overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У липні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку квартири № 3 по пр. Жовтневому. 16-а в м.Миколаєві. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору довічного утримання від 08.08.2006 року належить 2\\3 частини квартири № 3 по пр. Жовтневому. 16-а в м.Миколаєві, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 45.1 кв. м. Відповідачеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.08.2005 року, належить 1\\3 частини зазначеної квартири. Посилаючись на те, що зазначена квартира складається з двох суміжних кімнат та є неділимою, частка відповідача складає 1\\3 частини квартири, а тому не може бути виділена в натурі і спільне користування нею не можливе, просила суд припинити право власності [PERSON] О.Ю. на 1\\3 частини квартири [ADDRESS], з виплатою йому цієї частки та визнати за нею право власності на 1\\3 частини спірної квартири. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав та оскільки, позивачем була сплачена йому грошова компенсація за 1\\3 частину квартири №3 по пр. Жовтневому. 16-а в м.Миколаєві, не заперечував проти визнання права власності на цю частку за сестрою [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] належить 2\\3 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання від 08.08.2006 року, що укладений між сторонами [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] - з другого боку, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстраційним № 1-909. Даний договір зареєстрований в ММБТ1 20.09.2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.08.2005 року, 1\\3 частини вказаної квартири належить [PERSON] Між сторонами досягнута домовленість про вирішення питання припинення права власності [PERSON] на 1\\3 частини квартири, що підтверджується розпискою про передачу [PERSON], в якості грошової компенсації вартості 1\\3 частини квартири № 3 по пр. Жовтневому, 16-а в м.Миколаєві, суму у розмірі 10 000 (десять тисяч) дол. США., що в еквіваленті до національної валюти складає 80 000 грн. Згідно ч.2 ст.364 ЦК України, співвласник майна, який бажає виділу частки із спільного майна, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи положення ст. 365 ЦК України проте, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.364,365 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У лютому 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору дарування від 18.07.2006 року належить 2\\3 частини квартири [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати. Відповідачеві на підставі свідоцтва про право на спадкування від 05.07.2006 року, виданого після смерті [PERSON], належить 1\\3 частини зазначеної квартири. Спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності і складається з 34,8 кв.м. загальної площі. Посилаючись на те, що зазначена квартира складається з однієї кімнати та є неділимою, частка відповідача складає 1\\3 частини квартири і не може бути виділена в натурі, а спільне користування нею не можливе, просила суд припинити право власності [PERSON] на 1\\3 частини квартири [ADDRESS], та визнати за нею право власності на 1\\3 частини спірної квартири. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання з'явився та надав суду заяву про відмову від позову, оскільки позивачем була сплачена грошова компенсація за 1\\3 частину квартири [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] належить 2\\3 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 18.07.2006 року, що укладений між сторонами [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] - з другого боку посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстраційним № 1242. Даний договір зареєстрований в ММБТІ 12.09.2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. На підставі Свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2006 року, виданого після смерті [PERSON], 1\\3 частини вказаної квартири належить [PERSON] про що також свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28,08.2006 року. Між сторонами досягнута домовленість про вирішення питання припинення права власності, що підтверджується розпискою про передачу [PERSON], в якості грошової компенсації вартості 1\\3 частини квартири [ADDRESS], суму у розмірі 7 000 (сім тисяч) дол. США. Згідно ч.2 ст.364 ЦК України, співвласник майна, який бажає виділу частки із спільного майна, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи положення ст. 365 ЦК України, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.364.365 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок того, що вони різні за характерами люди, спільне життя не склалось, між ними постійно виникають сварки та конфлікти, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства з кінця 2009 року, а тому вона дійшла до висновку про не- доцільність збереження даного шлюбу і змушена звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки сім'я розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства з кінця 2009 року, відновити їх відносини неможливо, а тому вона наполя- гає на розірванні даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, зазначив суду, що дійсно вони перестали підтримувати подружні стосунки, оскільки не можуть дійти з дру- жиною згоди у жодному з виникаючих питань, а тому він згоден на розлучення, строк на примирення їм з дружиною не потрібен. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 р. (а.с.5), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Під час спільного проживання, між подружжям виникали сварки та непорозуміння, подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з кін- ця 2009 року, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

В січні 2010 року ЖКП ММР «Мрія» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі являються власниками квартири [ADDRESS] і зобов'язані своєчасно вносити плату за користування жилим приміщенням. Відповідачі від своїх обов'язків ухиляються, у зв'язку з чим за період з березня 2009 року по листопад 2009 року утворилася заборгованість в сумі 566,41 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 566,41 грн., також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив: впровадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS], в якій і проживають. Згідно представленим позивачем розрахункам, заборгованість по житлових платежах за період з березня 2009 року по листопад 2009 року становить в сумі 566,41 грн. Відповідно до ч.І ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності житловий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію, а повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту (ч.З ст.156 ЖК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також у порядку ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судові витрати: на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в розмірі 30,00 грн., на користь держави судовий збір в розмірі 51,00 грн. На підставі ст.ст.151, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У вересні 2009р. ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 05.05.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний Договір суму 21 315 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, були укладені Договори Поруки з [PERSON], відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати солідарно перед Банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, у тому числі в сумі кредиту, відсотків за використання кредиту та інших штрафних санкцій. Оскільки, сторони взяті на себе зобовязання за договорами не виконують, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості в розмірі 186 229,48 грн., а саме: заборгованість за кредитом 161\~338,48 грн., заборгованість по процентам 12 495,31 грн., пеня 12\~395,69 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.05.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № ML-403/012/2008 на суму 21 315 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 05.05.2008р. був укладений Договір Поруки № SR-403/017/2008 з [PERSON], відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати солідарно перед Банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, у тому числі в сумі кредиту, відсотків за його використання. З умовами договорів сторони були ознайомлені, ними вони підписані. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 22.07.2009р. сума заборгованості відповідачів по кредиту складає 186 229,48 грн., а саме: заборгованість за кредитом 161\~338,48 грн., заборгованість по процентам 12 495,31 грн., пеня 12\~395,69 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Також у відповідності ст.ст. 541, 543, 553, 554 ЦК України Банк має право вимагати виконання зобов'язань в повному обсязі від всіх боржників в солідарному порядку. Відповідачами в односторонньому порядку порушені умови зазначених договорів. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового бору за подачу позову в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн. На підставі ст.ст. 525,526,530,551-555 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 4 березня 2010 р. позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про визнання кредитного договору часткуово недійсним, відшкодування майнової і моральної шкоди задоволено частково. Між тим, всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, при постановленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2007 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті, відкрилася спадщина, яка складається із квартири № 46 по вул. 8-Березня, 14-а, а також гаражу №425, що знаходиться в автогаражному кооперативі Сонячний. Вказаний гараж рішенням виконкому Ленінської ради народних депутатів від 04.12.981 року було передано в користування її батьку. Однак, при зверненні до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у визнанні право власності на гараж, в зв'язку з тим, що на гараж не надано правовстановлюючих документів, підтверджуючих, що останній належить спадкодавцю. Посилаючись на вказані обставини позивач просила визнати за нею право власності на вищезазначений гараж. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутність їх представника. Просили прийняти рішення на розсуд суду. Від третьої особи - автогаражного кооперативу Сонячний надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Ленінської районної ради народних депутатів виконкому від 04.12.1981 року №515 батько позивачки був уключений в список членів гаражного кооперативу „Сонячний, що також підтверджується довідкою вказаного кооперативу від 04.12.2007 року та технічним паспортом МБТІ від 23.12.2008 року і, відповідно [PERSON], як член кооперативу платив пай. Статтею 15 ЗУ Про власність передбачено - член гаражного кооперативу, який повністю вніс пай за гараж, що був наданий йому в користування, отримує право власності на нього. 20.11.2007 року [PERSON] помер (а\\з №5413), після його смерті, відкрилася спадщина, що складається із квартири № 46 по вул. 8-Березня, 14-а у м. Миколаєві, а також гаражу №425, що знаходиться в автогаражному кооперативі Сонячний. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.12.2008 року, державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, позивачка стала власником квартири № 46 по вул. 8-Березня, 14-а у м. Миколаєві. При зверненні до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у визнанні права власності на гараж, в зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів, підтверджуючих, що гараж належить спадкодавцю. У порядку ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, також той з подружжя, який його пережив. Проте, відповідачі відмовилися від своєї частини належного спадкового майна на користь [PERSON], що підтверджується додатими до матеріалів справи заявами (а.с 16-21). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 1261 ЦК України, ст. 15 Закону України Про власність та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, посилаючись на те, що 08.11.2000 р. помер його батько [PERSON], який проживав в цивільному шлюбі з його матірю [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина на частину житлового будинку, який знаходиться в с.Косарі по вул.Кірова, 15. Відсутність запису про батька у свідоцтві про його народження є перешкодою для отримання ним спадщини. Те, що [PERSON] був його батьком і визнавав це, підтверджується витягом з погосподарських книг, записом у військовому квитку, де вказано, що [PERSON] одружений на [PERSON] [PERSON], тобто його матері, в паспорті його по батькові записано Давидович. Він поховав [PERSON], і фактично володіє і користується його майном. Просив встановити факт визнання батьківства [PERSON] щодо нього, [PERSON] Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, від сільського голови с.Косарі надійшла заява з проханням розглядати справу без їх представника, з вимогами заяви згідні. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що мати заявника [PERSON] проживала разом з [PERSON] в цивільному шлюбі, від якого мали сина [PERSON], [INFO], що підтверджується випискою з погосподарських книг Косарської сільської ради, особистий рахунок № 160, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прожили увесь вік разом, але не одружувались. [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, утримував та виховував його, забезпечував всім необхідним та піклувався про нього. Після смерті матері заявника [PERSON] проживав у сина. Коли [PERSON] помер, його поховав [PERSON] і після смерті батька фактично володіє і користується його майном. Таким чином, в судовому засіданні встановлений той факт, що [PERSON], який помер 08.11.2000 року, був і визнавав себе батьком [PERSON] , [INFO]. Відповідно до п.7 Указу Президії Верховної ради Української РСР від 29.12.1969 р. Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, нормативно-правового акта, який вперше врегулював правові відносини , що є предметом розгляду у справі, у разі смерті особи , на утриманні якої перебувала дитина, яка народилась до 01 жовтня 1968 року від осіб, що 2 не перебувають між собою у шлюбі , і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений у судовому порядку. Встановлення факту батьківства заявнику [PERSON] необхідно для оформлення ним права на спадщину після смерті його батька [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом 18.11.2009 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 2279,65 грн, мотивуючи тим, що відповідач тривалий час своїх обовязків не виконує, добровільно заборгованість не погашає. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився , причину неявки суду не повідомив , про дату та час слухання справи повідомлен своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є піднаймачем житлового приміщення, згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобовязанням, що випливають з договору найма. Згідно зі ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання зобов'язань не допускається. З вимог ст. 64 ЖК України випливає, що розмір оплати за користування житлом встановлюєтся Кабінетом Міністрів України, ст. 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну платню та комунальні платежі. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача за період з 01.09.2002 року по 30.09.2009 року складає 2279,65 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 01.09.2002 року по 18.11.2006 року позивачем пропущений срок позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Згідно ч.З ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідач у судове засідання не з*явився , про застосування позовної давності не заявляв , позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, 224-226 ЦПК України , ст.ст. 64, 68 ЖК України, ст.16, 257, 267, 525 ЦК України- СУД

Outcome: approved