Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірним наказ ВАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич» №258 від 20.07.2009р. в частині стягнення зі [PERSON] середнього заробітку; стягнути з ВАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич» на його користь незаконно утриману заробітну плату в розмірі 3 908,70 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з 01 липня 2005 року працював у ВАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич» на посаді провідного спеціаліста по складу доставки з робочим місцем у м. Одесі. Наказом №234/вп від 24 липня 2009 року був звільнений з ВАТ «Пиво- безалкогольний комбінат «Славутич» за власним бажанням. При отриманні розрахунку при звільненні дізнався про утримання з нього середнього заробітку розмірі 3 908,70 грн. на підставі наказу №258 від 20.07.2009р. в зв`язку з недостачею на складі матеріальних цінностей. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали, посилаючись на те, що наказ №258 від 20 липня 2009 року є неправомірним, оскільки позивач не є матеріально - відповідальною особою, договір про матеріальну відповідальність з ним не укладався, матеріальні цінності йому під звіт не передавались та в його посадові обов`язки не входить постійно знаходитись на складі доставки. Крім того, матеріальна шкода підприємству була спричинена винними противоправними діями (бездіяльністю) інших працівників - комірників - [PERSON] та [PERSON] , і в оскаржуваному наказі відсутнє посилання на те, що саме його противоправними діями підприємству було завдана шкода. Пояснень щодо виникнення недостачі з позивача не вимагали, про наявність оскаржуваного наказу дізнався лише при звільненні, тому просили визнати вищевказаний наказ неправомірним та стягнути .на його користь незаконно утриману заробітну плату в розмірі 3 908,70 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Крім того, посилаючись на те, що він тривалий час був вимушений працювати далеко від своєї родини, що спричиняло постійні хвилювання та переживання, а відповідач незаконно притягнув його до матеріальної відповідальності, просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. як компенсацію його душевних та психічних страждань. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, вказувала на те, що 18 липня 2009 року ревізією підзвітних товарно - матеріальних цінностей було виявлено нестачу пиво - безалкогольної продукції та тари на загальну суму 13 148,00 грн. Згідно з займаної просади та посадової інструкції до обов`язків [PERSON] входило забезпечення схоронності товарно - матеріальних цінностей і саме його недбалістю щодо виконання своїх трудових обов`язків було спричинено підприємству вищевказані збитки. Приймаючи до уваги, що зі [PERSON] не було укладено договору про матеріальну відповідальність, наказом №258 від 20 липня 2010 року в рахунок відшкодування шкоди зі [PERSON] було утримано лише середній заробіток в розмірі 3 908,70 грн. Крім того, посилаючись на те, що позивачем не доведений факт завдання йому неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача моральної шкоди, просила в частині стягнення моральної (немайнової) шкоди також відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. З 01 липня 2005 року [PERSON] працював у ВАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич» на посаді провідного спеціаліста по складу доставки в м. Одесі, (а.с.9-10). Згідно з посадовою інструкцією [PERSON] в його трудові обов`язки входило керування робітниками складу, забезпечення схоронність товарно - матеріальних цінностей, правильність оформлення документів, планування та контроль відвантаження продукції, організація роботи по складуванню та схоронності продукції. Крім того, на нього покладалась матеріальна відповідальність за забезпечення схоронності матеріальних цінностей та за нанесення матеріальної шкоди, з положеннями якої [PERSON] був ознайомлений (а.с.11-13). 18 липня 2009 року на складі в м. Одесі, що є робочим місцем [PERSON] , була проведена ревізія, в ході якої було виявлено нестачу готової продукції та тари на загальну суму 132 755,63 грн. (а.с.14-17). Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Матеріальна відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несучу матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. На підставі наказу №258 від 20 липня 2009 року зі [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди було утримано середній заробіток в розмірі 3 908,70 грн., так як з відповідачем не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність. На підставі заяви [PERSON] від 10 липня 2009 року наказом №234/вп від 24 липня 2009 року позивач був звільнений з ВАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич» за власним бажанням (а.с. 18). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що в трудові обов`язки [PERSON] входило забезпечувати схоронність товарно - матеріальних цінностей, також організовувати роботу складу по складуванню та схоронності продукції. Крім того, на нього покладалась матеріальна відповідальність за забезпечення схоронності матеріальних цінностей та за нанесення матеріальної шкоди підприємству, а тому стягнення з позивача шкоди не більшу за його середній заробіток є правомірним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно з ч.І ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Вимоги позивача в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 10 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до чинного законодавства відшкодування моральної шкоди можливо у випадках, передбачених законом, за наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювана, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини заподіювана шкоди. Судом встановлено, що керівництво ВАТ «Пиво - безалкогольний комбінат «Славутич» правомірно утримало середній заробіток в порядку часткового відшкодування нестачі, тому суд вбачає законних підстав щодо стягнення на користь позивача моральної (немайнової) шкоди.

Outcome: dismissed