Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

У лютому 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], який помер 22 березня 2006 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області, правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 12 травня 1994 р. виконавчим комітетом Вознесенської міської Ради народних депутатів Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3420. В заяві зазначено, що 04 грудня 2008 р. померла бабуся заявниці [PERSON] - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок №16, що розташований по вулиці Крим-Кавказ в місті Вознесенськ Миколаївської області та земельна ділянка, площею 0.0649 гектарів, що була передана у приватну власність [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 12 травня 1994 р. Власник земельної ділянки, [PERSON], помер 22 березня 2006 р. Спадщину після його смерті прийняла бабуся заявниці [PERSON], але за життя, в установленому порядку остання документи не оформила. При зверненні заявниці до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 04 грудня 2008 р. [PERSON], державним нотаріусом останній було відмовлено у оформлені спадкових прав, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище її дідуся записано як [PERSON], тоді як в правовстановлюючому документі власником земельної ділянки вказаний [PERSON] Посилаючись на те, що на теперішній час вирішити питання адміністративним шляхом неможливо, а встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення, оскільки потрібно для оформлення спадкових прав, заявниця [PERSON] просила заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] - [PERSON], підтримала вимоги, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечував. При цьому зазначав, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку, при його складанні, була допущена описка в написанні прізвища „Шаравара". Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно письмової заяви від 25 березня 2010 р. вимоги викладенні в заяві підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської Ради Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву від 06 квітня 2010 р., відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність заявниці та представника заінтересованої особи, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 22 березня 2006 р. помер [PERSON], що підтверджується виданим 23 березня 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вознесенська Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області свідоцтвом про смерть, серія І - ФП № 023602. Відповідно довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №154/01-14 від 01 березня 2010 р., після його смерті по вищевказаній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №232/06 від 16 серпня 2006 р. за заявою про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] на користь [PERSON]. Як вбачається з будинкової книги, [PERSON] вважається такою, що спадщину прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч.З ст.1268 ЦК України. Однак, в установленому законом порядку остання не оформила документи на спадкове майно. Зі свідоцтва про смерть, виданого 10 грудня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, серія І - ФП № 083883, видно, що 04 грудня 2008 р. померла [PERSON]. На час відкриття спадщини остання була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №16, що розташований по вулиці Крим-Кавказ в місті Вознесенськ Миколаївської області та земельної ділянки, площею 0.0649 гектарів, що була передана у власність [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 12 травня 1994 р.. З довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №231/01-14 від 03 березня 2010 р. вбачається, що заявниця [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яку зареєстровано в книгу обліку спадкових справ 24 квітня 2009 р. за №312. Окрім заявниці, спадкоємцем після померлої 04 грудня 2008 р. [PERSON] є також заінтересована особа [PERSON], заява якого зареєстрована в книгу обліку спадкових справ 13 лютого 2009 р. за №126. На підставі вказаних заяв в державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №68/2009. Згідно довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №154/01-14 від 01 березня 2010 р., спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 04 грудня 2008 р. по вказаній державній нотаріальній конторі не заводилась. З заявами про прийняття спадщини та/або відмову від спадщини ніхто не звертався. Проте, при зверненні заявниці [PERSON] до державної нотаріальної контори з приводу видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її бабусі, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку прізвище власника записано як „Шаровара" І.В., тоді як у свідоцтві про смерть вказано „Шаравара" І.В. та рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. При цьому, факт належності померлому 22 березня 2006 р. [PERSON] правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю від 12 травня 1994 р. підтвердився в судовому засіданні наступними доказами: свідоцтвом про одруження, серія ЯР №272661, виданим Н-Кантакузівською сільською радою Доманівського району Одеської області 22 червня 1949 р.; свідоцтвом про народження заінтересованої особи [PERSON], серія ЯК №776251, виданим Вознесенським райбюро ЗАГС Миколаївської області 25 лютого 1955 р.; договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченим 02 червня 1956 р. Вознесенською державною нотаріальною конторою; будинковою книгою; рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів Миколаївської області за №38 від 18 лютого 1994 р. „Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення правовстановлюючих документів та упорядкування зЛ/ілекористувань в індивідуальному секторі" та письмовою заявою [PERSON] про передачу йому у приватну власність земельної ділянки (в якій останній зазначив бажаний розмір земельної ділянки та мету використання), де прізвище померлого вказано на російській мові як „Шаравара", а також довідками СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України (Форми №1), що були складені на громадян [PERSON] та [PERSON], де прізвище останнього вказано українською мовою як „Шаравара". Враховуючи, що внесення виправлень в Державний акт на право приватної власнЬсті на землю не допускається, що передбачено п. 2.9 Інструкції „Про порядок затвердження, складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі", затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 р. № 43 (п. 2.4. Інструкції „Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею", затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15 квітня 1993 р., що діяла на час видачі правовстановлюючого документу), а іншим шляхом не можливо встановити факт належності померлому правовстановлюючого документа, суд вважає, що встановлення такого факту не суперечить п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, а також п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 р. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для вирішення питання оформлення спадкових прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт належності померлому 22 березня 2006 р. [PERSON] правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved