Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду 26.02.2009 року в інтересах держави в інтересах держави в особі Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області до [PERSON], [PERSON] про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону». У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила закону» від 08.05.2008 року у справі №18-2ц/2008 року, на підставі договору безпроцентної позики за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.98 га та 2.69 га. Так, згідно з поданою мировою угодою, підставами для примирення сторін слугувало те, що в рахунок договірних зобов'язань відповідно до посвідченого безпроцентного договору позики від 17.09.2007 року відповідач по справі [PERSON], визнаючи свої боргові зобов'язання на суму 40000,00 грн., відмовляється на користь [PERSON] та передає йому у власність земельні ділянки площею 2.98 га та 2.69 га, що знаходиться на території Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, в свою чергу [PERSON] відмовляється від грошових претензій до [PERSON] на зазначену суму. Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може винести рішення про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовж)^ судовий розгляд. Встановлено, що предметом позову [PERSON] були грошові, кошти в сумі 40000,00 грн., які [PERSON] заборгував за договором безпроцентної позики від 17.09.2007року. Однак, за умовами мирової угоди, яка була укладена до проведення третейського розгляду справи відбулася заміна предмету позову (грошові кошти на земельну ділянку (пай), що належить [PERSON]О.), що суперечить ч.І ст. 175 ЦПК України. Окрім цього, відповідно до п. п. ' б" п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законами України про держаний земельний кадастр та про ринок земель не допускається купівля - продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Купівля - продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначеними підпунктами „а", „б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, визначивши особливості обігу земель державної та комунальної власності земель. Отже, Третейським судом при корпорації «Сила закону» не взято до уваги той факт, що мирова угода порушує норми Земельного кодексу України в частині заборони будь-яким способом відчужувати земельні частки (паї) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель. Звідси випливає, що при розгляді вказаної мирової угоди суд повинен винести ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжити судовий розгляд. Згідно з ч.І ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Рішенням Третейського суду при корпорації «Сила закону» від 08.05.2008 року у справі № 18-2ц/2008 року порушено закріплений Земельним кодексом України мораторій на відчуження земельних ділянок (паїв), який запроваджено з метою уникнення випадків спекуляцій із основним національним багатством - землею до прийняття необхідних нормативно - правових актів, які б запровадили режим законності у сфері ринку землі. Окрім того, Конституційний Суд України, постановляючи рішення № 1-рп від 10.01.2008 року (справа про завдання третейського суду) мотивував його тим, що здійснення третейськими судами функції захисту, передбачені в абз. 7, ст. 2, ст. 6 Закону України «Про третейські суди», є здійснення ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України. Відповідно до ст. 46 цього Закону третейські суди приймають рішення тільки від свого імені, тому ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов'язковими лише для сторін спорів. У випадку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду таке рішення не може бути виконане лише сторонами спору, а потребує здійснення певних дій органу державної реєстрації прав. Згідно ст. ст. 181,182 ЦК України земельні ділянки належать до об'єктів нерухомості, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною та здійснюється відповідним органом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» справи, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа, організація чи казенне підприємство не підвідомчі третейським судам. Ураховуючи те. що на відчуження земельних ділянок накладено мораторій, до зняття якого саме держава регулює земельні правовідносини, а в даному випадку її інтереси представляє Велякобагачанська районна державна адміністрація Полтавської області, оскільки зазначені вище земельні ділянки знаходяться поза межами населеного пункту, вона є зацікавленою стороною у вирішенні даного спору, яка не була залучена третейським судом. Таким чином, ще однією підставою для скасування оскаржуваного рішення у відповідності до ч. З ст. 51 Закону України «Про третейські суди» є непідвідомчість справи, по якій прийнято це рішення, третейському суду відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. При цьому Законом регламентовано, що прокурор самостійно визначає підстави представництва та його форми. Таким чином, формою представництва інтересів держави є звернення прокурора до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved