Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № CL35727 від 15.05.2008 року в сумі 17 196 гривень 44 коп., судовий збір в розмірі 171 гривня 96 копійок і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, зазначивши, що відповідно до умов укладеного кредитного договору № CL35727 від 15.05.2008 року позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 12\~500 грн., а відповідачка зобовязувалась їх прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу в строк та на умовах, передбачених договором. Проте в порушення п.1.1 ст. 1, п.п. 5.1-5.3 ст. 5, п.п. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 договору відповідач свої зобовязання в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 17\~196,44 грн., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах та просить повністю задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце та час судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. 15.05.2008 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № CL35727 відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 12\~500 грн., а відповідач зобовязувалась їх прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу в строк та на умовах, передбачених договором, Додатку 1 та Додатку 2. Згідно п. 2.2 договору проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та у сумах, встановлені для сплати таких ануїтетних платежів. Згідно п. 5.2 ст. 5 договору сума щомісячних ануїтетних платежів, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена в Додатку 1 до договору. Графік щомісячних платежів визначено у Додатку 2 до договору. Відповідно до п. 5.3 ст. 5 договору позичальник зобовязується щомісячно в дату сплати щомісячних ануїтетних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у п. 3.1 договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Проте в порушення п.1.1 ст. 1, п.п. 5.1-5.3 ст. 5, п.п. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 договору відповідачка свої зобовязання в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідачка станом на 14.12.2009 року має заборгованість 17\~196,44 грн., яка складається з наступного: - 1\~382,76 грн. прострочена заборгованість по кредиту; - 10\~399,96 грн. сума дострокового стягнення кредиту; - 4\~624,88 грн. відсотки; - 788,84 грн. підвищені відсотки. Таким чином, суд вважає, що відповідачка неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором. Відповідно до п. 6.6 ст. 6, ст. 10 договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, передбачених договором, а також відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання умов даного договору, а відповідач зобовязаний повернути вказані суми у випадках, передбачених договором, зокрема, при порушенні термінів платежів. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Аналізуючи забрані у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № CL35727 від 15.05.2008 року в сумі 17 196 гривень 44 коп., судовий збір в розмірі 171 гривня 96 копійок і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved