Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про покладення на [PERSON] обов"язку виконувати рішення Деснянської районної служби у справах неповнолітніх від 6.12.2006 року з тих підстав, що після встановленого графіку побачень відповідач заборонила йому спілкуватись та бачитись с сином [PERSON], [INFO]. В уточненій позовній заяві позивач в зв"язку з незручним графіком побачень з сином, який проживає з матір"ю, просить дозволити йому бачитись з сином щомісячно в останню неділю місяця на п"ять днів з можливістю цілодобового перебування дитини за місцем його проживання та щорічно один раз на рік на 2 тижні для спільного відпочинку. В зустрічному позові [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав через його жорстоке поводження з дитиною . В заяві вказує, що позивач постійно конфліктував з дитиною, бив його, кидав на підлогу , його поведінка щодо дитини є агресивною.Крім того, позивач веде аморальний спосіб життя, у відкритому доступі в мережі Інтернету виставляє свої порнографічні фото. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав зустрічний позов не визнав. Суду ствердив, що хоче бути батьком, любить свою дитину, ніяких фізичних чи моральних травм він сину не наносив. В зв"язку з тим, що графік побачень. Встановлений органом опіки і піклування, є незручним через те, що дитина проживає в іншому населеному пункті, просить встановити визначений ним графік. Зважаючи на те, як дитина буде ставитись до нього при зустрічах, він не буде її травмувати, а буде намагатись налагоджувати стосунки. Відповідачка заявила йому категорично, що він дитину не побачить, йому не відкривали двері, не давали бачитись з сином. Дитину він ніколи не кидав на землю, міг тільки „ пошльопати по попці" для виховання, не кричав і до сліз не доводив. В мережі Інтернет у нього є клони, на сайті знайомств якась людина під його,, фото пропонує свої послуги, він до цього не причетний Відповідачка заявлений до неї позов не визнала, зустрічні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримала. Суду пояснила наступне. Позивач жорстоко поводився з сином, під жорстоким поводженням вона розуміє застосування насильства, штовхання, крики, моральне приниження. В 2005 році мали місце приблизно 5 випадків, коли позивач штовхав сина, виривав іграшки, побив за те, що дитина гралась його речами, а в жовтні 2006 року при свідках кинув сина на землю .Після розлучення позивач аліменти не платив, почав платити лише з березня 2008 року , вимагав від неї гроші за те, що залишить сина в спокою .Його поведінка є аморальною, а демонстрація фото в мережі Інтернет в оголеному вигляді може негативно вплинути на дитину, її здоров"я. Крім того, на протязі останніх трьох років позивач сином , його здоров"ям не цікавиться, не вітає з днем народження, хоча йому ніхто перешкод не чинить. Ті зустрічі батька, що мали місце в минулому, негативно впливали на стан здоров"я сина, вона вимушена була звертатись за медичною допомогою. Представник відповідачки зазначив, що представлені його довірителем докази свідчать про винну поведінка батька щодо дитини , його негативний вплив на сина, а тому зустрічні вимоги підлягають задоволенню. Представник органу опіки і піклування підтримав висновок про недоцільність позбавлення позивача батьківських прав. Вказав, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків ,дослідивши представлені письмові докази , суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного позову та про відмову в задоволенні зустрічного позову виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , що сторони в справі шлюб розірвали , вони є батьками [PERSON] ,[INFO]. Службою у справах неповнолітніх Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 6.12.2006 року зобов"язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] спілкуватись з дитиною, дозволено зустрічі з дитиною першого та третього понеділка кожного місяця з 16-00 годин до 19-00 годин, другого та четвертого вівторка кожного місяця з 16-00 годин до 19-00 годин та в неділю через тиждень з 16-00 до 20-00 годин без присутності матері. ( а.с.7,8).Таким чином відповідно до <ст. 158 Сімейного Кодексу України органом опіки і піклування було вирішено спір між сторонами щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею батька, який проживає окремо від неї. Позивач , посилаючись на незручність встановленого графіку спілкування з дитиною та чинення перешкод матір"ю дитини в його спілкуванні з нею , просить встановити інший графік.Відповідач, посилаючись на жорстоке поводження батька з дитиною, просить Позбавити його батьківських прав. Відповідно до „вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позбавлення батьківських прав , відповідно до ч.І п. З ст.164 Сімейного Кодексу України, можливе в разі, якщо батько, мати жорстоко поводяться з дитиною. Свідки [PERSON] С.0.,[PERSON] підтвердили доводи відповідачки про жорстоке,на їх думку, поводження позивача з сином. Так, вони зазначили, що були очевидцями того випадку, коли в одну із зустрічей з сином в жовтні 200 6 року позивач на відмову сина назвати його батьком кинув дитину на підлогу .Крім того, він сказав дитині, що в нього погана мати, дитина плакала . Свідок [PERSON] також вказала, що позивач займається виготовленням моделей зброї, маленька дитина сторін мала вільний доступ до дрібних деталей, які могли їй зашкодити, що свідчить про недбалість батька. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків. За висновком органу опіки і піклування позбавлення батьківських прав позивача щодо дитини є недоцільним ( а.с.103-104).Дослідивши представлені сторонами докази на підтвердження та заперечення позову про позбавлення батьківських прав суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні таких вимог. Покази названих вище свідків та пояснення відповідачки щодо факту жорстокого поводження позивача з сином, що мав місце в жовтні 2006 року, не дають суду підстави зробити висновок про те, що такі дії з його боку є систематичним фізичним . насильством , застосуванням недопустимих методів виховання, за висновком органу опіки і піклування позбавлення позивача батьківських прав є недоцільним, висновок органу опіки і піклування достатньо обґрунтований. Розірвання шлюбу між батьками, як цр визначено в ст. 141,157 Сімейного Кодексу України, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Мати, батько, мають рівні права та обов"язки щодо дитини .Той із батьків, хто проживає окремо від дитини , зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При вирішенні спору про визначення способів участі батька у вихованні дитини суд враховує наступне. Позивачем факт застосування насильства щодо дитини в жовтні 2006 року не спростований, навпаки, ним підтверджено, що він міг дитину „пошльопати „ з виховною метою. Згідно з консультативним висновком психолога від 16.10.2006 року ( а.с.15) у [PERSON] була встановлена по стресова реакція, порушення в емоційній сфері у вигляді страхів, порушень сну. Дитина під час консультації психолога пропонує повернути подаровані іграшки аби більше на бачитись з батьком - [PERSON], говорить, що боїться його, особливо коли він кричить. Таке ставлення дитини до батька продовжує мати місце. Так, згідно довідкою дошкільного навчального закладу від 27.05.2008 року ( а.с. 51) [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON], про [PERSON] дитина говорити не бажає, мотивуючи тим, що боїться його. За результатами психологічного дослідження в січні 2010 року ( а.с. 162-164)[PERSON] своїм батьком вважає [PERSON] -чоловіка відповідачки, саме з ним він індифікує себе як з батьком, який є для нього не тільки другом, а й авторитетом . Свідок [PERSON] суду ствердила, що дитина сторін емоційна, відчуває себе в безпеці з матір"ю та татом [PERSON], про іншого тата він не згадує, не називає його членом родини чи своїм знайомим, не бажає говорити про нього, що може свідчити про стресові ситуації в минулому, які дитина прагне забути. На підтвердження доводів позову про те, що відповідачка чинить перешкоди в зустрічах батька з сином, позивачем представлено лише один доказ - копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.11.2007 року (а.с.9-10). Згідно вказаної постанови [PERSON] 9.11.2007 року звернувся з заявою до відділу міліції про те, що [PERSON] 8.11.2007 року не дозволила зустріч з сином, незважаючи на рішення служби у справах дітей , мати дитина вказувала, що батько дитиною не цікавиться, матеріально не утримує, при зустрічах допускає щодо сина агресивну поведінку, після такої зустрічі стан дитини став причиною звернення до невропатолога. Згідно пояснень відповідачки та свідків [PERSON], [PERSON], позивач з сином паротягом останніх трьох років не спілкується, ініціативи щодо зустрічей з дитиною не проявляє, не вітає дитину з Днем народження, аліменти сплачує періодично, має заборгованість.Крім того, відповідач і свідки вказують, що позивач розмістив свої порнографічні фото та оголошення про знайомства відповідної направленості , що може впливати на психіку дитини. Такі доводи стверджуються і довідками про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 50% від його заробітку через наявний борг ( а.с.112 , 87), роздруківкою з мережі Інтернету щодо оголошення позивача про потребу в знайомстві з метою задоволення сексуальних потреб , оголошення містить і фото відповідної направленості ( а.с. 61-63) . Позивач мотивує свою поведінку тим, що він весь цей час чекає вирішення спору судом. В даний час [PERSON] не працює ( а.с.175-177). На кожного з батьків, як це встановлено ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" , покладається однакова відповідальність за виховання , навчання, розвиток дитини. Батьки мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] проживає окремо від батька, а тому згідно з вимогами ст.. 15 Закону України „Про охорону дитинства" , має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів , а позивач [PERSON] згідно з вимогами ч. 2 ст. 15 названого Закону , зобов"язаний брати участь у вихованні сина і має право спілкуватись з ним. Відповідно до ч.З ст. 9 Конвенції про права дитини , дитина, яка не проживає з одним із батьків, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Спілкування батька з сином у спосіб, визначений позивачем , частково перешкоджатиме інтересам сина сторін, його нормальному вихованню та навчанню . Такий висновок суду ґрунтується на» наступному. Побачення батька з дитиною протягом п"яти днів кожного місяця з цілодобовим перебуванням дитини у батька перешкоджатиме навчанню дитини в початковій школі. Нахили позивача в особистому житті, його захоплення, а також його погляди на виховання -можливість „шльопати" дитину з виховною метою дають суду підстави зробити висновок про те, що інтересам дитини відповідатиме присутність матері під час зустрічей батька з дитиною. Вирішальним також є те, що дитина саме позивача не ідентифікує як батька, емоційно , психологічно з ним не пов"язаний, тривалий час з батьком не бачився, батьком вважає іншу особу , що дає суду підстави значно обмежити на даний час побачення батька з сином, дозволити такі побачення лише в присутності матері на дві години один раз на місяць.

Outcome: dismissed