Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Діалогбанк» про стягнення суми вкладу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 28.07.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір №264-ДП/08 банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого банк прийняв від неї кошти в сумі 90000 грн. на депозит, зобовязавшись виплачувати відсотки за користуванням грошима. Вклад було внесено на строк 371 день та мав бути повернутим 03.08.2009 року. Проте, після вказаної дати відповідач їй гроші не повернув. В звязку з чим просила стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 90000 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону, з урахуванням поданої позивачкою заяви про розгляд справи у її відсутності, а також про надання згоди на розгляд справи в заочному порядку при попередньому розгляді справи, суд приходить до висновку про те, що справу необхідно розглядати за відсутності останньої представника відповідача у заочному порядку. Суд, перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.07.2008 року між сторонами було укладено договір №264-ДП/08 строкового банківського вкладу (депозиту), згідно п.п.1.1,1.4,1.6,2.1 банк прийняв від вкладника грошову суму (вклад) в розмірі 90000 грн. на строк 371 день та зобовязався повернути останню на вимогу вкладника 03.08.2009 року, зі сплатою 20% річних (а.с.6-7). Відповідно до квитанції №49/397 від 28.07.2008 року вбачається, що позивачкою було внесено кошти в сумі 90000 грн. на депозитний рахунок, відкритий у ТОВ «Діалогбанк» згідно умов договору №264-ДП/08 від 28.07.2008 року (а.с.8). 31.07.2009 року позивачкою на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення суму вкладу та виплату відсотків, в звязку з закінченням строку дії договору, на що отримано відповідь про неможливість повернення суми вкладу, в звязку з економічною та фінансовою кризою, що призвела до зменшення надходження фінансових ресурсів (а.с.9,10). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для не грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведений факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасного повернення суми вкладу, а тому, з урахуванням зазначених вище обставин, умов депозитного договору та вимог закону, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми вкладу підлягають задоволенню та з відповідача на її користь слід стягнути суму вкладу в розмірі 90000 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині останні задоволенню не підлягають, оскільки відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязань не передбачено умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та «Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005 року, зі змінами, які діяли на момент подачі позову до суду, з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню сплачені останньою при подані позовної заяви витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 250 грн. та на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 90000 грн.

Outcome: partial