверджена дійсність таких документів; порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння ТЗ, пошкодження чи втрати застрахованого ТЗ - до винесення судом вироку по такій кримінальній справі. її призупинення або закриття, відповідачу дійсно надано таке право строком не більше ніж на 6 місяців. Однак дії відповідача, в свою чергу, за умови дійсної необхідності відстрочки у прийнятті рішення про складання страхового акту, без належного повідомлення страхувальника про здійснення такого роду дій. можуть свідомо розцінюватись як протиправні. Тим паче, зважаючи на 10 денний строк, наданий відповідачу для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, зазначене повідомлення має принципове значення, оскільки по-перше, страховик, згідно чинного законодавств, що регулює дану сферу суспільних відносин, зобов'язаний вжити всіх засобів для найскорішого врегулювання даних відносин, в тому числі з проведенням страхових виплат, по - друге, скорочений термін прийняття рішення з будь-якого питання пов'язаного з страховими послугами, за своєю природою покликаний обмежити свавілля та зловживання юридичних осіб - страховиків, що надають дані послуги, і останнє, надають гарантії споживачу щодо непорушності його права на достовірну інформацію, що стосується його прав га інтересів. Зважаючи на викладене та враховуючи те. що до цього часу відповідачем не прийнято жодного рішення стосовно складання страхового акту, який згідно Загальних умов страхування є формою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, а обмежений 6 місяцями строк на відстрочення збіг, крім того, наявність всіх документів необхідних для складання страхового акту, що завчасно були подані позивачем, підтверджується належними у матеріалах справи доказами, суд приходить до логічного висновку про зловживання та неправомірність дій відповідача по відношення до позивача. Неправомірність дій відповідача до споживача його послуг виражена в порушенні строку, наданого на складання страхового акта та свідомого затягування здійснення страхових виплат. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610. 61 1 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а тому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойки. Договором передбачено, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки, розмір якої відповідно до п.п. 8.1.5. п. 8.1. Загальних умов страхування становить 0.01 відсотка від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки НБУ. що діяла на день виникнення прострочення. Крім того, пункт 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого суду розрахунку, загальна сума заборгованості, разом з штрафними санкціями, нарахованих починаючи з 10.03.2009 року (граничний строк для виплати страхового відшкодування), беручи до уваги те. що 10.02.2009 року є днем подачі останнього документу, що підтверджує настання страхового випадку, станом на 08.07.2009 року загаїьна сума заборгованості складає 268 663 гривні 34 копійки, а саме: 253 249 гривень 82 копійки - сума страхового відшкодування. 3038 гривень 99 копійок - пеня, 12 374 гривень 53 копійки -три відсотки річних та інфляційні нарахування. В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 1 950 гривень, а саме: судовий збір в сумі 1 700 гривні, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 250 гривень. З урахуванням вищевикладеного, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611. 625, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 8, 20, 25 Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved