Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення, відшкодування моральної шкоди, де вказала, що вона є власником домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську. У домоволодінні, окрім неї та її дітей, з 31.01.2000 року, зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] У середині 2005 року вона разом з двома неповнолітніми дітьми була змушена зняти іншу квартиру, оскільки [PERSON] систематично вчиняв сварки та скандали, погрожував їй фізичною розправою, потім спричинив їй фізичну біль, що привело до її неодноразових звернень до міліції. Добровільно виселитись [PERSON] не бажає, чим чинить їй перешкоди у користуванні власністю. Просила суд усунути їй перешкоди у користуванні домоволодінням № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську; виселити [PERSON] з домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську без надання іншого житлового приміщення; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10189 грн.. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поновлення строку позовної давності, визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі продажу дійсним, скасування державної реєстрації нерухомості, де вказав, що починаючи з жовтня 2000 року він проживає у домоволодінні № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську, у квітні 2008 року йому стало відомо, що домоволодіння придбане у [PERSON] за договором дарування, хоча воно було придбано за договором купівлі продажу від 03 жовтня 2000 року, оскільки він передав [PERSON]: 20 січня 2000 року суму 1000 грн., 07 серпня 2000 року суму 21400 грн., 03 жовтня 2000 року суму 5350 грн., всього ним було передано продавцю 27770 грн., що еквівалентно 5200 доларів США, що підтверджується відповідними розписками. [PERSON] посилається на те, що він про пустив строк позовної давності щодо визнання договору дарування недійсним з поважних причин, оскільки дізнався про укладення договору дарування лише у квітня 2008 року, вважає, що між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], фактично був укладений договір купівлі продажу спірного домоволодіння, а укладення договору дарування було зручніше для його реєстрації, тому спірне домоволодіння є спільною власністю [PERSON] та [PERSON]. Просив суд поновити йому пропущений з поважних причин строк подання позовної заяви про визнання договору дарування недійсним та визнання договору купівлі продажу дійсним; визнати договір дарування від 03 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], діючим від імені та в інтересах [PERSON] недійсним; визнати договір купівлі продажу від 03 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], діючим від імені та в інтересах [PERSON] дійсним; визнати домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на 1\\2 частину домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську; скасувати державну реєстрацію нерухомості - домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську на імя [PERSON] частково в 1\\2 частині. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову відмовити. [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, просила розглядати справу без участі її представника у відповідності з діючим законодавством. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську, на підставі договору дарування від 03 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 5-2719. У домоволодінні № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську зареєстровані: [PERSON], її діти [PERSON] та [PERSON], з 31.01.2000 року, зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2005 року. У середині 2005 року [PERSON], її діти [PERSON] та [PERSON], були змушені зняти іншу квартиру, оскільки [PERSON] систематично вчиняв сварки та скандали, погрожував їй фізичною розправою, потім спричинив їй фізичну біль, що привело до її неодноразових звернень до міліції. З [PERSON] співробітниками ОВС проведені бесіди і поставлено його на профілактичний облік, у порушенні кримінальної справи відмовлено, рекомендовано з питання про його виселення зі спірного домоволодіння звертатись до суду, оскільки останній добровільно виселитись [PERSON] не бажає, чим чинить [PERSON] перешкоди у користуванні власністю. Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає за необхідне усунути [PERSON] перешкоди у користуванні домоволодінням № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську та виселити [PERSON] з домоволодіння № 20 по пров. Фронтовому в м. Дніпропетровську без надання іншого житлового приміщення. Не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки вони недоведені та не обґрунтовані. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України ( в редакції 2003 року), кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених з ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.ст. 257, 267 Цивільного Кодексу України, суд не вважає причини пропущення позовної давності [PERSON] за поважні. Суд критично відноситься до тверджень [PERSON] про укладення саме договору купівлі продажу спірного домоволодіння, які в свою чергу не знайшли підтвердження у судових засіданнях.

Outcome: partial