Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] , - у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його баби [PERSON] , котра фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка (діда позивача) [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову, позивач зазначає, що виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих, було видано Ордер №0501 Серія ЛР від 13.06.1975року на право заселення в квартиру [ADDRESS] , і з того часу вони сумісно проживали у квартирі, а після смерті чоловіка баба прийняла спадщину та в подальшому звернулась із заявою про приватизацію квартири. Позивач також зазначив, що його баба при житті не отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру, тому він позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру, що в свою чергу порушує його законні права та інтереси, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом як єдиним спадкоємець за законом, який фактично прийняв спадщину після смерті баби, оскільки постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та по цей час мешкає у квартирі. У судове засідання позивач подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Згоди на ухвалення заочного рішення заява позивача не містить. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, однак матеріали справи містять клопотання представника відповідача про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за №829, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії № [NUMBER] , виданим Суворовським відділом РАЦС 22.07.1983 року. На підставі рішення Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих за №615 від 16.05.1975року, діду позивача [PERSON] було видано Ордер №0501 Серія ЛР від 13.06.1975 року на право заселення двох кімнат, житловою площею 27,4кв.м., в квартирі [ADDRESS] , згідно якого до складу сім`ї [PERSON] входила дочка [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Матір позивача [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським районним відділом РАЦС 05.08.1950 року, її батьками є [PERSON] (дід позивача) та [PERSON] (баба позивача), котрі на той час не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батьки значиться лише її мати [PERSON] , а прізвище матері позивача залишилось від дівочого прізвища її матері [PERSON] (баби позивача). 14 лютого 1976 року дід та баба позивача офіційно зареєстрували шлюб в Ленінському відділі РАЦС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №151, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , після чого баба позивача отримала прізвище [PERSON] . Згідно паспорту матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Суворовським PB ОМУ УМВС України в Одеській області 27.02.2002 року, мати позивача перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованого палацом одруження м.Одеси 29.09.1973 року, [INFO] у них народився син - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом РАЦС 25.03.1975 року, згідно якого батьками позивача значаться: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Після смерті діда позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично прийняв спадщину, була баба позивача [PERSON] , оскільки на час її відкриття вона постійно мешкала зі спадкодавцем. На підставі Рішення Виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №154 від 19.02.1993року Розпорядженням №184 на ім`я баби позивача [PERSON] було переоформлено особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] . З вказаного розпорядження вбачається, що склад сім`ї складає одна людина, раніше відкритий особовий рахунок на вказану квартиру на ім`я [PERSON] закрито. Згідно паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Суворовським PB ОМУ УМВС України в Одеській області 04.03.2002 року, позивач з 12.03.1993року і по дату звернення до суду з позовом, зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . [INFO] баба позивача [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №651, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси 10.04.2001 року. Баба позивача [PERSON] за свого життя реалізувала своє право на приватизацію квартири [ADDRESS] та звернулась до органу приватизації з належно оформленою заявою, однак вона не була розглянута в установлений строк. Таким чином, після смерті баби позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом, який фактично спадщину прийняв, був її онук - позивач у справі, оскільки на час її відкриття саме він постійно мешкав зі спадкодавцем. На підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради за №976р від 27.07.2004 року на ім`я позивача було відкрито особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] . З вказаного розпорядження вбачається, що склад сім`ї складає одна людина. Раніше відкритий особовий рахунок на вказану квартиру на ім`я [PERSON] - закрито. Спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась, про що підтвердила мати позивача [PERSON] , надавши відповідну заяву, що міститься в матеріалах справи, якою повністю підтвердила зазначені позивачем обставини. Позивач у справі, як особа яка постійно проживала із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини, спадщину прийняв. Зазначені обставини, крім вищевказаного, підтверджуються відповідними рахунками, квитанціями про оплату за користування електричною енергією, водопостачання та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки спірні правовідносини виникли під час дії Житлового кодексу Української PCP, Цивільного кодексу Української PCP застосуванню підлягають, саме норми цих кодексів. Відповідно до ч.І ст.58 Житлового кодексу Української PCP на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до 4.2 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно 4.4 ст.5 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до ч.З ст.8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно вимог статті 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до приписів статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [INFO] відкрилась спадщина до майна [PERSON] . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично спадщину прийняв, був онук [PERSON] - позивач, оскільки на час її відкриття саме він постійно мешкав із спадкодавцем. Дочка [PERSON] - [PERSON] (мати позивача) спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини не мешкала із спадкодавцем, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Оскільки спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя зверталась до органу приватизації з належним чином оформленою заявою про приватизацію спірної квартири і відповідна заява не розглянута у строк, встановлений чинним законодавством, а також те, що [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право власності в порядку приватизації, що в свою чергу позбавляє позивача можливості отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу якої входить спадкове майно, то єдиною можливістю захисту прав позивача є вирішення справи судом. Вимогами статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в т.ч. визнання права. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні, регулюються зазначеними нормами і підлягають задоволенню.

Outcome: approved