Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-07 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, двоповерхову будівлю – магазину, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1998 року, посвідченого нотаріально за реєстром № 4290 та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ в реєстрі за № 7592/48 від 01.07.1998 року, він набув права власності на нежитлове приміщення магазину незавершеного будівництвом, що становило 46 % готовності і розташоване за адресою: [ADDRESS] і земельну ділянку площею 31,1 м.кв., надану для будівництва зазначеного приміщення магазину. З того ж часу він постійно користується зазначеною будівлею. Для її експлуатації та обслуговування добудував її, але відхилився від проекту на будівництво. Зазначена будівля після закінчення будівництвом є двоповерховою і складається з таких частин – приміщень, згідно плану: 1- підвалу площею – 28,1 мІ, 2 – першого поверху площею – 27,1 мІ, 3 – другого поверху, площею – 26,9 мІ., загальною площею 82,1 мІ При проведенні добудови зазначеної будівлі прав інших осіб порушено не було. Після завершення будівництва зазначеної будівлі, він звернувся в відповідні органи місцевих рад з заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на зазначену будівлю, Олександрійське КМБТІ провело її інвентаризацію і виготовило нову технічну документацію на неї з внесенням відповідних змін в план на будівлю. При зверненні до відділу архітектури і містобудування Олександрійського міськвиконкому виявилося, що там відсутній архітектурний план, в зв’язку з його втратою, тому зараз в нього немає іншого способу визнати за собою право власності на зазначену будівлю після її добудови, інакше як в судовому порядку. Позивач в попередньому судову засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача – Олександрійської міської ради - в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи повне визнання позову відповідачем, відповідно до вимог п. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у попередньому судовому засіданні, на підставі наявних доказів, по суті. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1998 року, посвідченого нотаріально за реєстром № 4290 та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ в реєстрі за № 7592/48 від 01.07.1998 року, позивач набув права власності на нежитлове приміщення магазину, незавершеного будівництвом, що становило 46 % готовності, розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 31,1 м.кв., надану для будівництва зазначеного приміщення магазину. З того ж часу позивач постійно користується зазначеною будівлею. Для її експлуатації та обслуговування добудував її, але відхилився від проекту на будівництво. Зазначена будівля після закінчення будівництвом є двоповерховою і складається з таких частин – приміщень, згідно плану: 1- підвалу площею – 28,1 мІ, 2 – першого поверху площею – 27,1 мІ, 3 – другого поверху, площею – 26,9 мІ., загальною площею 82,1 мІ Після завершення будівництва зазначеної будівлі, позивач звернувся в відповідні органи місцевої ради з заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на зазначену будівлю. Олександрійське КМБТІ провело її інвентаризацію і виготовило нову технічну документацію на неї, з внесенням відповідних змін в план на будівлю. При зверненні позивача до відділу архітектури і містобудування Олександрійського міськвиконкому з’ясувалося, що там відсутній архітектурний план на будівлю, в зв’язку з його втратою. Відповідно до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено порушень прав інших осіб, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved