Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 23 жовтня 2008 року з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № НАХRRХ15980265 від 11.09.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.09.2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, останній складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку – щомісяця у період сплати, за який приймається період з «10» по «14» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти в сумі 113,52 гривень для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення закону та умов договору відповідач зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв’язку з зазначеними порушеннями зобов’язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2008 року має заборгованість – 2 578,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 1 000,80 грн.; з заборгованості по процентам за користування кредитом – 1 005,17 грн.; із заборгованості по комісії за користування кредитом – 294,24 грн.; з пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором – 278,16 грн. У зв’язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача – Пуліко Н.Ф., підтримала позовні вимоги позивача та прохала задовольнити їх у повному обсязі і подала заяву, якою прохала суд не стягувати з відповідача понесені позивачем витрати за розміщення в пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання. Відповідач у судове засідання жодного разу не з’явилася, тоді як про час та місце слухання справи, повідомлена через газету «Слобідський край», що відповідає вимогам «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме». Відповідач викликалася у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, але в судове засідання не з’являлася, причини неявки суду не повідомила. У зв»язку з тим, що відсутні відомості про місце фактичного проживання відповідача та на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважаються повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач була викликана у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський Край» від 11 грудня 2008 року. Однак, відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не було нею подано і запереченя на позовну заяву. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з’явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 11.09.2007 року між ЗАТ КБ ”ПриватБанк” і [PERSON] був укладений договір № НАХRRХ15980265, відповідно до якого позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 1 000,75 грн. на строк 12 місяців з 11.09.2007 року по 10.09.2008 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 24,52 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 166,8 грн., в обмін на зобов’язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії у зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с. №4). Відповідно до умов укладеного договору, останній складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до Умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку – щомісяця у період сплати, за який приймається період з «10» по «14» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти в сумі 113,52 гривень для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач порушив закон і умови договору, бо не виконав належним чином прийняті зобов’язання. У зв’язку з зазначеними порушеннями зобов’язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2008 року має заборгованість – 2 578,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 1 000,80 грн.; з заборгованості по процентам за користування кредитом – 1 005,17 грн.; із заборгованості по комісії за користування кредитом – 294,24 грн.; з пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором – 278,16 грн. Все вищевикладене підтверджується копією Заяви позичальника, копією Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та розрахунком суми заборгованості (а.с.№ 3-6). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні Позичальником зобов’язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві. Розраховані відповідно до зазначеного пункту Умов відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену у Заяві суми щомісячного платежу по Кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до п.5.1 при порушенні відповідачем яких-небудь зобов’язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов’язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за кредитним договором - законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 50 коп. та судовий збір (державне мито) на суму в 51 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 гривні, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень, сплачені позивачем при подачі позову до суду. Як вже вище судом було зазначено, відповідач викликалася у судове засідання, шляхом розміщення в пресі оголошення, в зв»язку з чим, позивачем було понесено додаткові витрати на суму в 162 грн.00 коп., про що свідчить подана представником позивача рахунок-фактура №201, однак, у судовому засіданні 17 грудня 2008 року, представником позивача подано до суду письмову заяву, якою вона прохає суд, дані витрати з відповідача не стягувати . Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved