Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Підгородненськоі міської ради Дніпропетровського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Заповіту [PERSON]. не складав, та оскільки позивач з 1999 року фактично проживав зі спадкодавцем, надавав йому матеріальну допомогу, вели спільне господарство та бюджет, він просив визнати його спадкоємцем четвертої черги спадкування та визнати за ним право власності на земельну ділянку та житловий будинок [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі. Вислухав пояснення позивача, його адвоката, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24). Заповіту не складав та згідно копії спадкової справи № 290-08 року, спадкоємців за законом не має. Після нього залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Дніпропетровського районного КП “БТІ” житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON]. (а.с.12,15-18) Згідно довідок № 25 від 21.01.2008 року, № 144 від 22.02.2008 року, № 007717 від 06.03.2008 року земельна ділянка, яка розташована за адресою [ADDRESS], якою користувався [PERSON]. не приватизована та за ним не зареєстрована у державному реєстрі земель (а.с.9,13,19). Позивач [PERSON]. після смерті [PERSON]. у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадщину йому було відмовлено, оскільки не було встановлено факт його спільного мешкання зі спадкодавцем. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]. з 1999 року мешкав зі спадкодавцем [PERSON]. за адресою [ADDRESS]. Надавав йому матеріальну допомогу, вів спільне господарство та бюджет. Під час хвороби [PERSON]. позивач з 1999 року по 2008 рік доглядав за ним, купував йому ліки, а після смерті [PERSON]. займався його похованням за власні кошти. Даний факт підтверджується довідкою вуличного комітету від 31 березня 2008 року (а.с.14), актом від 22.10,2008 року, в якому сусіди та голова вуличного комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району засвідчили, що [PERSON]. дійсно проживав з [PERSON]. по [ADDRESS], вели спільне господарство з серпня 1999 року по 2008 рік. Що також у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON]. та [PERSON]. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив відмову від неї. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача у частині визнання [PERSON]. спадкоємцем четвертої черги спадкування та визнання права власності на будівлю є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити, оскільки земельна ділянка згідно матеріалів справи не була приватизована та не належала на праві власності спадкодавцю [PERSON].

Outcome: dismissed