Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

ВАТ «[PERSON] Аваль» подало до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу за кредитним договором в розмірі 22575 гривень 32 копійки. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 6 квітня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав останній 15000 гривень, а [PERSON] зобовязалася здійснювати щомісячні платежі щодо повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 24% річних. На забезпечення виконання кредитного договору 6 квітня 2007 року [PERSON] уклав договір поруки, і поручився перед банком за виконання [PERSON] взятих зобовязань. Оскільки позичальник свої обовязки за договором належним чином не виконує, то ВАТ «[PERSON] Аваль» просив суд ухвалити рішення, і стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] борг за кредитним договором в розмірі 22575 гривень 32 копійки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та пояснив, що у квітні 2007 року банк надав [PERSON] кредит в розмірі 15000 гривень. Після отримання кредиту позичальник неналежним чином виконувала взяті зобовязання. Банк неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, але кошти на повернення кредиту та сплату відсотків до банку не надходили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов та пояснила, що вона отримував кредит в розмірі 15000 гривень, а грошові кошти передала іншій особі. Матеріальних можливостей щоб повернути кредит у [PERSON] немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та пояснив, що його мати [PERSON] взяла у ВАТ «[PERSON] Аваль» кредит в розмірі 15000 гривень. При укладанні кредитного договору він уклав з банком договір поруки. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачі в судовому засіданні без застережень визнали позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачами позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved