Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2007 року вони є власниками житлового будинку розташованого за адресою : Житомирська область м. Андрушівка, вул. Чапаева, буд.10. У вищевказаному будинку проживають та зареєстровані з 31.10.2007 року [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON] та матірю [PERSON], яка була зареєстрована в будинку 09.11.2007 року. А також разом з позивачами проживає їх батько - [PERSON]. [PERSON] з матірю позивачів в шлюбі не перебуває відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.10.2001 року. Відповідач своїми діями постійно порушує правила співжиття, зокрема : курить в жилому будинку, зловживає спиртними напоями, агресивно поводить себе по відношенню до інших осіб, які проживають в житловому будинку, нецензурно висловлюється на їх адресу, погрожує, перебуває в неохайному вигляді, посягає на речі які належать іншим жильцям на праві приватної власності. Про це свідчать неодноразові звернення до Андрушівського РВ УМВС України в Житомирській області. Заходи запобігання з боку працівників міліції виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 157 ЖК Української PCP, членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. У відповідності з ст. 116 ЖК Української PCP, якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з наведених в позові обставин. [PERSON] в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив суду, що дійсно 31.12.2008 року викрав мобільний телефон своєї доньки, але свою вину він усвідомив та відбув за це покарання. і Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив: що дійсно на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2007 року [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку розташованого за адресою : Житомирська область м. Андрушівка, вул. Чапаева, 6.10 (а.с.5-7). У вищевказаному будинку проживають та зареєстровані з 31.10.2007 року [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON] та матірю [PERSON], яка була зареєстрована в будинку 09.11.2007 року (а.с.9). [PERSON] з [PERSON] в шлюбі не перебуває відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.10.2001 року (а.с.4). Зазначені обставини вважаються судом не доведеними в порядку ч. 1 ст.61 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. З оглянутої судом цивільної справи № 2-111/2010 ріко за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про виселення та усунення перешкод в користуванні та володінні житловим приміщенням, встановлено, що позивачами не було надано достатніх доказів для обґрунтування своїх позовних вимог. Також в судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] на даний час продовжує порушувати правила співжиття, зловживає спиртними напоями, агресивно поводить себе по відношенню до інших осіб, які проживають в житловому будинку, нецензурно висловлюється на їх адресу. Тому суд відмовляє в позові .

Outcome: dismissed