Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

Позивач 26.09.2008 року звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду. В своїх доводах посилається на те, що він працював у відповідача з 1997 року. У зв'язку з тим, що відповідач систематично порушував строки та розміри виплати заробітної плати, він за власним бажанням звільнився з роботи в серпні 2008 року. В день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, у зв'язку з чим на 17.09.2008 року відповідач заборгував йому 15049,21 грн. Крім того, зазначає, що у зв'язку з невиплатою відповідачем належних йому коштів, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, він перестав довіряти людям, порушився його сон, він став дратівливим та неуважним до оточуючих, що призвело до постійних сварок з близькими йому людьми. Вказує, що на теперішній час, при щоденному зростанні цін, неотриманні кошти суттєво впливають на добробут його родини, у зв'язку з чим відчуває негативні наслідки які настали з вини відповідача в результаті порушення його законних прав. В судовому засіданні позивач позов уточнив, просить стягнути з відповідача 7204 грн., вказавши, що 16.09.2008 року він отримав 7845 грн. через «Укресим» Банк, в іншій частині підтримав вимоги в повному обсязі, підтвердив доводи вказані в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду відгук на позовну заяву, у відповідності до якого, позовні вимоги [PERSON]. визнав частково, пояснив, що підприємство має перед позивачем заборгованість по остаточному розрахунку при звільненні у розмірі 7204 грн. 00 коп., зазначив, що відповідач дотримувався вимог КЗпП та виплатив позивачу вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, але своєчасно виплатити остаточний розрахунок при звільнені не мав можливості у зв'язку зі скрутним фінансовим станом підприємства, крім того по відношенню відповідача порушено провадження про визнання підприємства банкрутом. Вважав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди безпідставними, позивач не надав суду доказів в підтвердження заподіяння саме відповідачем йому моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши відгук представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: Згідно до копії трудової книжки [PERSON] 1955 року народження, 15 травня 1997 року його прийнято на роботу до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. 26 серпня 2008 року в трудовій книжці, на підставі наказу № 900к від 26 серпня 2008 року, зроблено запис про звільнення з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (ХДАВП), за власним бажанням у зв'язку з несплатою заробітної плати. Відповідно до наказу № 501-к від 14 травня 1997 року, [PERSON]прийнято на роботу до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на посаду слюсаря - електромонтажника. Згідно з наказом № 900-к від 26 серпня 2008 року, [PERSON]звільнено з роботи 26 серпня 2008 року на підставі заяви за власним бажанням. Відповідно до довідки № 20/273 від 10 листопада 2008 року, видану ХДАВП в тому, що [PERSON], дійсно працював на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві. Звільнений 26 серпня 2008 року. Сума заборгованості за остаточним розрахунком станом на 10 листопада складає 7204 грн. 00 коп. Згідно з вимогою ст. 44 КЗпП України у разі припинення трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства з охорони праці, умов колективного договору з цих питань(статті 38, 39) працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі визначеному колективним договором, але не менш тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строк, зазначений в статті 116 КЗпП України. Згідно до ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначена сума має бути виплачена не пізніш наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що в частині стягнення з відповідача 15049 грн. 21 коп. моральної шкоди, позовні вимоги позивача завищені, підлягають задоволенню частково. Позивач [PERSON]. зазнав порушень нормального життєвого ритму, хвилювань з приводу втрати роботи через порушення його законних прав, крім того, внаслідок незаконних дій відповідача по невиплаті остаточного заробітку позивач відчув хвилювання через неможливість, традиційно складеного для нього та його сім'ї, харчування, купівлі одягу. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керувався роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, зокрема п.9, у відповідності з яким, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував характер, обсяг душевних страждань яких зазнав позивач, характер, тривалість, можливість відновлення немайнових витрат, стан здоров'я працівника та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Крім того, суд, у відповідності до ст. 23 ч. 3 ЦК України при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував вимоги розумності та справедливості.

Outcome: partial