Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між нею та її дочкою [PERSON] 25.12.2003 р., так як правочин є фіктивним, бо укладений без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим правочином. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та пояснила, що вона як єдиний власник спірної квартири оформила договір дарування квартири з дочкою, з метою забезпечити збереження своїх прав власника від можливих противоправних дій з боку колишнього чоловіка. З 2003 р. і до даного часу вона постійно проживає та зареєстрована в спірній квартирі. Квартира фактична дочці ніколи не передавалася за договором дарування. Дочка і після укладання договору дарування визнавала та визнає її права власника на квартиру, про що свідчить той факт, що договір дарування не зареєстрований в органах БТІ, як то передбачено законодавством, і право власності за дочкою на вказану квартиру не зареєстровано. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала і підтвердила той факт, що договір укладався без наміру створення правових наслідків, фактично договір дарування не виконаний, позивач продовжує проживати у квартирі і на даний час між нею та матірю досягнута домовленість про вирішення питання мирним шляхом. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, які вона надала в якості свідка, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25.12.2003 р. приватним нотаріусом [PERSON] посвідчений договір дарування за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні вказаний правочин є фіктивним, оскільки, він укладений сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивність спірного правочину визнається сторонами по справі, а також підтверджується тим, що договір дарування не зареєстрований в КП ХМБТІ, фактично не виконаний сторонами, так як обдарована [PERSON] не прийняла дар, не зареєструвала своє право власності в установленому законом порядку, дарувальник продовжує проживати та бути зареєстрованим у квартирі, яка є предметом договору дарування. Вказані обставини підтверджуються показаннями позивача, наданими нею в якості свідка, довідкою КП ХМБТІ від 29.12.2009 р. про відсутність документів про перехід права власності з [PERSON] на квартиру (а.с.4), договором дарування квартири (а.с.5), копією технічного паспорту (а.с.6-7), довідкою ОЖК «Левада» про проживання та реєстрацію [PERSON] в квартирі № 123 (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 215, ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, недодержання сторонами в момент вчинення правочину цих вимог є підставою для недійсності правочину. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. На підставі вимог ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд може встановлювати наслідки недійсності правочину за власної ініціативи. Таким чином, суд вважає, що спірний договір дарування слід визнати недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, а саме, повернення права власності на спірну квартиру позивачу шляхом визнання за нею права власності з наступною реєстрацією в органах БТІ. На підставі викладеного,

Outcome: approved