overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити частку кожного з співвласників - її та її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], у приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири [NUMBER], яка розташована у [ADDRESS], рівною та як 1/2 частку, що необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини, що відкрилась після померлого у вигляді частки вказаної квартири, оскільки при зверненні до 7-ї Криворізької державної нотаріальної контори вона отримала відмову у зв'язку з неможливістю визначення нотаріусом обсягу спадкового майна, хоча ніякої угоди між нею та її чоловіком про інший розмір частки кожного укладено не було. Позивач в попереднє судове засідання не з'явилась, але надала до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутність. Представник відповідача в попереднє судове засідання також не з'явився, однак надав письмову заяву про те, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду та просить розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приймаючи до уваги, що сторони не заперечують проти вирішення спору у попередньому судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити пред'явлені позовні вимоги у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, позивачеві та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [NUMBER], яка розташована у [ADDRESS] (а.а.с.3,5). [INFO] [PERSON] помер (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки вказаної квартири. Позивач звернулась до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на вказану спадщину, однак отримала відмову на тій підставі, що не визначений обсяг спадкового майна та для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с.8). Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні не встановлено ніякої домовленості між співвласниками - позивачем та [PERSON] про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді вказаної вище квартири, суд приходить до висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 24 грудня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, запис № 1119. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, та пояснила що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але більше десяти років спільно не проживають, будь - яких стосунків не підтримують. Спільних дітей не мають. Примирення не можливо та відповідач не бажає розірвати шлюбу у органах РАГСу. Позивач просила про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Суд вважає що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, тому за згодою позивача ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, заслухавши позивача, д ослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстицї міста Харкова, запис № 1119, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, запис № 1119 від 24 грудня 1994 року. З пояснень позивача також встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю більше десяти років, спільних дпей не мають та в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем вона не бажає. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає спільного проживання з відповідачем, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Витрати, пов`язані в видачею свідоцтва про розірвання шлюбу у розмірі 51 гривня, за її згодою покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 02 вересня 2007 року у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, запис № 52. При цьому посилається на те, що з відповідачем втратили почуття поваги та кохання, спільно не проживають і не ведуть господарства з грудня 2009 року, примирення між сторонами не можливо. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав викладених у позовній заяві, пояснила що примирення не можливо та просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, посилаючись на те що не бажає зберегти шлюб, їх спільний син в теперішній час проживає з позивачем. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2007 року у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, запис № 52, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 02 вересня 2007 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 52, але спільно не проживають та шлюб існує формально. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження № [NUMBER] видане 27 жовтня 2008 року, дата реєстрації 07 травня 2008 року у [PERSON] , який в теперішній час проживає з позивачем. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають примирення і їх спільне проживання не можливо, суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Витрати, пов`язані в видачею свідоцтва про розірвання шлюбу у розмірі 17 гривень, покласти за її згодою на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

12.03.2010 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 706 грн. 38 коп., посилаючись на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг водо- і теплопостачання. Відповідач не сплачував в повному обсязі за опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості, за період з 01.01.2009р. по 01.02.2010р. у розмірі 706 грн. 38 коп. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов1 задовольнити. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~(а.с.5), і є споживачем послуг центрального спалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що надає позивач. За період з 01.01.2009р. по 01.02.2010р. через несплату за відповідачем виникла заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 706 грн. 38 коп. (а.с.3,4). На час розгляду справи відповідач заборгованість не сплатив. Згідно ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані щомісячно сплачувати за комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2010р. позивачу відстрочили сплату судового.збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі ЗО грн. до ухвалення рішення по справі. Згідно з ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; ч.З ст. \~ \~ \~ \~88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

12.03.2010 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 916 грн. 34 коп., посилаючись на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг водо- і теплопостачання. Відповідачі не сплачували в повному обсязі за опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості, за період з 01.08.2001р. по 01.01.2009р. у розмірі 916 грн. 34 коп. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідачів в судове засідання неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами \~ \~ \~ \~справи встановлено, \~ \~ \~ \~що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~(а.с.4), і є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що надає позивач. За період з 01.08.2001р. по 01.01.2009р. через несплату за відповідачами виникла заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 916 грн. 34 коп. (а.с.3,7). На час розгляду справи відповідачі заборгованість не. сплатили. Згідно ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані щомісячно сплачувати за комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 64 ЖК України відповідачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, тому суд стягує солідарно із відповідачів заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 916 грн. 34 коп. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2010р. позивачу відстрочили сплату судового збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. до ухвалення рішення по справі. Згідно з ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, ще їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; ч.З ст. \~ \~ \~ \~88 ЦПК України якщо позивача, йа користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

12.03.2010 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 916 грн. 76 коп., посилаючись на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг водо- і теплопостачання. Відповідач не сплачував в повному обсязі за опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості, за період з 01.01.2009р. по 01.02.2010р. у розмірі 916 грн. 7 6 коп. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~(а.с.4), і є споживачем послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що надає позивач. За період з 01.01.2009р. по 01.02.2010р. через несплату за відповідачем виникла заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 916 грн. 76 коп. (а.с.3,5). На час розгляду справи відповідач заборгованість не сплатив. Згідно ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані щомісячно сплачувати за комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2010р. позивачу відстрочили сплату судового збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі ЗО грн. до ухвалення рішення по справі. Згідно з ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; ч.З ст. \~ \~ \~ \~88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

12.03.2010 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 3195 грн. 69 коп., посилаючись на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг водо- і теплопостачання. Відповідачі не сплачували в повному обсязі за опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості, за період з 01.08.2001р. по 01.01.2009р. у розмірі 3195 грн. 69 коп. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, в зв`язку з чим суд визнає неявку відповідачів в судове засідання неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~(а.с.4), і є споживачами послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що надає позивач. За період з 01.08.2001р. по 01.01.2009р. через несплату за відповідачами виникла заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 3195 грн. 69 коп. (а.с.3,6). На час розгляду справи відповідачі заборгованість не сплатили. Згідно ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов`язані щомісячно сплачувати за комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 64 ЖК України відповідачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, тому суд стягує солідарно із відповідачів заборгованість за опалення і гарячу воду у розмірі 3195 грн. 69 коп. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2010р. позивачу відстрочили сплату судового збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. до ухвалення рішення по справі. Згідно з ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог; ч.З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просив: -визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] ; - зобов`язати Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти їх з реєстрації у вказаній квартирі. В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що згідно договору купівлі- продажу від 07 травня 2008 року він набув право власності на квартиру [ADDRESS] , однак у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які є для нього чужими людьми. Відповідачі не проживають у квартирі більше ніж шість місяців і відмовляються зніматися з реєстраційного обліку у добровільному порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, спираючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, що не перешкоджало розгляду справи по суті. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи: Позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 07 травня 2008 року укладеного між ним та відповідачами (а.с. З -4 ). Відповідачі уклавши зазначений договір купівлі-продажу, тим самим втративши право власності на зазначену квартиру, фактично почали проживати за іншою адресою, однак у добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку не бажають, тим самим порушуючи право власності позивача на вільне розпорядження своїм майном. Згідно до ч.І ст.321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки бездіяльність відповідачів щодо небажання добровільно знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі суперечать правам позивача як власника квартири. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак належним чином (у телефонному режимі) був повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності житло від 24.06.1997року, позивачці належить квартира [ADDRESS] (а.с.6). Окрім позивачки, у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] - донька позивачки, та [PERSON] - чоловік доньки, шлюб між яким розірвано 15.05.2007року, згідно довідки про склад сім`ї від 22.01.2010 року та свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7,13). З 26.01.2007року відповідач не проживає у спірній квартирі, особистих речей його в квартирі не має, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, але у добровільному порядку виписатися не бажає. Відповідно акту від 21.01.201 Ороку, [PERSON] з 26.01.2007 [INFO] у кв. [ADDRESS] не проживає (а.с.14). Згідно ст.ст.71,72,163 ЖК України, відповідач може бути визнаний судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо він не проживає в ньому більше ніж 6 місяців без поважних на те причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та відповідача можливо визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved