Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

В Ленінський районний суд м. Вінниці звернулась [PERSON] з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності. Позов мотивований тим, що позивач, згідно рішень третейського суду є власником частини підвалу в будинку [ADDRESS]. Позивач вирішила реконструювати належні їй підвальні приміщення під офіс. При реконструкції позивачем дотримано архітектурних, будівельних, санітарних та протипожежних норм, що підтверджується висновком спеціаліста. Оскільки відповідач не визнає права власності позивача на реконструйовані приміщення звернулась з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову уточнивши їх, надала пояснення аналогічні з викладеними в ньому, просила позов задовольнити. Представник Вінницької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, з тих підстав, що реконструкція проведена самовільно і згоди на її проведення вони не давали. Дослідивши матеріали справи заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішень третейського суду від 05.08.2005 року, від 25.04.2006 року, від 12.02.2008 року, від 19.02.2008 року та від 13.03.2008 року, позивач набула права власності на частину підвалу в будинку [ADDRESS], яке зареєстровано в органах технічної інвентаризації, про що свідчать реєстраційні посвідчення. Як встановлено в ході розгляду справи та вбачається з технічного паспорту на нежитлові приміщення, позивач здійснила реконструкцію приміщень підвалу під офісні, які, згідно експлікації приміщень здійсненої КП ВМБТІ, складаються з: комори 112,113-1 площею 7,8 кв.м., комори 112,113-2 площею 6,6 кв.м., залу № 1 112,113-3 площею 66,3 кв.м., залу № 2 112,113-4 площею 50,8 кв.м., туалету 112,113-5 площею 2,7 кв.м. Відповідно до висновку спеціаліста № 209 від 10.11.2008 року, виконаного НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області, фізичний стан і величина фізичного зносу елементів і конструктивів нежитлових приміщень підвалу [ADDRESS], визначений як задовільний. Недопустимих деформацій та пошкоджень при візуальному обстеженні не виявлено. Несучі стіни переобладнанню не піддавались, не руйнувались та витримані всі необхідні навантаження. При виконанні будівельних робіт нежитлових приміщень, що знаходяться у підвальній частині п'ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS], порушень не виявлено, переобладнання виконано з дотриманням будівельно-технічних, протипожежних та санітарних вимог. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, згідно ч. 1 ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. В ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 6 ст. 319 ЦК України, визначено, що Держава не втручається у здійснення власником права власності. Стаття 392 ЦК України гарантує, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи встановлені факти, суд прийшов до висновку, що здійснена позивачем перебудова та реконструкція під офісні частини підвальних приміщень, які належать позивачу, відповідає будівельним, санітарно-епідеміологічним, протипожежним та іншим нормам і не порушує прав інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ч.1,2,6 ст. 319, ч. 1 ст. 320, ст. 321, ст. 331, ст. 382, ст. 383, ст. 392 ЦК України та

Outcome: approved