Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

22.01.2010 року [PERSON] звернулася з позовом до ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції ВАТ «[PERSON] Аваль» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.3-7), мотивуючи свої вимоги наступним. 03.11.2009 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 2094 про стягнення з неї на користь відповідача суму, еквівалентну 12142,11 євро та 4286 грн. 71 коп., а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 2090 грн. 00 коп. шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «РЕШЕОТ 307», випуску 2006 року. Вказує, що між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/1024/73/54732 від 01.03.2007 року, за умовами якого банк надав їй кредит з лімітом 17543,10 євро на строк до 28.04.2014 року. Було укладено договір застави транспортного засобу - вищевказаного автомобіля. Зазначає, що всупереч п. 6.5, п. 12.7 кредитного договору, листа чи повідомлення вона не отримувала, а тому це порушення умов договору, яке допущено банком, є одним з доказів незаконності виконавчого напису, і це невиконання банком вимог кредитного договору залишилося поза увагою приватного нотаріуса, хоча перевірити дану обставину було його обов»язком. На момент вчинення виконавчого напису строк основного зобов»язання та іпотечного договору не закінчився. До початку судового розгляду позивачка змінила підстави позову та просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2094, виданий 03.11.2009 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з неї на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «[PERSON] Аваль» у сумі, еквівалентній 12142,11 євро та 4286 грн. 71 коп., а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 2090 грн. 00 коп. шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «РЕШЕОТ 307», випуску 2006 року, шасі (кузов, рама) № VFЗЗСNFUF84675148, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Чернігова 01.03.2007 року та стягнути на її користь понесені судові витрати (а.с.38-39). В ході судового розгляду представник відповідача надав Статут ПАТ «[PERSON] Аваль», відповідно до п. 1.3 якого, протоколом Загальних Зборів акціонерів № 36-45 від 14.10.2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль». ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов»язками ВАТ «[PERSON] Аваль» (а.с.77-78). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав за вимогами в ньому викладеними і за змінених підстав, зазначивши, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не враховано вимоги Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним у сфері регулювання подібних правовідносин та вимоги ЦК України. Крім того, безпосередньо самими умовами договору застави не передбачено звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що умовами договору застави передбачено звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Зазначив, що банк сам визначив спосіб позасудового захисту своїх прав у вигляді звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, з яким погодився безпосередньо сам позивач при укладанні договору застави і що повністю узгоджується з положеннями цивільного законодавства. Третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.44). Суд вважає за можливе справу розглянути за його відсутності. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1024/73/54732 /надалі -Кредитний договір/ про надання кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 17543,10 Євро, строком до 28.02.2014 року (а.с.8-9). 01.03.2007 року було укладено договір застави /надалі - Договір застави/, згідно п.1.2. якого [PERSON] передала у заставу належний їй автомобіль «РЕОЗЕОТ 307», випуску 2006 року, шасі (кузов, рама) № УБЗЗСМГОГ84675148, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Чернігова 01.03.2007 року (а.с.46-47). На підставі заяви про вчинення виконавчого напису (а.с.48-49), 03.11.2009 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 2094, згідно якого, в рахунок задоволення вимог ВАТ «[PERSON] Аваль» за вищезазначеними забов'язаннями на суму, еквівалентну 12142,11 євро та 4286 грн. 71 коп., а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 2090 грн. 00 коп., звернено стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «РЕШЕОТ 307», випуску 2006 року, шасі (кузов, рама) № VFЗЗСNFUF84675148, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Чернігова 01.03.2007 року (а.с.45). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.12. Договору застави, укладеним між позивачем і відповідачем з метою забезпечення вимог останнього, що витікають із Кредитного договору, передбачено відчуження заставного майна на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, який, доречи, залишається чинним і на час розгляду даної справи в суді. На підставі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору та визначенні умов договору тощо. Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд не приймає до уваги доводів представника позивача, як на підставу своїх вимог відносно того, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було враховано положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» /надалі - Закон/, а саме те, що вищезгаданим законом не передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки вищезгаданою ст. б ЦК України визначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, а будь-яких заборон на вчинення виконавчого напису нотаріуса, Закон не встановлює. Відносно того, що умовами Договору застави не передбачено такого способу звернення стягнення, як вчинення виконавчого напису нотаріуса, то доводи представника позивача, в цій частині, спростовуються змістом самого договору, і зокрема, наведеним вище пунктом договору.

Outcome: dismissed