overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги зв'язку. Мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно договору від 12.09.2006 року № 990 відповідач повинен сплачувати надані йому позивачем послуги електрозв'язку, але вона не виконує покладені на нього обов'язки, внаслідок чого з серпня 2007 року по жовтень 2008 року виникла заборгованість у розмірі 407 гривень 63 копійок. Відповідач свої зобов'язання щодо сплати отриманих послуг до 20 числа місяця, який наступив за розрахунковим періодом, по теперішній час не виконав, в наслідок чого підставі ст..625 ЦК України, боржник повинен сплатити борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. Тому станом на 01 жовтня 2008 року сума заборгованості у відповідача перед позивачем складає 489 гривень 04 копійки, яку разом із держмитом у розмірі 51 гривня та витратами на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 гривень позивач просе стягнути з відповідачки на їх користь. В судовому засіданні представник позивача Воробей О.А. діюча на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлен належним чином, про причини неявки суд не повідомив, та не надав заяву про згоду на розгляд справи за його відсутністю. Суд, ухвалив розглядати справу у заочному порядку. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору на користування місцевим телефонним зв'язком № 990 від 12.09.2006 року, який укладено між позивачем та відповідачем, останній повинен сплачувати надані йому позивачем послуги за телефонний зв'язок. Відповідно оборотної відомості, [PERSON] має загальну заборгованість за договором про надання послуг електрозв'язку у розмірі 489 гривень 04 копійок . Всупереч умовам договору відповідач не сплачував надані йому позивачем послуги електрозв'язку, внаслідок чого у нього загальна сума заборгованості станом на 01 жовтня 2008 року складає 489 гривень 04 копійок Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому, оскільки відповідач не виконав зобов'язання перед позивачем відповідно договору на користування місцевим телефонним зв'язком № 990 від 12.09.2006 року, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за послуги зв'язку у розмірі 489 гривень 04 копійок. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача державне мито у розмірі 51 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

31 жовтня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98/0199 від 11 червня 1998 року квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що купила у відповідача у свою власність зазначену квартиру на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, передавши гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає їй на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відстутності. Відповідач у судове засідання не явився, надіславши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала відповідачеві по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло №356/98, виданого управлінням з обліку, розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської ради, зареєстрованого Одеським МБТІ 16.04.1998 року під №3211, стор.94 кн.17 м/с, 06.05.1998 р. Згідно договору купівлі-продажу № 98/0199 від 11 червня 1998 року, позивачка по справі купила у відповідача, який діяв на підставі статуту в особі [PERSON], у свою власність зазначену квартиру. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначене нерухоме майно позивачці, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП ОМБТІ та РОН 22 червня 1998 року за №3211, стор.24 кн.116 доп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

31 жовтня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 97/0563 від 08 жовтня 1997 року квартири [ADDRESS] посилаючись на те, що купив у відповідача у свою власність зазначену квартиру на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, передавши гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає йому на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання позивач подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за його відстутності. Відповідач у судове засідання не явився, надіславши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала відповідачеві по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло №429/97 від 18.08.1997 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради, зареєстрованого Одеським МБТІ під №3202, стор.156 кн.16 м/с, 19.09.1997 р. Згідно договору купівлі-продажу № 97/0563 від 08 жовтня 1997 року, позивач по справі купив у відповідача, який діяв на підставі статуту в особі [PERSON], у свою власність зазначену квартиру. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначене нерухоме майно позивачеві, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачем в КП ОМБТІ та РОН 16 жовтня 1997 року за №3202, стор.182 кн.110 доп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

31 жовтня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98/0202 від 11 червня 1998 року квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що купила у відповідача у свою власність зазначену квартиру на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, передавши гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає їй на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відстутності. Відповідач у судове засідання не явився, надіславши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала відповідачеві по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло №355/98, виданого управлінням з обліку, розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської ради, зареєстрованого Одеським МБТІ 16.04.1998 року під №3211, стор.94 кн.17 м/с, 06.05.1998 р. Згідно договору купівлі-продажу № 98/0202 від 11 червня 1998 року, позивачка по справі купила у відповідача, який діяв на підставі статуту в особі [PERSON], у свою власність зазначену квартиру. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначене нерухоме майно позивачці, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП ОМБТІ та РОН 22 червня 1998 року за №3211, стор.187 кн.113 д. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

31 жовтня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98/0194 від 11 червня 1998 року квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що купив у відповідача у свою власність зазначену квартиру на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, передавши гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає йому на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання позивач подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за його відстутності. Відповідач у судове засідання не явився, надіславши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала відповідачеві по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло №349/98, виданого управлінням з обліку, розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської ради, зареєстрованого Одеським МБТІ 16.04.1998 року під №3211, стор.90 кн.17 м/с, 06.05.1998 р. Згідно договору купівлі-продажу № 98/0194 від 11 червня 1998 року, позивач по справі купив у відповідача, який діяв на підставі статуту в особі [PERSON], у свою власність зазначену квартиру. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначене нерухоме майно позивачеві, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачем в КП ОМБТІ та РОН 23 червня 1998 року за №3211, стор.24 кн.116 доп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

31 жовтня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 98/0191 від 11 червня 1998 року квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що купила у відповідача у свою власність зазначену квартиру на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, передавши гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає їй на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відстутності. Відповідач у судове засідання не явився, надіславши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала відповідачеві по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло №631/98, виданого управлінням з обліку, розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської ради, зареєстрованого Одеським МБТІ 16.04.1998 року під №3211, стор.96 кн.17 м/с, 07.05.1998 р. Згідно договору купівлі-продажу № 98/0191 від 11 червня 1998 року, позивачка по справі купила у відповідача, який діяв на підставі статуту в особі [PERSON], у свою власність зазначену квартиру. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі “GIP”, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначене нерухоме майно позивачці, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП ОМБТІ та РОН 23 червня 1998 року за №3211, стор.25 кн.116 доп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 08 лютого 1989 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину -доньку [PERSON], [INFO]року народження, яка проживає разом з відповідачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені з березня 2007 року, з тієї причини, що у нього та відповідачки різні погляди на життя, несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали сварки, у зв'язку з чим він втратив почуття любові та поваги до відповідачки. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, досягнути примирення неможливо, а тому прийшов до переконання про необхідність розірвати шлюб. Позивач [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], оскільки сім'я розпалася остаточно, та не може бути збережена. Строк, наданий судом для примирення позитивного результату не дав. Спору про поділ майна не має. Відповідачка[PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Витрати пов'язані з розглядом справи просить покласти на позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 1989 року /а.с.6/. З свідоцтва про народження серії [NUMBER]вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]року народження/а.с.6/. У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки вони спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Суд враховує, що між сторонами спору про місце проживання неповнолітньої дитини, а також про поділ майна на теперішній час немає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Витрати по розірванню шлюбу суд вважає за необхідне покласти на позивача [PERSON], відповідачку [PERSON]від сплати держмита слід звільнити з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Макіївської міської Ради, КП «БТІ м. Макіївки» та просить суд визнати за нею право власності на реконструйоване нежитлове приміщення загальною площею 103,3 кв.м., за адресою:[INFO].,та зобов'язати КП «БТІ м. Макіївки» внести відповідні зміни до реєстру прав власності на нерухоме майно В позові вказано, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 12.09.2006 року та договору про розподіл нежитлового приміщення у натурі та припинення загальної часткової власності від 18.12.2006 року належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою :[INFO]., загальною площею 101,0 кв.м. Після придбання приміщення у 2007 році позивачкою самовільно була проведена реконструкція приміщення ( демонтовані перегородки у приміщеннях 6 та 9, змонтовані перегородки з гипсокартонних панелей по оцинкованому каркасу для організації приміщень №№2-6,8, демонтовані підвіконні частини у межах віконних блоків для організації входів до приміщень 2 та 3, зроблена прибудова з шлакоблоку приміщення літ «а6-1»), в результаті чого була змінена загальна площа приміщення та стала складати 103,3 кв.м. Перед проведенням реконструкції позивачка отримала на це дозвіл Макіївської міської Ради, однак, не отримала дозвіл на будівництво. У листопаді 2008 року позивачка звернулась до КП «БТІ м. Макіївки» з метою зареєструвати реконструкцію, де їй було складено новий технічний паспорт на приміщення та видано акт. Однак для подальшої реєстрації приміщення рекомендовано звернутися до проектної організації . В результаті візуального обстеження реконструйованого приміщення дефектів знайдено не було. Після отримання зазначених документів позивачці рекомендовано звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги. Представники Макіївської міської Ради, КП «БТІ м. Макіївки» до суду не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 20.09.2006 року та договору про поділ нежитлового приміщення в натурі та припинення спільної часткової власності належить нежитлове приміщення за адресою:,[INFO], (а.с.7-12). З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2008 року [PERSON] було зроблено новий технічний паспорт на нежитлове приміщення за адресою : [INFO]. (а.с.13-18) З акту КП „БТІ” від 14.11.2008 року видно, що за адресою: [INFO] самовільно було побудовано тамбур «а6-1» та реконструйовано нежитлове приміщення, у результаті чого змінилась загальна площа з 101,0 кв.м. на 103,30 кв.м (а.с.19). Згідно з ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ , виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, що виготовила річ зі своїх матеріалів є власником цієї речі. Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що можливо визнати за позивачкою право власності на вищезазначене реконструйоване нежитлове приміщення.

Outcome: approved