Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 110 від 10.06.2009 року «Про розірвання трудового договору» Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання, поновлення його на посаді заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання та стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що звільнений за розголошення лікарської таємниці незаконно, оскільки інформація про стан здоровя [PERSON] надходила від самих депутатів і була загальновідомою. Рішення про звернення до керівництва СБУ було ухвалене 18 депутатами із 21 присутніх. В зверненнях до СБУ та Секретаріату президента мова не йшла про [PERSON] як про громадянина, хворого чи пацієнта, а лише виключно як про посадову особу керівника місцевого відділення СБУ. В постанові прокуратури Малинського району, на підставі якої було видано наказ про звільнення № 110, яка є в матеріалах справи, зазначено, що громадянину [PERSON] відмовлено в порушенні кримінальної справи у звязку із відсутністю в діях позивача складу злочину передбаченого ст. 145 КК України «Незаконне розголошення лікарської таємниці». Головний лікар [PERSON] не видала наказ та не провела службового розслідування по суті цього питання, що підтверджується наказом № 110 від 10.06.2009 року про звільнення. В інформації, яка надавалась в засобах масової інформації мова також йшла про [PERSON] як про посадову особу СБУ, а не як про громадянина чи пацієнта. Крім того, мова йшла щодо інфаркту, а не щодо ішемічної хвороби серця, яка виявлена у [PERSON] Крім того звільнення відбулося в період непрацездатності, що також робить його незаконним. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що [PERSON] звільнено з роботи згідно норм чинного законодавства. Відносно нього було винесено подання прокуратури Малинського району згідно з яким проведено службове розслідування з приводу розголошення ним лікарської таємниці. Було встановлено, що [PERSON] взяв історію хвороби [PERSON] і тримав її у себе майже рік. Про діагноз [PERSON] він повідомив в інтервю, що відображено в газеті, та на одній із Інтернет сторінок. Після цього працівники прокуратури вилучили її у [PERSON] Крім того в рішенні міської ради про звернення до СБУ нічого не говориться про розголошення лікарської таємниці, адже згідно закону про основи законодавства про охорону здоровя лікарю якому стало відомо не лише про діагноз, але й про стан та факт хвороби, забороняється розголошувати цю таємницю. В день звільнення [PERSON] не був непрацездатний і він не міг отримати листок непрацездатності, оскільки в той день перебував на роботі. Це можуть підтвердити свідки. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання (а.с. 5, 6-7, 24) та є депутатом Житомирської обласної ради (а.с. 20). На нього, як на заступника головного лікаря, наказом № 126 від 24.04.2008 року було покладено обовязок по забезпеченню лікарської таємниці стосовно стану здоровя та діагнозу пацієнтів Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання (а.с. 73). Одним з таких пацієнтів був [PERSON] службовець Управління СБУ в Житомирські області, який проходив лікування в Малинському міськрайонному територіальному медичному обєднанні з 26.05.2008 року по 09.06.2008 року (а.с. 183-192). Його лікарняна справа, відповідно до Журналу видачі архівних справа (а.с. 145-146), 27.06.2008 року була витребувана виконуючим обовязки головного лікаря [PERSON] Після цього до СБУ, Комітету Верховної Ради України по контролю за діяльністю правоохоронних органів, Секретаріату Президента України та Кабінету Міністрів України було направлено звернення за підписами депутатів Житомирської обласної ради [PERSON] та [PERSON] в якому ставилося питання про проведення перевірки діяльності [PERSON], як посадовця СБУ (а.с. 150-152). В цьому зверненні також повідомлялося про те, що [PERSON] в травні 2005 року проходив лікування в Малинському міськрайонному територіальному медичному обєднанні і що раніше він переніс інфаркт міокарда. Потім в газеті «Соборна площа» № 15(186) від 10 квітня 2009 року зявилося повідомлення про те, що [PERSON] скористався можливістю звернутись до керівництва СБУ і інтервю з [PERSON] про це звернення буде надруковане у наступному номері газети (а.с. 72). В наступному номері газети «Соборна площа» дійсно було надруковане інтервю з [PERSON] (а.с. 8). В цьому інтервю позивач знову повідомив, що [PERSON] нібито переніс інфаркт міокарда. Це підтвердив і сам [PERSON], який будучи допитаним як свідок показав, що останнім часом, по незалежним від нього обставинам, він перебуває з [PERSON] у неприязних відносинах. Йому відомо, що [PERSON] звільнений за розголошення лікарської таємниці стосовно його лікування. Все відбувалось наступним чином. 26 травня 2008 року [PERSON] виїхав до Володарськ-Волинського району по роботі. В дорозі йому стало погано і він повернувся до м. Малина та звернувся в лікарню. Лікар обстежив його і призначив лікування. Таким чином з 26.05.2008 року по 09.06.2008 року перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання. Його лікував завідуючий терапевтичним відділенням [PERSON] В той час ходили чутки про те, що [PERSON] контролював хід лікування. Через деякий час за дорученням депутатів міської ради було направлено скаргу до СБУ стосовно [PERSON] з приводу його дій. В скарзі було надано недостовірну інформацію та крім того, в порушення законодавства про охорону здоровя, [PERSON] було розголошено лікарську таємницю стосовно мого стану здоровя. З приводу цього довелося давати пояснення в різних органах. Цю інформацію [PERSON] також оприлюднив в засобах масової інформації. З цього приводу звернувся до прокуратури Малинського району з заявою про порушення кримінальної справи, оскільки вбачав в діях [PERSON] склад злочину. За зверненням [PERSON] слідчий прокуратури Малинського району 21.04.2009 року виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] за ст. 145 КК за відсутністю складу злочину (а.с. 125-130). Однак прокурор Малинського району вбачав в діях [PERSON] розголошення лікарської таємниці, а тому цього ж дня виніс постанову про порушення стосовно нього дисциплінарного провадження (а.с. 10). Дану постанову він направив на виконання головному лікарю Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання. За результатами цього провадження головний лікар Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання 10 червня 2009 року винесла наказ № 110, яким встановила, що [PERSON] повторно розголосив лікарську таємницю стосовно діагнозу та стану здоровя [PERSON], що є порушенням «Основ законодавства України про охорону здоровя» та ЗУ «Про інформацію» (а.с. 6-7). Цим наказом вона, відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП, з 10 червня 2009 року звільнила [PERSON] з посади заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення Малинського міськрайонного територіального медичного обєднання за одноразове грубе порушення трудових обовязків, яке повязане з повторним розголошенням лікарської таємниці. Однак 10 червня 2009 року [PERSON] був непрацездатний, що підтверджується листком непрацездатності, виданим спеціалізованою медико-санітарною частиною № 11 в м. Києві (а.с. 11). Свідок [PERSON] підтвердив видачу [PERSON] листка непрацездатності та повідомив, що він вранці 10 червня 2009 року віз [PERSON] з Києва в [PERSON]. Десь після 07 години йому стало погано і вони заїхали до спеціалізованої поліклініки біля заводу «Більшовик». [PERSON] відкрили там лікарняний і він відвіз його в [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили, що 10 червня 2009 року бачили [PERSON] в м. Малині та на роботі в Малинському МРТМО, але чи був він хворий їм не відомо, а [PERSON] нічого не казав. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Це не було враховано при звільненні [PERSON], а тому суд визнає наказ про звільнення незаконним, скасовує його і поновлює позивача на роботі. Поновлення на роботі, відповідно до статті 367 ЦПК України, підлягає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтею 2371 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що незаконним звільненням з роботи позивачу завдано моральної шкоди. Порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд також враховує розяснення Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходить із засад виваженості, розумності і справедливості. Враховуючи вищевказане та тривалий строк, необхідний позивачу для відновлення своїх прав, суд оцінює розмір моральної шкоди в тисячу гривень, який підлягає відшкодуванню відповідачем. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується декретом КМУ «Про державне мито», ст. 88 ЦПК України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 декрету КМУ «Про державне мито» позивач звільнений від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial