Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON], який займає посаду заступника начальника обласного управління ДАІ ГУМВС України в Донецькій області, звернувся з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що у друкованому засобі масової інформації - газеті „Остров” відповідачі [PERSON] і [PERSON]опублікували протягом жовтня-грудня 2007 року декілька статей, які містили неправдиву інформацію, що стосувалась його професійної діяльності, надана в газеті інформація під авторством зазначених відповідачів принижує його честь і гідність як людини і керівника, ділову репутацію, а саме: в газеті «Остров» №36 від 10 жовтня 2007 року в статті „Перед законом все равны” зазначено наступне: «... в ГАИ города Макеевка деньги работники ГАИ сдают ежедневно, каждую постосмену: «на поездки в Киев» некоторых руководителей УГАИ, проведение различных торжеств, встречу проверок и, в конце концов, «просто так» ...» «... результаты деятельности ГАИ наносят вред самой безопасности дорожного движения, т.е. тому, для поддержания и обеспечения чего Госавтоинспекция предназначена. Взгляните на размещение в течение нескольких последних лет рекламоносителей, АЗС, прочих объектов придорожного сервиса вдоль улиц и дорог городов Донецкой области ...» «...их размещение, обустройство согласовывали, ставили резолюции и подписи конкретные должностные лица УГАИ, в частности, нынешний заместитель начальника УГАИ полковник милиции [PERSON] ...» «...Стоило бы компетентным органам обратить внимание на эти недостатки, поднять документацию, привлечь независимого специалиста - знатока соответствующих ДСТУ, ГОСТов, СНиПов, постановлений и указов, и провести тщательную проверку ...» «...8 июня сего года мы заступили на суточное дежурство по оформлению ДТП в городе Макеевка...» «... Было непонятно и комично - в чем причина ажиотажа по поводу остановки «вельможи» - заместителя начальника ГУМВД Донецкой области Смирнова? Конечно, и ранее приходилось слышать о его самодурстве, особенно в отношении работников ГАИ ...» «... Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотев нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Не прочитав наших объяснений (зачем они тогда вообще пишутся), был состряпан приказ УГАИ о наказании (№132 от 11.06.07 г.), в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением»...» «...сказать «царственным особам» Смирнову и [PERSON]: правила дорожного движения распространяются на всех, даже на полковников ...» «...почему не наказаны руководители-самодуры, почему нам не вернули отобранную премию?..»; в статті „Письмо работников ГАИ” в газеті «Остров» №37 від 17 жовтня 2007 року зазначено: «...С ведома заместителя начальника УГАИ [PERSON](курирующего дорожно-патрульную службу), продолжается порочная практика «планирования» выявления нарушений Правил дорожного движения. В частности, каждый инспектор должен составить по 10 протоколов в первую смену, 8 - во вторую, 3-4 и выявить пьяного водителя - в ночную смену...» «...В течение нескольких последних лет при руководстве и кураторстве отделом дорнадзора заместителем начальника УГАИ полковником милиции [PERSON] допускались значительные нарушения законодательства при размещении рекламоносителей, АЗС, прочих объектов придорожного сервиса и торговли вдоль улиц и дорог городов Донецкой области, в том числе, в Макеевке. В частности, многие рекламоносители в городе размещены на перекрестках, крутых поворотах, в местах концентрации ДТП. Жестяная облицовочная поверхность рекламных щитов при отсутствии наклеек на солнце слепит водителей; создаются пробки, препятствия для дорожного движения на и так перегруженных улицах работниками рекламных компаний, которые при замене рекламных вывесок ставят подъемники, другие машины прямо посреди проезжей части. С грубейшими нарушениями соответствующих ДСТУ, ГОСТов, СНиПов, размещаются отдельные АЗС - возле ж/д переездов, жилых домов...» «...Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотел нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Без учета наших объяснений был подготовлен приказ УГАИ о наказании №132 от 11.06.0- г., в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением» ...» «...самодурство начальников... » «...13 октября произошло еще одно примечательное событие, требующее огласки и реагирования. Накануне всех сотрудников отделения по оформлению ДТП Макеевки оповестили о том, что на следующий день их вызывает в Управление ГАИ области заместитель начальника, полковник милиции [PERSON] для обсуждения ситуации, сложившейся в отделении, и публикации в газете «Остров». [PERSON]и [PERSON]при этом в УГАИ почему-то видеть не захотели...» « ...В назначенное время, перед встречей с [PERSON], личный состав отделения прибыл в кабинет одного из сотрудников УГАИ. Увидев в их числе инспектора Вадима Синявского, чей непокорный нрав уже известен в Управлении, сотрудник настойчиво предложил ему ехать домой... Синявский возмутился: я что, не такой же инспектор отделения как все остальные, почему мне нельзя присутствовать при этой беседе?.. » « ...Сразу же полковник [PERSON] разъяснил личному составу, какую цель, по его мнению, преследуют Паршиков и Кошель: они хотят занять ваши места в отделении по оформлению ДТП, значит, своими высказываниями они выступают против вас. Не правда ли, «хороший» довод выбрал полковник [PERSON]. Вроде бы не про злоупотребления (в том числе, и кадровые) руководства ГУМВД, УГАИ области и ГАИ Макеевки идет речь в наших обращениях. Затем [PERSON] сообщил работникам отделения оформления ДТП Макеевки прелюбопытную новость. Теперь, после выступлений и жалоб [PERSON]и Кошеля, вам необходимо быть готовыми к постоянным негласным проверкам и контролю внутренней безопасности, - отдела, ваши мобильные телефоны будут прослушиваться. Это было четко высказано полковником милиции [PERSON] в присутствии всего личного состава... » «....Кто из обиженного руководства ГУМВД возьмет на себя ответственность и покровительство за выполнение преступных мероприятий, о которых заявил [PERSON]? То, что законы в нашей системе порой имеют различное трактование для различных людей, мы знаем. Но чтобы заместитель начальника УГАИ публично угрожал (именно так это восприняли некоторые сотрудники) нарушением Конституции для контроля и преследования за теми, кому надоело терпеть нарушения ...» «...заинтересуются подобными высказываниями полковника [PERSON], разъяснят нам, что он имел ввиду и дадут им должную правовую оценку. Почему на этом внезапном собрании побоялись выслушать наше мнение? Или некоторые руководители уже никогда не смогут с командного монолога перейти на диалог? Свою речь [PERSON] продолжил вопросом: пусть кто-то скажет, что он лично давал ему деньги. После этого заместитель начальника УГАИ предложил сотрудникам отделения написать рапорта об отсутствии поборов в Госавтоинспекции и своей непричастности к ним...»; в статті „Пора чистить мундир?” в газеті «Остров» №38 від 24 жовтня 2007 року зазначено : «...в ГАИ Макеевки из взвода ДОС в отделение оформления ДТП был переведен инспектор, лейтенант милиции. Переход в структуре одной службы, в одном населенном пункте. Но ему было приказано сдать форму. Инспектор спросил - а в чем же мне выходить на работу, в гражданской одежде? Ответ был предсказуем - покупай форму сам. И последовал он не от кого-нибудь, а от руководителей ГАИ Макеевки, со ссылкой на заместителя начальника УГАИ области полковника милиции Курінного ...» «...А волшебной бумагой была визитка полковника милиции [PERSON]. Что же может быть общего между систематическим нарушителем ПДД и заместителем начальника УГАИ? Может быть, кто-то наладил подпольное производство поддельных визиток и распространяет их среди нерадивых водителей, а заместитель начальника УГАИ даже не подозревает об этом?...»; в статті „Бизнес у дороги” в газеті «Остров» №39 від 31 жовтня 2007 року знову вказано на порушення закону при розміщенні рекламоносіїв, АЗС, інших об'єктів пришляхового сервісу та торгівлі, а саме: «...Возникает вопрос: неужели заместитель начальника УГАИ области, полковник милиции [PERSON], который курирует службу дорнадзора, а до этого несколько лет руководил ею, не ведает о том, какие нарушения творятся в подведомственном хозяйстве? Если верить молве - весьма сомнительно...»; в статті „Опять двойка” в газеті «Остров» №43 від 28 листопада 2007 року зазначено: «...19.11.2007 г., после дежурства нас вызвали к руководству ОГАИ Макеевки и предложили ознакомиться с прелюбопытными документами: проектами служебного расследования и приказа о нашем наказании по поступившей жалобе водителя, на которого был составлен административный протокол за совершение ДТП с материальным ущербом 14.10.2007 г. в Макеевке, которое мы оформляли. Проверку проводил и готовил материалы служебного расследования старший инспектор отдела ДПС УГАИ области [PERSON]., с его слов, по поручению заместителя начальника УГАИ полковника милиции [PERSON]. Читая эти опусы, просто диву даешься правовому нигилизму и дикому желанию некоторых начальников хоть как-то нас наказати ...»; в статті „О милицейской чести и достоинстве” в газеті «Остров» №47-48 від 26 грудня 2007 року зазначено: «...Недавно в редакцию газеты «Остров» от имени заместителя начальника УГАИ ГУМВД Украины в Донецкой области полковника милиции [PERSON]Анатолия Владимировича поступило письмо, с требованием его опубликования, где в наш адрес было сказано: «колишні співробітникі ДАІ Донецької області майор міліції Паршиков Сергій Іванович та старший лейтенант міліції Кошель Сергій Миколайович»...» «...Указанные [PERSON] А.В. сведения противоречат действительности и наносят вред нашей деловой репутации. Ведь мы не собирались уходить из милиции, а всем известно, что без согласия сотрудников, увольняют их из органов за какие-либо нарушения или недостойнее поступки. Мы же, ни того, ни другого не совершали. Мы являемся работниками правоохранительных органов, свою положительную репутацию мы получали на протяжении всей своей службы и желаем продолжать ее далее в Госавтоинспекции Донецкой области. К тому же, [PERSON] является высокопоставленным должностным лицом - заместителем начальника УГАИ области. Он прекрасно осведомлен, что мы являемся действующими сотрудниками ГАИ и каких - либо заявлений об увольнении из органов внутренних дел не подавали. Поэтому его слова могут быть восприняты и как некая угроза для нашего дальнейшего прохождения службы в органах внутренних дел ...» На підтвердження недостовірності вказаної інформації зазначив, що йому нічого не відомо про збори грошей для нього на поїздки до Києва та інші питання, він ніякого відношення до цього не має, звання полковника він отримував у м. Донецьку, в м. Київ для отримання звання він не виїжджав. З набранням чинності Закону України «Про рекламу» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 «Про затвердження Типових правил розташування зовнішньої реклами» відбулися зміни в існуючої до цього правовій базі відносно компетенції Державної автомобільної інспекції з питань погоджень та контролю за розташуванням об'єктів зовнішньої реклами на вулицях та дорогах міст. Так, у відповідності з п. 16 вказаних нових Типових правил, дозвіл на розташування рекламних об'єктів в населеному пункті погоджується Державтоінспекцією тільки за вимогою робочого органу з питань реклами місцевого органу влади та тільки у випадку розташування рекламних об'єктів: на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування. Окрім того, з прийняттям даної постанови № 2067-2003 р. втратили свою дію усі вимоги до розташування рекламних щитів, раніш передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 198-94 г. «Про затвердження Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони». Таким чином, компетенція Державтоінспекції з питань розташування об'єктів зовнішньої реклами в населених пунктах на сьогоднішній час обмежена функціями надання погоджень, якщо на це буде вимога Робочого органу, яким надається дозвіл, а також наданням інформації про встановлення фактів, зазначених в п. п. 34 та 35 нових Типових правил порушень, в частині забезпечення безпеки руху, виконавчим органом місцевої влади. Типовими правилами розташування реклами дозволяється установка рекламних носіїв над проїзною частиною вулиць та доріг на висоті не менш ніж 5,0 м. З приводу встановлених рекламних щитів по проспекту Генерала Данилова, то усі рекламні щити встановлені на висоті більш ніж 5,0 над проїзною частиною та не перекривають видимості знаків, перехрестя, світлофорів та пішохідних переходів, що відповідає вимогам Постанові КМ України № 2067. Окрім того, зазначеною Постановою Кабміну № 2067 контроль за розташуванням об'єктів реклами покладений на робочі органи з питань реклами місцевої влади, а прийняття мір за порушення при оформлення та розташування реклами покладено на орган місцевої влади по захисту прав споживачів. ДАІ не має права навіть складати адміністративний протокол за порушення в розташуванні рекламних щитів. З приводу порушень в розташуванні АЗС в Червоногвардійському районі м. Макіївки на вул. Перемоги та вул. Тереза, то „Порядком вибору земельних ділянок для розташування об'єктів”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 427 від 31 березня 2004 року, при відводі земельних ділянок та вибору місця розташування об'єктів, в тому числі і вказаних АЗС, в роботі відповідної комісії Державтоінспекція участі не приймає та відповідні акти не погоджує. У складі вказаної комісії Державтоінспекція взагалі не передбачена. Планування роботи по виявленню порушень Правил дорожнього руху особисто не веде, його вимога, як керівника ДПС УДАІ області до керівників територіальних підрозділів ДАІ и ДПС полягає в тому, щоб усі порушення Правил дорожнього руху були виявлені співробітниками ДАІ при несінні служби на лінії та відповідним чином були задокументовані складенням адміністративних матеріалів згідно КУпАП. Наказом УДАІ ГУМВС України в Донецькій області № 132 від 11.06.2007 р. „Про покарання співробітників відділу по оформленню ДТП м. Макіївки УДАІ ГУМВС України в Донецькій області” майору міліції [PERSON]та ст.лейтенанту міліції[PERSON]було об'явлено догану кожному за порушення вимог наказу МВС України № 1111-2006 р. та № 1217-2003 р., а також вказівки ДДАІ МВС України № 4/1276-2005 р. Так, інспектори не мали зошиту реєстрації зупиненого транспорту та їх не вели. Окрім того, вказані інспектори здійснювали несанкціонований нагляд за рухом транспорту на лінії. Свої дії вони пояснили, якби то, відбуванням ДТП та з'ясуванням обставин ДТП на даній дільниці вулиці. Але, згідно пояснення інспектора ДПС взводу ДПС при УДАІ ГУМВС в Донецькій області прапорщика міліції Антонова С.В., який відбував службу в якості помічника чергового 7-го МРО м. Макіївки інформація про ДТП на той період в чергову частину не поступала. Періодично на час його чергування в чергову частину заходили [PERSON] та [PERSON]та пояснити походження відповідного запису про ДТП в робочому журналі, зробленої не його почерком, він не зміг, що на його думку свідчить про нещирість [PERSON] та [PERSON]при проведенні розслідування. Після звернення [PERSON] та [PERSON]до МВС України наказом УДАІ ГУМВС України в Донецькій області № 180 від 17.08.2007 року [PERSON]та[PERSON]стягнення у виді догани було замінено на суворе попередження. На той момент він, позивач, знаходився у відпустці та ніякого відношення до підготовки пом'якшуючого наказу не має. У відношенні того, що позивачем не були вислухані пояснення при підготовці наказу № 132 при їх зверненні до позивача, він виїжджав на нараду та доручив ретельно розібратися по даному питанню начальнику відділу по оформленню ДТП УДАІ області підполковнику міліції Кручкевичу Н. Н. Вирішення кадрових питань та кураторство цих питань не входить до кругу його обов'язків Формуванням штатної численності ДАІ м. Макіївки та підбором відповідних співробітників займалися знову призначені керівники відділу ДАІ м. Макіївки, він не має ніякого відношення до цих питань і посилка на його прізвище є безпідставною. Планування роботи по виявленню порушень Правил дорожнього руху позивач не веде. Вимога позивача як керівника ДПС УДАІ області до керівників територіальних підрозділів ДАІ та ДПС, це щоб усі порушення Правил дорожнього руху були виявлені співробітниками ДАІ при несінні служби на лінії та відповідним чином були задокументовані складенням адміністративних матеріалів згідно КУпАП. Візитних карток він нікому з громадян - водіїв не надавав. Також вказав, що 16.10.2007 р. на загальних зборах особового складу відділу ДАІ (м. Макіївка) при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області співробітники даної організації дійшли висновку про недостовірність викладеної в газеті інформації та вирішили написати відкритий лист із спростуванням викладених фактів. По всім фактам, викладеним в вищезазначених статтях проводилась службова перевірка і за її висновками від 05.11.2007 р. інформація щодо полковника міліції [PERSON] не знайшла свого підтвердження. В заперечення відомостей, викладених в статті „О милицейской чести и достоинстве” в частині його звернення з листом до газети „Остров” з вимогою про його публікацію, де в тексті зазначено „колишні співробітники ДАІ Донецької області майор міліції Паршиков Сергій Іванович та старший лейтенант міліції Кошель Сергій Миколайович.” зазначив, що ніяких листів до редакції газети „Острів” ним не надавалось, крім того зазначив, що наказом Міністерства від 28.07.2007 року №259 та головного управління від 17.08.2007 року №900 було проведено реорганізацію в органах ДАІ та проведено скорочення чисельної кількості працівників ДАІ. На підставі зазначених нормативних актів всі працівники ДАІ були звільнені з ліквідованого органу та прийняті на роботу до новоствореного органу. Зазначив, що опублікуванням недостовірної інформації йому спричинена моральна шкода яка виразилась у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, він переніс нервове потрясіння, стрес, стан його здоров'я і самопочуття погіршилися, розладився сон, він змушений був лікуватися. Спричинену відповідачами Паршиковим С.І. і Кошелем С.М. моральну шкоду оцінює у 50000 грн, дану суму просив стягнути з даних відповідачів солідарно. В процесі слухання справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши, що вважає образливими і такими, що також принижують його честь та гідність, ділову репутацію, відомості: викладені у статті „Перед законом все равны?” у газеті „Остров” № 36 від 10.10.2007 року: «... Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотев нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Не прочитав наших объяснений (зачем они тогда вообще пишутся), был состряпан приказ УГАИ о наказании (№132 от 11.06.07 г.), в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением»...», «...сказать «царственным особам» Смирнову и [PERSON]: правила дорожного движения распространяются на всех, даже на полковников ...» «...почему не наказаны руководители-самодуры, почему нам не вернули отобранную премию?..»; у статті „Письмо работников ГАИ” у газеті № 37 від 17.10.2007 року: «...Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотел нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Без учета наших объяснений был подготовлен приказ УГАИ о наказании №132 от 11.06.0- г., в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением» ...» «...самодурство начальников... » у статті „Опять двойка” у газеті № 43 від 28.11.2007 року «...19.11.2007 г., после дежурства нас вызвали к руководству ОГАИ Макеевки и предложили ознакомиться с прелюбопытными документами: проектами служебного расследования и приказа о нашем наказании по поступившей жалобе водителя, на которого был составлен административный протокол за совершение ДТП с материальным ущербом 14.10.2007 г. в Макеевке, которое мы оформляли. Проверку проводил и готовил материалы служебного расследования старший инспектор отдела ДПС УГАИ области [PERSON]., с его слов, по поручению заместителя начальника УГАИ полковника милиции [PERSON]. Читая эти опусы, просто диву даешься правовому нигилизму и дикому желанию некоторых начальников хоть как-то нас наказати ...»; Просив зобов'язати відповідача ПП РІТРА „Фортуна” Донецький суспільно-політичний щотижневик „Остров” спростувати розповсюджені відповідачами неправдиві відомості шляхом опублікування спростування у найближчому після набрання рішенням суду законної сили випуску повідомлення наступного змісту: „Центрально-Міським судом м.Макіївки Донецької області винесено рішення про визнання неправдивими і такими, що ганьблять честь і гідність [PERSON] відомостей поширених у статтях № 36 від 10.10.2007 року, № 37 від від 17.10.2007 року, № 38 від 24.10.2007 року, № 39 від 31.10.2007 року, № 43 від 28.11.2007 року, № 47-48 від 26.12.2007 року, та поширеними на зумисне приниження його честі та гідності. Виходячи з вищевикладеного, редакція газети приносить свої вибачення Курінному А.В. за поширення неправдивої інформації щодо нього”. Також наполягав на відшкодуванні спричиненої йому опублікуванням недостовірної інформації і висловленими в публікаціях образами моральної шкоди у тій же сумі всіма трьома відповідачами в солідарному порядку. [PERSON] і [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в якій зазначили, що є діючими співробітниками міліції, про те в позовній заяві позивачем [PERSON]на їхню адресу застосоване висловлення „колишні співробітники міліції”, аналогічну інформацію він надав і у публічний орган - газету „Остров”, чим спричинив їм моральні страждання, вони отримали нервовий струс, погіршився психологічний стан у сім'ї і стосунки у колективі. На відшкодування моральної шкоди просили стягнути з [PERSON] компенсацію спричиненої моральної шкоди у сумі 1700 грн кожному. В судовому засіданні позивач за основним позовом Курінний А.В. і його представник Радомська О.В. повністю підтримали позовні вимоги і дали суду пояснення в межах доводів, викладених в позовних заявах. В судовому засіданні пояснили, що на підставі наказу Міністерства Внутрішніх Справ України від 28.07.2007 року №259 та головного управління від 17.08.2007 року №900 було проведено реорганізацію в органах ДАІ - скорочення чисельної кількості працівників ДАІ в зв'язку з чим всі працівники ДАІ були звільнені з ліквідованого органу та прийняті на роботу до новоствореного органу. При цьому [PERSON]і[PERSON]були запропоновані посади в інших службах ДАЇ. Останні не погоджувались з призначення на запропоновані посади, в зв'язку з чим стали звертатися письмово у вищестоящі органи, органи прокуратури, де вказували на нібито такі, що мали місце, грубі порушення закону при виконанні посадових обов'язків з боку [PERSON], на зловживання ним своїм службовим становищем тощо, в тому числі і порушення, про які повідомили засобу масової інформації. За зверненнями відповідачів за основним позовом проводилась тривала ретельна перевірка викладених в зверненнях фактів, але за наслідками службової перевірки порушень при виконанні [PERSON]своїх службових обов'язків встановлено не було. Зазначають, що оскільки позивач є одним з керівників служби ДАЇ, неправдива інформація, викладена у публікаціях, де прямо не зазначено прізвище [PERSON], але є посилка на порушення, що допускає керівництво служби, виходячи з контексту статей, вказує на нього особисто і принижує його честь, гідність та ділову репутацію як людини і співробітника міліції-керівника. Крім того, вважали, що у публікаціях містяться образливі висловлення на адресу [PERSON] Просили визнати викладену у зазначених публікаціях інформацію неправдивою і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, і спростувати її шляхом опублікування спростування у газеті „Остров” на тій же самій полосі і тим же шрифтом, що у газеті № 36 від 10.10.2007 року, відшкодувати спричинену моральну шкоду, стягнувши на його користь з [PERSON] С.І. і [PERSON]ПП РІТРА „Фортуна” 50000 грн солідарно. Зустрічний позов [PERSON] і [PERSON]не визнали, суду пояснили, що у позовній заяві було зазначено „колішні співробітники міліції” в наслідок технічної помилки. Будь-які листи до газети „Остров” [PERSON] не надсилав, йому достовірно відомо, що позивачі є діючими співробітниками міліції, винних дій з боку [PERSON] не вбачають і в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідачі за основним позовом [PERSON] і Кошель С.М., їх представник Коростельов Д.О., позов [PERSON] не визнали і пояснили суду, що авторами зазначених статей не являються, чому статті підписані їхніми прізвищами, їм не відомо, вони дійсно спілкувалися з співробітниками преси і повідомляли їм про факти чисельних порушень з боку керівництва ДАІ області в межах своїх звернень до вищестоящих організацій та прокуратури, з текстом статей кореспонденти або співробітники газети „Остров” їх не ознайомлювали і текст не узгоджували. Вказують, що проведена службова перевірка частково встановила порушення з боку керівництва ДАІ, тобто викладені ними факти частково знайшли своє офіційне підтвердження. В решті факти порушень з боку керівництва встановити не було можливим, оскільки співробітники ДАІ є підлеглими і не могли проявити принциповість в зв'язку з опасанням позбавитися роботи. У задоволенні позову щодо них особисто просили відмовити. Підтримали зустрічний позов у повному обсязі, наполягали на тому, що Курінний А.В. звернувся до газети „Остров” з листом, в якому просив спростувати факти, надруковані в статтях, назвавши їх колишніми співробітниками міліції, і підтримали доводи на підтвердження своєї позиції в межах доводів, викладених в позовній заяві, доповнили, що таку інформацію сприяли як вірогідність можливого звільнення у наступному. Представник відповідача за основним позовом ПП РІТРА „Фортуна” редакція Донецького суспільно-політичного щоденника „Остров” Коростельов Д.О. позов не визнав і пояснив суду, що кореспондент газети „Остров” зустрічався з Паршиковим С.І. і Кошелем С.М., в процесі спілкування останні дійсно повідомляли про чисельні порушення закону, своїх службових обов'язків і про зловживання службовими обов'язками з боку керівництва обласного ДАІ, але ніяких текстів письмових вони не надавали, кореспондент викладав обставини на власний розсуд і підписувався прізвищами відповідачів в якості псевдоніму, оскільки відповідно до положень Закону України „Про друковані засоби масової інформації в Україні” має право на псевдонім. Вважає, що ніяких образливих висловлювань на адресу [PERSON] у статтях кореспондент не наводив, поняття „керівники-самодури” є узагальнюючим поняттям і цілком прийнятним і літературним. Вважає, що спірні статті стосуються діяльності підрозділів управління ДАІ в цілому, а не конкретних його співробітників чи керівників, містять оціночні судження, тобто критичну оцінку діяльності підрозділів ДАІ, які взагалі не можуть визнаватися недостовірними. Суд вислухав пояснення сторін та їх представників, допитав свідків дослідив матеріали справи, оглянув публікації у газеті „Остров”: № 36 від 10.10.2007 року „Перед законом все равны?”; № 37 від 17.10.2007 року „Письмо работников ГАИ”; № 38 від 24.10.2007 року „Пора чистить мундир”; № 39 від 31.10.2007 року „бизнес у дороги”; № 43 від 28.11.2007 року „Опять двойка?”; № 47-48 від 26.12.2007 року „О милицейской чести и достоинстве”, і дійшов висновку, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст..201 ЦК України, одними з особистих немайнових прав, які охороняються цивільним законодавством, є честь, гідність та ділова репутація, відповідно до ст..297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, фізична особа має право на повагу до своєї ділової репутації, які є недоторканими, право кожного на повагу до його гідності закріплено в статті 28 Конституції. Статтею 47 Закону України "Про інформацію" передбачена відповідальність за порушення законодавства про інформацію. Згідно даної норми закону порушення законодавства про інформацію тягне за собою, зокрема, і цивільно-правову відповідальність згідно з законодавством України. Серед порушень цього законодавства у наведеній статті передбачено і поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Відповідно до ст..277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного; фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації у тому ж засобі масової інформації, де надрукована недостовірна інформація. При цьому спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Такі ж положення про порядок і способи спростування засобами масової інформації поширеної ними інформації містяться і у положеннях ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", та ст.. 33 Закону України "Про інформаційні агентства". Стаття 36 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" передбачає, що редакція зобов'язана використовувати авторські матеріали, твори літератури, науки і мистецтва з дотриманням законодавства з питань інтелектуальної власності. Лист, адресований редакції, може бути використаний у повідомленнях і матеріалах, якщо при цьому не змінюється зміст листа і не порушуються положення цього Закону, згідно ст..26 Закону України „Про друковані засоби масової інформації в Україні” журналіст має право поширювати підготовлені ним матеріали за власним підписом, під умовним ім'ям, або без підпису, на збереження таємниці авторства та джерел інформації, задовольняти прохання осіб, які надають інформацію, щодо їх авторства або збереження таємниці авторства, згідно ст.. 21 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" відповідальною за поширення відомостей друкованим засобом масової інформації, що можуть завдати шкоди інтересам інших осіб, є редакція цього засобу або інша установа, що виконує її функції. Відповідно до ст..1 Закону України „Про авторське право і суміжні права” автор - це фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір, ім'я автора - сукупність слів та знаків, що ідентифікують автора, прізвище та ім'я автора, прізвище, ім'я та по батькові автора, ініціали автора, псевдонім автора, прийнятий автором знак, згідно п. 1 ч.1 ст.. 8 - одним з об'єктів авторського права може бути стаття Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб тощо. Згідно з положеннями статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, частиною 2 ст. 276 ЦК України в зв'язку з порушенням особистого немайнового права передбачено відшкодування моральної шкоди. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача; якщо позов пред'явлено про спростування відомостей, опублікованих в пресі або поширених іншими засобами масової інформації (по радіо, телебаченню), як відповідачі притягаються автор та відповідний орган масової інформації (редакція, агентство, інший орган, що здійснив випуск інформації). При публікації або іншому поширенню відомостей без зазначення автора орган масової інформації за вимогою суду зобов'язаний назвати особу, яка надала відомості, про спростування котрих пред'явлений позов, при опублікуванні вказаних відомостей без зазначення автора (наприклад, в редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск масової інформації. З огляду на наведені норми закону суд вважає, що позов пред'явлений до належних відповідачів, що факт розповсюдження спірної інформації доведений. З положень наведених вище законів випливає, що редакція має альтернативу у частині підписання опублікованої статті. Суд не може прийняти до уваги пояснення представника відповідачів у справі, що редакція під спірними статтями визначила псевдонім автора, зазначивши його „Паршиков С.І. і Кошель С.М.”, оскільки дане твердження позбавлено логіки, закон визначає можливість зазначення автора, або інші варіанти підпису, і оскільки так названий представником позивачів „псевдонім” співпадає з посадами, прізвищами і ініціалами фізичних, фактично існуючих осіб, оскільки самі відповідачі [PERSON] і [PERSON]не заперечували, що з даною інформацією звертались до вищестоящих установ по лінії МВС, оскільки допитані в судовому засіданні свідки Ліпко С.В., Савор А.Б., Савор Т.А.. Пірогов С.В., Боченков В.І., Злуніцин Р.В. пояснювали, що на загальних зборах [PERSON] і [PERSON]не заперечували друкування ними статей у газеті „Остров”, частини свідків бачила, що під час роботи [PERSON] займався рукописом та друкуванням текстів на комп'ютері, на їх питання про підготовку нових статей у пресу [PERSON] зазначав „писав і буду писати”, суд вважає саме їх авторами розповсюджених спірних статей. При цьому на думку суду не має значення, що в судовому засіданні достовірно не встановлена наявність письмових звернень до засобу масової інформації з боку відповідачів за основним позовом, або рукописів таких статей, оскільки їх авторство випливає з самих підписів під опублікованими статтями, факт їх авторства підтверджується вступної частиною до статті „Перед законом все равны?”, в газеті № 36 від 10.10.2007 року, підписаної прізвищами відповідачів за основним позовом, де автори посилають на попередню публікацію навесні 2007 року і зазначають, що вони не зо всіма тезисами тієї статті погоджуються і, готуючи даний матеріал, вони принципово зазначають своє авторство, щоб компетентні органи могли провести відповідно повноцінне розслідування. Крім того, сама назва статті „Письмо работников ГАИ”, опублікованої у № 37 17.10.2007 року, свідчить про їх авторство, до того ж в цій статті зазначено, що вони, співробітники ДАІ, звернулись до Генеральної прокурату України з проханням здійснити контроль і розібратися в негативній ситуації, що склалася в ДАІ м.Макіївки, а також статті „Ответное заявление работников ГАИ”, опублікованої у газеті № 39 від 31.10. 2007 року, де автори підтверджують надання відповідних відомостей і просять їх не перекручувати у публікаціях, які з'являються на обговорення наданої ними інформації, що також непрямо підтверджує авторство підписаних їхніми прізвищами статей. Відповідно до вимог закону редакція засобу масової інформації на вимогу суду зобов'язана повідомити про автора і надати наявні письмові звернення. У той же час представництво інтересів як відповідачів - фізичних осіб, так і відповідача - засобу масової інформації представляла одна й таж особа, яка діяла на захист інтересів довірителів по пред'явленим до них позовним вимогам, інтереси яких, з одного боку, дещо не співпадають між собою, з другого боку відповідачі допомагають один одному сумісними зусиллями захиститися від позову [PERSON] При таких обставинах позицію представника відповідачів за основним позовом суд визначає, як стратегію та тактику, обрану на захист прав своїх довірителів. Оцінюючи достовірність викладених в спірних статтях фактів, суд доходить наступних висновків. Оскільки [PERSON] займає посаду заступника начальника Управління ДАІ і відповідно до посадової інструкції керує організацією роботи відділів дорожньо-патрульної служби, розшуку викраденого транспорту, організації дорожнього руку, адміністративної практики, оформлення матеріалів ДТП та дізнання, забезпечення спеціальних заходів, батальйону ДПС, здійснює контроль за діяльністю цих відділів, тобто виконую організаційно-розпорядчі функції, він за своїм службовим становищем відноситься до керівників управління ДАІ. Функцій керівництва кадровою роботою на нього не покладено . У наведених статтях є не тільки пряма посилка на прізвище [PERSON], а й посилка на „керівників”, або керівництво служби ДАІ, тому доводи позивача за основним позовом і його представника, що виходячи з контексту статей, наведене стосується [PERSON] як керівника органу внутрішній справ, суд вважає таким, що заслуговують на увагу. За зверненнями [PERSON] і [PERSON]до вищестоящих органів МВС, Генеральної прокуратури, неодноразово проводились службові розслідування та перевірки. За наслідками проведених службових перевірок факти, на які посилаються [PERSON] і [PERSON]у статтях у газеті „Остров” підтвердження не знайшли, до будь-якої відповідальності [PERSON] не притягався. Так, не встановлено фактів: вимагання керівництвом УДАІ грошей на проведення різноманітних заходів, в тому числі на виїзд [PERSON] до м.Київа, порушень з його боку при розташуванні рекламоносіїв, АЗС та інших об'єктів пришляхового сервісу, фактів неуважного ставлення до підлеглих і не бажанні спілкуватися з ними, висловленні погроз проведення негласних перевірок і контролю за діяльністю інспекторів ДПС, спонуканні співробітників до складання конкретної, відповідної кількості адміністративних матеріалів відносно учасників дорожнього руху, наданні деяким учасникам дорожнього руху візитних карток, що дозволяє їм при допущенні правопорушень уникнути адміністративної відповідальності. Керівництвом УДАІ в № 40 від 07.11.2007 року газети „Остров” опубліковано відомості про не підтвердження фактів порушень керівництвом ДАІ (а.с. 24-27, 67-72, т.2). Після проведених власних перевірок, не зважаючи на те, що в процесі службових перевірок порушень встановлено не було, керівництво УДАІ направило інформацію до прокуратури для перевірки та прийняття заходів у відповідності з вимогами закону. Прокуратурою міста Макіївки проведена ретельна перевірка фактів, на які посилались [PERSON] та [PERSON]у статті „Письмо работников ГАИ” у газеті № 37 від 17.11.2007 року, в процесі перевірки фактів вимагання з працівників відділу по оформленню ДТП та взводу ДПС м.Макіївки грошових коштів після кожного чергування, фальсифікації та укриття резонансних ДТП та ДТП з тяжкими наслідками, наданні незаконного дозволу руху вантажних автомобілів підприємства „Наша ряба” центральними вулицями Макіївки, погодження заступником начальника УДАІ [PERSON]розташування об'єктів торгівлі, рекламних носіїв, АЗС та іншого, порушень з боку керівництва ДАІ, встановлено не було і постановою першого заступника прокурора міста Макіївки від 11.04.2008 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи(а.с. 86-94 т.2). Результати перевірки компетентними органами фактів, на які посилалися відповідачі за основним позовом у своїх статтях, узгоджуються і нормативними документами, що регулюють надання земельних ділянок під будівництво об'єктів пришляхового сервісу і встановлення рекламоносіїв, з дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, відповідно до п.16 Типових правил розташування зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 дозвіл на розташування рекламних об'єктів в населеному пункті погоджується Державтоінспекцією тільки за вимогою робочого органу з питань реклами місцевого органу влади та тільки у випадку розташування рекламних об'єктів на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування, з чого випливає, що компетенція Державтоінспекції з питань розташування таких об'єктів обмежена функціями надання погоджень, якщо на це буде вимога Робочого органу, яким надається дозвіл, а також наданням інформації про встановлення фактів, зазначених в п. п. 34 та 35 нових Типових правил порушень, в частині забезпечення безпеки руху, виконавчим органом місцевої влади; контроль за розташуванням об'єктів реклами покладений на робочі органи з питань реклами місцевої влади, а прийняття заходів за порушення при оформлення та розташування реклами покладено на орган місцевої влади по захисту прав споживачів. З матеріалів справи вбачається, що при встановленні рекламоносіїв, на які посилаються відповідачі за основним позовом, та розташуванні АЗС в Червоногвардійському районі м. Макіївки на вул. Перемоги та вул. Тереза, порушень з боку керівництва ДАІ, в тому числі [PERSON], допущено не було, а за фактами виявлених співробітниками ДАІ порушень при розташуванні об'єктів зовнішньої реклами винні особи притягалися до адміністративної та кримінальної відповідальності(а.с.27-32,44-45 т.1) Питання про погодження місця розташування об'єктів пришляхового сервісу та надання на ці цілі земельних ділянок згідно з Порядком вибору земельних ділянок для розташування об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 427 від 31 березня 2004 року, відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування, в роботі відповідної комісії, яка погоджує ці акти, Державтоінспекція участі не приймає. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що інформація про наявність порушень і зловживань з боку позивача за основним позовом Курінного А.В. при керівництві підлеглими відділами і організації їх роботи, порушень законодавства при обладнанні проїзних частин доріг об'єктами пришляхового сервісу та рекламоносіями, про вимагання грошей на особисті потреби, про надання візитної картки стороннім особам з метою уникнення ними адміністративної відповідальності, не підтвердилась. Про те, на думку суду, дана інформація викладена у формі тверджень, тобто автори фактично посилаються на відповідні факти, які з наведених вище підстав суд визнає такими, що не відповідають дійсності, тобто є неправдивими. Окрім того, суд вважає, що висловлення „руководители-самодуры” і „царственная особа”, надруковані у статті „Перед законом все равны?” у газеті № 36 від 10.10.2007 року, висловлення „самодурство начальников”, надруковане у статті „Письмо работников ГАИ” в газеті № 37 від 17.10.2007 року, які за змістом статей стосуються позивача за основним позовом, на думку суду з урахуванням посадового і соціального становища останнього, є прямою образою на його адресу. Викладені у зазначених статтях відомості ганьблять позивача в справі як особу, а також як керівника управління ДАІ, принижують його честь, гідність і ділову репутацію громадянина і керівника в громадській думці, думці підлеглих і колег з точки зору додержання законів та принципів людської моралі, оскільки безпідставно констатують факти, що свідчать про низькі особисті якості даної людини і керівника, його низький моральний і професійний рівень, професійну недбалість і прямо вказують на не існуючі порушення закону з його боку. При цьому суд вважає, що позивач обґрунтовано сприйняв такі висловлювання на свою адресу як образу, оскільки за текстом статей воно спрямовано в числі інших керівників, і до нього. Суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] таку інформацію розповсюджували навмисне, з метою скомпрометувати [PERSON], якого помилково вважали причетним до їхнього переводу з попередніх посад на інші посади при проведенні реорганізації у системі ДАІ і скороченні їх чисельної кількості, яка відбулась відповідно до наказу МВС України від 28.07.2007 року №259(а.с.104-117 т.1) та головного управління МВС України в Донецькій області від 17.08.2007 року №900. [PERSON] і [PERSON]не погоджувалися з призначенням на інші посади, в зв'язку з чим між ними та керівництвом УДАІ виник конфлікт, що вони не заперечували в судовому засіданні. Під час цього конфлікту вони опублікували у засобі масової інформації спірні статі. У той же час суд не може погодитись з тим, що у статті „Перед законом все равны?” у тексті «... Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотев нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Не прочитав наших объяснений (зачем они тогда вообще пишутся), был состряпан приказ УГАИ о наказании (№132 от 11.06.07 г.), в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением»...», у статті «Опять двойка?» у тексті «...19.11.2007 г., после дежурства нас вызвали к руководству ОГАИ Макеевки и предложили ознакомиться с прелюбопытными документами: проектами служебного расследования и приказа о нашем наказании по поступившей жалобе водителя, на которого был составлен административный протокол за совершение ДТП с материальным ущербом 14.10.2007 г. в Макеевке, которое мы оформляли. Проверку проводил и готовил материалы служебного расследования старший инспектор отдела ДПС УГАИ области [PERSON]., с его слов, по поручению заместителя начальника УГАИ полковника милиции [PERSON]. Читая эти опусы, просто диву даешься правовому нигилизму и дикому желанию некоторых начальников хоть как-то нас наказать ...» містяться образи на адресу [PERSON], оскільки з тексту даної статті не випливає, що висловлення про правовий нігілізм і дике бажання наказати може стосуватися безпосередньо його, з тексту статті видно, що матеріали службової перевірки готувала інша особа, яка, як старший інспектор відділу, також може вважатися керівником відповідного рівня, наведені епітети викладені авторами в некоректній і іронічній формі, виходячи з їх власного розуміння. Таким чином, суд доходить висновку, що недостовірна інформація і образливі висловлювання на адресу [PERSON] викладені з застосуванням слів і виразів з яскраво вираженою експресивною (негативною, іронічною) окрасою у наступних висловленнях у статтях: в газеті «Остров» №36 від 10 жовтня 2007 року в статті „Перед законом все равны” у тексті: «... в ГАИ города Макеевка деньги работники ГАИ сдают ежедневно, каждую постосмену: «на поездки в Киев» некоторых руководителей УГАИ, проведение различных торжеств, встречу проверок и, в конце концов, «просто так» ...» «...их размещение, обустройство согласовывали, ставили резолюции и подписи конкретные должностные лица УГАИ, в частности, нынешний заместитель начальника УГАИ полковник милиции [PERSON] ...» «... Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотев нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Не прочитав наших объяснений (зачем они тогда вообще пишутся), был состряпан приказ УГАИ о наказании (№132 от 11.06.07 г.), в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением»...» «...сказать «царственным особам» Смирнову и [PERSON]: правила дорожного движения распространяются на всех, даже на полковников ...» «...почему не наказаны руководители-самодуры, почему нам не вернули отобранную премию?..»; в статті „Письмо работников ГАИ” в газеті «Остров» №37 від 17 жовтня 2007 року у тексті: «...С ведома заместителя начальника УГАИ [PERSON](курирующего дорожно-патрульную службу), продолжается порочная практика «планирования» выявления нарушений Правил дорожного движения. В частности, каждый инспектор должен составить по 10 протоколов в первую смену, 8 - во вторую, 3-4 и выявить пьяного водителя - в ночную смену...» «...В течение нескольких последних лет при руководстве и кураторстве отделом дорнадзора заместителем начальника УГАИ полковником милиции [PERSON] допускались значительные нарушения законодательства при размещении рекламоносителей, АЗС, прочих объектов придорожного сервиса и торговли вдоль улиц и дорог городов Донецкой области, в том числе, в Макеевке. «...Заместитель начальника УГАИ [PERSON], не захотел нас даже выслушать, высказал свое мнение: подлежите наказанию. И обвинить нас вроде не в чем, но наказать за что-то было необходимо, так как была дана команда. Без учета наших объяснений был подготовлен приказ УГАИ о наказании №132 от 11.06.07 г., в виде «выговоров» за «осуществление несанкционированного надзора за дорожным движением» ...» «...самодурство начальников... » «...13 октября произошло еще одно примечательное событие, требующее огласки и реагирования. Накануне всех сотрудников отделения по оформлению ДТП Макеевки оповестили о том, что на следующий день их вызывает в Управление ГАИ области заместитель начальника, полковник милиции [PERSON] для обсуждения ситуации, сложившейся в отделении, и публикации в газете «Остров». [PERSON]и [PERSON]при этом в УГАИ почему-то видеть не захотели...» « ...Сразу же полковник [PERSON] разъяснил личному составу, какую цель, по его мнению, преследуют Паршиков и Кошель: они хотят занять ваши места в отделении по оформлению ДТП, значит, своими высказываниями они выступают против вас. Не правда ли, «хороший» довод выбрал полковник [PERSON]. Вроде бы не про злоупотребления (в том числе, и кадровые) руководства ГУМВД, УГАИ области и ГАИ Макеевки идет речь в наших обращениях. Затем [PERSON] сообщил работникам отделения оформления ДТП Макеевки прелюбопытную новость. Теперь, после выступлений и жалоб [PERSON]и Кошеля, вам необходимо быть готовыми к постоянным негласным проверкам и контролю внутренней безопасности, - отдела, ваши мобильные телефоны будут прослушиваться. Это было четко высказано полковником милиции [PERSON] в присутствии всего личного состава... » «....Кто из обиженного руководства ГУМВД возьмет на себя ответственность и покровительство за выполнение преступных мероприятий, о которых заявил [PERSON]? То, что законы в нашей системе порой имеют различное трактование для различных людей, мы знаем. Но чтобы заместитель начальника УГАИ публично угрожал (именно так это восприняли некоторые сотрудники) нарушением Конституции для контроля и преследования за теми, кому надоело терпеть нарушения ...» Свою речь [PERSON] продолжил вопросом: пусть кто-то скажет, что он лично давал ему деньги. После этого заместитель начальника УГАИ предложил сотрудникам отделения написать рапорта об отсутствии поборов в Госавтоинспекции и своей непричастности к ним...»; в статті „Пора чистить мундир?” в газеті «Остров» №38 від 24 жовтня 2007 року у тексті: «...А волшебной бумагой была визитка полковника милиции [PERSON]. Что же может быть общего между систематическим нарушителем ПДД и заместителем начальника УГАИ? Может быть, кто-то наладил подпольное производство поддельных визиток и распространяет их среди нерадивых водителей, а заместитель начальника УГАИ даже не подозревает об этом?...»; в статті „Бизнес у дороги” в газеті «Остров» №39 від 31 жовтня 2007 року у тексті: «...Возникает вопрос: неужели заместитель начальника УГАИ области, полковник милиции [PERSON], который курирует службу дорнадзора, а до этого несколько лет руководил ею, не ведает о том, какие нарушения творятся в подведомственном хозяйстве? Если верить молве - весьма сомнительно...». Суд вважає, що зазначені висловлювання принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача за основним позовом, що позивачу Курінному А.В. спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Решту зазначених позивачем часток статей, окрім статті „О милицейской чести и достоинстве” в газеті „Остров” №47-48 від 26 грудня 2007 року, суд вважає такими, що містять оціночні судження стосовно діяльності підрозділів ДАІ, їх окремих співробітників, що прямо не стосуються [PERSON] і не містять відомостей, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію Оскільки у відповідності до вимог закону редакція засобу масової інформації не має права друкувати інформацію, яка може завдати шкоди інтересам інших осіб, редакція зобов'язана подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію і відповідно до ст.. 42 Закону України „Про друковані засоби масової інформації(пресу) в України” звільняться від відшкодування моральної шкоди, якщо нею опубліковані недостовірні відомості, що містяться у офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств, прес-служб державних органів, організацій або об'єднань громадян. Оскільки суд дійшов висновку про надання Паршковим С.І. і Кошелем С.М. недостовірної інформації, яка крім того, містить образливі вислови на адресу позивача за основним позовом, і редакція не перевірила достовірність фактів, запропонованих для оприлюднення відповідачами, і крім того, надрукувала образливі вислови, редакція засобу масової інформації має нести відповідальність за спричинену моральну шкоду нарівні з авторами статей. Суд не може погодитись з думкою представника відповідачів про те, що позивач за основним позовом не надав доказів авторства його довірителів - [PERSON] і [PERSON]С.М., оскільки не надав суду, ані оригіналу творів, ані його копій, надруковані з несанкціонованим використанням прізвищ відповідачів за основним позовом статті стосуються не позивача [PERSON], а діяльності підрозділів органів ДАІ в цілому, і є оціночними судженнями щодо діяльності підрозділів органів ДАІ а тому не містять конкретних фактів, які підлягають оцінці щодо їх правдивості або неправдивості, оскільки така думка суперечить нормам діючого законодавства, встановленим судом фактичним обставинам, спростована дослідженими в судовому засіданні доказам: відповідачі за основним позовом не довели, що поширені ними відомості відповідають дійсності, проте позивач за основним позовом надав докази невідповідності дійсності таких відомостей. Суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача за основним позовом щодо публікації спростування поширених відносно нього неправдивих відомостей і зобов'язати редакцію суспільно-політичного щотижневика „Остров” ПП РІТРА „Фортуна” принести свої вибачення і опублікувати не пізніше місяця після набрання рішенням суду законної сили, у газеті „Остров” на тій же полосі, тим же шрифтом, що і публікація у газеті № 36 від 10.10.2007 року, текст наступного змісту: „Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області ухвалене рішення про визнання неправдивими і такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію заступника начальника управління ДАІ УМВС України в Донецькій області [PERSON], що містять образливе висловлення на його адресу, відомостей поширених у статті в статті „Перед законом все равны” в газеті «Остров» №36 від 10 жовтня 2007 року, в статті „Письмо работников ГАИ” в газеті «Остров» №37 від 17 жовтня 2007 року, в статті „Пора чистить мундир?” в газеті «Остров» №38 від 24 жовтня 2007 року, в статті „Бизнес у дороги” в газеті «Остров» №39 від 31 жовтня 2007 року”, та поширеними на зумисне приниження його честі та гідності. Виходячи з вищевикладеного, редакція газети приносить свої вибачення Курінному А.В. за поширення неправдивої інформації щодо нього та висловлені образи”. Визначаючи розмір відшкодування спричиненої Курінному А.В. моральної шкоди, суд враховує, що моральна шкода спричинена винними, навмисними діями відповідачів, глибину та обсяг душевних страждань, які він переніс в зв'язку з публікаціями, тривалість цих переживань і систематичність публікацій, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, при цьому не враховує його доводи щодо погіршення стану здоров'я, оскільки в цій частині позивачем доказів не надано, враховує матеріальне становище відповідачів - фізичних осіб, і виходячи з засад розумності та справедливості вважає за можливе на відшкодування моральної шкоди стягнути 3000 грн зі всіх відповідачів у солідарному порядку. Що стосується зустрічного позову то суд вважає, що позивачі не довели поширення [PERSON]недостовірної інформації про належність їх до числа колишніх співробітників міліції, хоча така інформація фактично є недійсною. У судовому засіданні не підтверджено відповідачами, що [PERSON] звертався з заявою, наданою суду як доказ його звернення, копія якої міститься на а.с. 31 у т.2, до засобу масової інформації про спростування викладеної в персі щодо нього інформації. Відповідач за зустрічним позовом заперечує факт свого звернення, а редакція газети не надала ані книги реєстрації вхідної кореспонденції, де б ця заява була зареєстрована, ані конверту, в якому звернення було надіслане. Крім того, у наданій копії звернення відсутній підпис [PERSON], а звернення виготовлено друкарським способом. У той же час у своїй публікації у газеті „Осров” № 45 від 12.12.2007 року редакція повідомляє про надходження такої заяви, її ж зміст публікують позивачі за зустрічним позовом в статті „О милицейской чести и достоинстве” в газеті «Остров» №47-48 від 26 грудня 2007 року і зазначають: «...Недавно в редакцию газеты «Остров» от имени заместителя начальника УГАИ ГУМВД Украины в Донецкой области полковника милиции [PERSON]Анатолия Владимировича поступило письмо, с требованием его опубликования, где в наш адрес было сказано: «колишні співробітникі ДАІ Донецької області майор міліції Паршиков Сергій Іванович та старший лейтенант міліції Кошель Сергій Миколайович»...» «...Указанные [PERSON] А.В. сведения противоречат действительности и наносят вред нашей деловой репутации. Ведь мы не собирались уходить из милиции, а всем известно, что без согласия сотрудников, увольняют их из органов за какие-либо нарушения или недостойнее поступки. Мы же, ни того, ни другого не совершали. Мы являемся работниками правоохранительных органов, свою положительную репутацию мы получали на протяжении всей своей службы и желаем продолжать ее далее в Госавтоинспекции Донецкой области. К тому же, [PERSON] является высокопоставленным должностным лицом - заместителем начальника УГАИ области. Он прекрасно осведомлен, что мы являемся действующими сотрудниками ГАИ и каких - либо заявлений об увольнении из органов внутренних дел не подавали. Поэтому его слова могут быть восприняты и как некая угроза для нашего дальнейшего прохождения службы в органах внутренних дел ...». В цій частині суд доходить висновків про друкування у засобі масової інформації таких відомостей за ініціативою самої редакції і позивачів за зустрічним позовом і фактично спробою штучно утворити докази на спростування доводів позовної заяви [PERSON] з метою уникнути відповідальності за розповсюдження неправдивої інформації щодо останнього, або пом'якшити таку відповідальність.. Посилка позивача за основним позовом [PERSON] на належність [PERSON] і [PERSON]міститься у тексті позовної заяви, позивач обґрунтовує таку фразу технічною помилкою при виготовленні тексту позовної заяви, і не заперечує, що [PERSON] і [PERSON]не звільнялись з органів внутрішніх справ, а в зв'язку з реорганізацією були лише перепризначені на інші посади. Крім того, зазначення такої інформації у позовній заяві до суду не може вважатися поширенням недостовірної інформації. З урахуванням висновків суду про відсутність доказів з боку позивачів за зустрічним позовом про поширення даної інформації, суд не вбачає факту спричинення моральної шкоди [PERSON] і[PERSON], а тому і підстав для спростування такої інформації і відшкодування моральної шкоди. Стаття „О милицейской чести и достоинстве” в газеті «Остров» №47-48 від 26 грудня 2007 року містить неправдиву інформацію щодо іменування [PERSON]позивачів за зустрічним позовом колишніми співробітниками міліції, в цій частині судом встановлено, що [PERSON] до редакції газети „Остров” не звертався, на думку суду дана стаття носить інформаційний характер і викладені в ній відомості не є такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], а тому підстав для її спростування суд не знаходить.

Outcome: partial