Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

Позивачка просить визнати дії відповідача щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № ZRSWGK00000044 від 11.07.2006 року до 22,73 % незаконними та залишити розмір процентної ставки без змін. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.07.2006 року між відповідачем та нею був укладений кредитний договір № ZRS WGK00000044, відповідно до якого Банк надав їй кредит на строк з 11.07.2006р. по 10.07.2026р. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 77000,00 грн. на придбання трьохкімнатної квартири, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитним договором становив 1280,30 грн. Наприкінці січня 2009 року нею було отримано повідомлення від Банку № 20.1.3.2/6-3973 від 25.12.2008 р. про те, що, починаючи з 01 лютого 2009р. відсоткова ставка за кредитним договором складатиме 22,73 % на рік, і у випадку її незгоди зі вказаними змінами кредитного договору вона повинна погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі в строк не пізніше 20.01.2009 року. Вважає такі дії відповідача не обгрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України. Оскільки порушуючи вимоги законодавства, Банк, прийнявши рішення про зміну відсоткової ставки 25.12.2008р., надіслав повідомлення лише 08.01.2009р., через 14 календарних днів, що підтверджується поштовим штампом на листі. Таким чином, дії банку щодо зміни відсоткової ставки є недійсними, оскільки вони порушують п.4 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів». З урахуванням вищевикладеного, вона неодноразово зверталася до Банку з вимогою припинити незаконні дії в частині односторонньої зміни такої істотної умови Кредитного договору як відсоткова ставка. Однак, Банк у відповідь надіслав на її адресу повідомлення, у яких зазначалося, що у своїх діях відповідач не вбачає порушення норм чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, зазначивши, що посадові особи в порушення вимог чинного законодавства 08.01.2009 року направили повідомлення позивачці про зміну процентної ставки, яке датоване 25.12.2008 року, зазначивши, що з починаючи з 01.02.2008 року банк змінює проценту ставку, хоча з 01.09.2009 року вступили в дію вимоги ч.2 ст.1056-1 ЦК України, що набула чинності 09.01.2009р., яким встановлені договором розміри процентів не можуть бути збільшені банком в односторонньому порядку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обгрунтований і його необхідно задовольнити у повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Судом встановлено, що 11.07.2006 року між відповідачем та позивачкою був укладений кредитний договір № ZRSWGK00000044, відповідно до якого Банк надав їй кредит на строк з 11.07.2006 p. по 10.07.2026 p. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 77000,00 грн. на придбання трьохкімнатної квартири, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитним договором становив 1280,30 грн.( ах. 18- 20). 12 січня 2009 року позивачкою було отримано повідомлення від Банку № 20.1.3.2/6- 39713 від 25.12.2008 р. про те, що, починаючи з 01 лютого 2009р. відсоткова ставка за кредитним договором складатиме 22,73 % на рік, і у випадку її незгоди зі вказаними змінами кредитного договору вона повинна погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі в строк не пізніше 20.01.2009 року. Дане повідомлення, як свідчить штамп на конверті, було направлено позивачці тільки 08.01.2009 року, хоча датоване 25.12.2008 року, і в повідомленні зазначено, що з починаючи з 01.02.2008 року банк змінює проценту ставку, хоча з 01.09.2009 року вступили в дію вимоги ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, що набула чинності 09.01.2009 p., яким встановлені договором розміри процентів не можуть бути збільшені банком в односторонньому порядку( а.с.16-17). Тобто повідомлення про збільшення процентної ставки було направлено з порушенням 7 строку. Позивачка неодноразово зверталася до посадових осіб банківської установи відповідача) щодо надання їй інформації про підстави зміни процентної ставки( а.с. 7-11). Згідно зі ст.З Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», забороняється кредитно фіансовим установам за укладеними договорами збільшувати процентну ставку за кредитами, отриманими фізичними та юридичними особами на придбання або будівництво житла. Така ставка може бути змінена лише за згодою сторін. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Таким чином, з дати набрання чинності зазначеною нормою, відповідач не має права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентних ставок, встановлених кредитним договором. Оскільки процентна ставка підвищується відповідачем з 01.02.2008р., а вона, як сторона договору, згоди на підвищення не надавала, то процентна ставка за вказаним кредитним договором повинна залишитися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами. Тобто, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитний договір був укладений сторонами з значенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів - фізичних осіб. Умова договору, передбачена п.2.3.1., направлена на встановлення можливості банка змінити проценти по кредиту в односторонньому порядку адже, якщо позичальник не погоджується із запропонованими умовами, він має повернути кредит банкові у встановлений ним строк.Оскільки це є неможливим, позичальник не має іншого вибору, ніж погоджуватись із такими змінами. П.6 ч.І ст.З ЦК України визначає загальними засадами цивльного законодавства справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до п.4 ч.І ст.21 Закону України Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, порушується принцип рівності договору, учасником якого є споживач. Згідно ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо кредитодавець відповідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1. затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; 2. перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; 3.несплати сложивачем більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту; 4. іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Законодавець обмежує право банку вимагати дострокового повернення кредиту розірвати договір) навіть у випадку порушень з боку позичальника. Виходячи з принципу розумності та справедливості, за умови відсутності порушень з боку позичальника, банк не може вимагати дострокового повернення кредиту. продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови говору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Умова договору, яка надає кредиторові право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом та вимагати повернення всієї суми кредитуту в разі відмови позичальника від запропонованих змін, що фактично позбавляє позичальника можливості відмовитись внесення змін до договору, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін на шкоду позичальникові, суперечить принципам добросовісності та справедливості, встановленим ст. З ЦК України. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо положення Згідно ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", суб'єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про (нумерація згідно Закону): 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому випадку розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 11)надання договору визнано справедливим, вкючаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Надсилання повідомлення про зміну відсоткової ставки без супроводження інформацією щодо реальної вартості кредиту є порушенням вимог правил надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту. П.1.3. зазначених Правил встановлює, що «Банки зобов'язані забезпечувати виконання цих правил. ..під час укладання кредитних договорів зі споживачами...». Пропозиція про зміну відсоткової ставки із наданням позичальнику можливості дострково припинити дію угоди у разі непогодження рівнозначно переукладанню кредитної тому відповідач зобов»язувався разом із текстом повідомлення надати їй всю необхідну інформацію згідно вимог зазначених правил, чого не було здійснено. Також, п.3.5. вищезгаданих Правил встановлює, що «Банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають право змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). В свою чергу підстави зміни відсоткової ставки, передбачені п. 2.3.1. Кредитного договору, не можуть вважатися такими, що мали безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, оскільки у своєму повідомленні банк не надав жодного розрахунку та обгрунтування підвищення розміру відсоткової ставки. Відповідно до п.4 ст.П Закону Украіни «Про захист прав споживачів «...Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни...... Аналогічна позиція міститься в листі Національного банку України від 16.07.2007р., де вказано , що « банк має право змінювати процентну ставку за кредитом з дотриманням строку повідомлення споживачів в сім днів...». Однак, порушуючи вимоги законодавства, Банк, прийнявши рішення про зміну відсоткової ставки 25.12.2008р., надіслав повідомлення лише 08.01.2009 p., через 14 календарних днів, що підтверджується поштовим штампом на листі. Таким чином, дії банку щодо зміни відсоткової ставки є недійсними, оскільки вони порушують п.4 ст.П Закону України « Про захист прав споживачів», та вимог вищезазначених нормативних актів. Відповідно до ст.. 58 Конституції України та ч.2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Цивільна відповідальність - майнова відповідальність громадян чи організацій, що виникає в разі неправомірних дій, невиконання договірних зобов'язань, заподіяння особистої чи майнової шкоди. Тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо підвищення відсюткової ставки по кредиту з 01 лютого 2008 року до 22,73 % незаконними підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користотування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, відповідно до ч,2 ст. 1056-1 ЦПК України.

Outcome: approved