Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

26 червня 2008 року позивачка [PERSON] Валер»янівна звернулася до суду з позовом про визнання права власності на ? частину житлового будинку № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, який був придбаний 13 жовтня 2004 року під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі її чоловіком [PERSON]. Шлюб укладений у 1951 році та був розірваний 19 листопада 2005 року. 10 березня 2006 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] 28 лютого 2007 року [PERSON] помер.. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, так як [PERSON] залишив заповіт на її користь. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, на другу ? частину вищевказаного будинку позивачка просила видати свідоцтво про право власності, на підставі того, що вказане майно було набуто під час зареєстрованого шлюбу, тому вона вважає цей будинок спільною власністю. Відповідачка [PERSON] , за твердженням позивачки, не визнає та оспорює право власності позивачки [PERSON] на 1/2 частину будинку, чинить перешкоди у користуванні ним. Тому позивачка [PERSON] звертається до суду за захистом цивільного права на володіння, користування та розпорядження майном і просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі. 29 вересня 2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Валер»янівни та [PERSON] про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за заповітом . Позивач [PERSON] у судовому засіданні свій позов про визнання права власності на ? частину житлового будинку підтримала, просила його задовольнити. Проти позову [PERSON] заперечувала частково. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечує в повному обсязі заявлених вимог, просить суд відмовити в його задоволенні, свій позов про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом підтримує й просить його задовольнити, суду пояснила , що дійсно формально на день посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку № 46 по вул. Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, а, саме на 13 жовтня 2004 року, позивачка і померлий [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі, хоча фактично їх сімейні стосунки були закінчені, вони однією сім»єю не проживали, а [PERSON] з 2003 року проживав з нею -[PERSON] [PERSON] вважає, що після розірвання шлюбу між позивачкою та [PERSON] відбувся поділ спільного майна, а тому, просить суд в позові [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку № 46 по вул. Бакинських Комісарів в м.Запоріжжі відмовити. Третя особа на стороні позивача [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надіслав фотокопію спадкової справи № 217/2007 після померлого 28.02.2007р. [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заявлена вимога [PERSON] щодо визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку № 46 по вул. Бакинських комісарів в м.Запоріжжі є обґрунтованою та такою , що підлягає задоволенню, а позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом підлягає частковому задоволенні з наступних підстав : Судом установлено, що [PERSON] Валер»янівна з 1951 року по 19 листопада 2005 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. (а.с.4 ) На підставі Договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2004 року будинок № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі придбав [PERSON]. Договір посвідчений 13 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2689, та внесений в електроний реєстр прав власності на нерухоме майно 05.11.2004р. (а.с. 3 ) 10 березня 2006 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. 12 вересня 2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження - склав заповіт на користь [PERSON] Валер»янівни, якщо вона не прийме спадщину заповів своєму синові [PERSON]. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6) 28 лютого 2007 року [PERSON] помер.(а.с.8) Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 217/2007 року (а.с.18-21) з заявами про прийняття спадщини після померлого спадкодавця [PERSON] до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори звернулась [PERSON], його дружина, яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом нотаріально посвідченим [PERSON] за реєстром № 441, 21.03.2005р., та також за законом. [PERSON] 19 березня 2007 року подала нотаріально посвідчену заяву про видачу свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, зазначивши, що вказане майно - цей будинок, набуто ними зі спадкодавцем під час зареєстрованого шлюбу, тому є їх спільною власністю, а також подала заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим [PERSON] О.Д.12.09.2006р.за реєстром № 4430 на спадкове майно у вигляді ? частини спірного будинку. Син спадкодавця [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом на грошові вклади. Спірний житловий будинок №46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі був придбаний [PERSON] за договором купівлі- продажу 13 жовтня 2004 року. (а.с. 3 ). В п.10 договору зазначено, що зміст ст.ст.60,65 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 680,334,657 Цивільного Кодексу України, ст.ст.4,17. Закону України «Про власність», а також правові наслідки по договору продавцю та покупцю нотаріусом роз»яснені, тобто, виходячи з умов договору, [PERSON], підписуючи цей договір на таких умовах, визнав, що житловий будинок є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.1 статті 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом не береться до уваги заява [PERSON] Валер»янівни від 14.03.2005р. про те, що вона не претендує на майно спадщину, яке набуте в шлюбі з нею її чоловіком-Шевченком [PERSON], яке залишиться у разі його смерті, відмовляється від будь-яких її прав на це майно, справжність підпису на якій нотаріально посвідчена, бо зміст цієї заяви протирічить заяві про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та заява зроблена на майбутнє при житті [PERSON] Крім того, [PERSON] своїми діями, а, саме, зверненням з заявою про прийняття спадщини спростувала вищевказану заяву. Суд з урахуванням вищевказаного та обставин справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON], треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON] міська Рада, про визнання майна спільною сумісною власністю, встановлених та розглянутих Апеляційним судом Запорізької області, які знайшли своє відображення у Рішенні Апеляційного суду від 17 березня 2009 року про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання майна спірного будинку, спільною сумісною власністю подружжя, вважає доводи [PERSON] в запереченнях на позов [PERSON] (а.с. ) безпідставними та такими, що суперечать вимогам статті 60 ЦПК, згідно з якою, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не доведеними. Відповідач не довела, що спірний житловий будинок не є об»єктом спільної сумісної власності на час його купівлі подружжям [PERSON] та [PERSON] Однак, судом прийняті , з усіма правовими наслідками на підставі ч.3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені Рішенням Ленінського районного суду від 10 липня 2008 року по справі 2-166/08, яке набрало законної сили 21 липня 2008року про визнання заповіту складеного [PERSON] 12 вересня 2006 року на ім»я [PERSON] Валер»янівни та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 4430 недійсним . Тим самим, суд вважає за можливе частково задовольнити позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 21 березня 2005 року приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 441, спираючись на той факт, що визнання пізніше складеного заповіту недійсним, не робить дійсним попередній заповіт, тобто згідно зі ст.1254 ЦК України, заповіт скасований більш пізнім заповітом, не поновлюється, але виняток з цього складає випадок, коли пізніше складений заповіт був складений дієздатною особою, однак в момент, коли вона не розуміла значення своїх дій та не здатна була ними керувати (ст.225 ЦК України) . В рішенні Ленінського суду про визнання заповіту недійсним факт знаходження спадкодавця саме в такому стані був встановлений, тому, суд на підставі статті 61 ЦПК України, цю обставину справи не з»ясовував, прийнявши її без доказування стороною по справі [PERSON] Але, враховуючи, що спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] у шлюбі з [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] частково, тобто визначивши спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], який помер 28.02.2007р., у вигляді спадкового майна ? частини житлового будинку № 46 по вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі. Для права спільної сумісної власності, як зазначено в ч.1 ст.368 ЦК України, характерно, що частки в праві власності кожного зі співвласників не визначені. Разом з тим, кожний із співвласників має право на виділ частки із майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому, з урахуванням зазначеного, в будинку № 46 вул.Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, який був придбаний у зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON], а тому належить їм на праві спільної сумісної власності можливо визначити рівні частки по 1/2 частині кожному із співвласників. Після смерті 28.02.2007р. колишнього чоловіка, шлюб з яким було розірвано 19 листопада 2005 року, позивачка [PERSON], звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва згідно зі ст.ст.60,69,70 Сімейного Кодексу України про право власності на ? частину жилого будинку № 46 по вул..Бакинських комісарів в м.Запоріжжі, як на майно, що було набуто під час зареєстрованого шлюбу Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та визнати належність будинку на праві спільної часткової власності наступним чином: [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] Валер»янівні 1/2 частина, позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після померлого чоловіка [PERSON], а, саме на 1/2 частину вищезазначеного будинку На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial