Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 3 липня 2007 року з тих підстав, що 9 вересня 1994 року їх батько [PERSON] заповів їм все належне йому майно, а 8 січня 2007 року він помер. Після його похорон вони звернулися з письмовими заявами про прийняття його спадщини до Сумської райдержнотконтора і від її державного нотаріуса дізнались, що 3 липня 2007 року їх батько склав новий заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON], який був посвідчений секретарем Жовтневої селищної ради Білопільського району. На час складання заповіту їх батьку [PERSON] виповнилось 82 роки та 9 місяців, в останні роки почастішали випадки несприйняття ним дійсних подій, за рік до смерті він перебував на лікуванні в КУ «Сумська МКЛ № 1», де поводив себе неадекватно і на день складання та посвідчення заповіту він був недієздатним, тому просили визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON]. який був посвідчений 3 липня 2007 року секретарем Жовтневої селищної ради Білопільського району. За ухвалою суду в якості третьої особи на стороні відповідача було притягнуто Жовтневу селищну раду Білопільського району. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з новою позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 3 липня 2007 року, усунення від права на спадкування за законом [PERSON] та стягнення з [PERSON] он Г.К. на користь [PERSON] 650 гривень заборгованості за договором позики і 350 гривень моральної шкоди, в якій вони доповнили та збільшили позовні вимоги. В ній вони вказали, що їх батько з 1980 року був інвалідом третьої групи, з 1991 року - інвалідом другої групи, а з 2003 року - інвалідом першої групи і його весь час необхідно було підтримувати. [PERSON] неодноразово возив їх батька для отримання грошей з його грошового вкладу, пенсії та паю. але жодного разу не привіз його до кваліфікованого лікаря та до них. [PERSON] та [PERSON] були зацікавлені лише в його грошах, але при цьому не надавали йому необхідної медичної допомоги та догляду і не надали їм можливості бачитись з ним, щоб він не міг пожалітися. їх батько вже декілька років хворів та був інвалідом першої групи, згідно довідки МСЕК він потребував постійного стороннього догляду, не міг дістатися до лікарні та отримати необхідну допомогу, вони жодного разу не відвезли його до лікаря, що є ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Секретар Жовтневої селищної ради [PERSON] склала заповіт зі слів батька, після чого зачитала його йому в голос і він його підписав. Але згідно вимог ч. 2 ст. 1248 ЦК заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках і ст. 1253 ЦК України/. У випадках , встановлених абзацом третім частини другої ст. 1248 і ст. 1252 ЦК України присутність не менше двох свідків при посвідченні заповіту є обов»язковою. Вважали, що заповіт було складено з порушенням вимог до його посвідчення і згідно вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним. В зв»язку з цим просили визнати недійсним заповіт від 3 липня 2007 року та усунути від права на спадкування за законом [PERSON] он Г.К. В 2006 році [PERSON] позичила [PERSON] гроші в сумі 650 гривень, які їй не повернула, тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 650 гривень заборгованості за договором позики та 350 гривень моральної шкоди за невиконання свого зобов»язання. За ухвалою суду в якості співвідповідача замість третьої особи було притягнуто Жовтневу селищну раду Білопільського району. В доповненні до позовної заяви від 1 грудня 2009 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили : визнати недійсними заповіт від 3 липня 2007 року, усунути від права спадкування за законом [PERSON] та зобов»язати [PERSON] та [PERSON] встановити пам»ятник на могилі їх батька. В обгрунтування своїх вимог вони вказали, що [PERSON] та [PERSON] тримали батька лежачим в будинку, нікуди його не виводили, майже нічого не давали йому їсти, нічого йому не купували, жодного разу не запросили до нього лікаря і робили це навмисно, щоб він скоріше помер. [PERSON] взагалі не був зареєстрований на території Жовтневої селищної ради, був інвалідом 1-ї групи і тяжко хворою людиною, сліпим та глухим та потребував постійної моральної допомоги. Заповіт був посвідчений секретарем Жовтневої селищної ради з порушенням вимог ст. 1253 ЦК України за відсутності свідків, батько не знав що підписував, якщо взагалі підписував заповіт, ще й в присутності відповідачів, не міг сам ні писати, ні читати, вона не мала права це робити і при його посвідченні порушила вимоги щодо його форми, тому він є нікчемним. В письмовій заяві від 4 січня 2010 року позивачки просили зобов»язати [PERSON] он Г.К. та [PERSON] она О.М. встановити на могилі їх батька гранітний пм»ятник. [PERSON] он О.М. та [PERSON] он Г.К. звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення їх від права на спадкування після смерті їх батька [PERSON], який помер 8 січня 2008 року, з тих підстав, що [PERSON] був інвалідом 1-ї групи, потребував матеріальної допомоги у придбанні ліків, часткового догляду за ним у вигляді готування їжі. пранні, прибиранні та таке інше. В 2003 році після смерті його дружини - [PERSON] [PERSON] забрала до себе [PERSON], яка мешкала в своїй квартирі в м. Суми. [PERSON] провідувала там батька, привозила продукти харчування, допомагала грошима на придбання медичних препаратів. [PERSON] мешкав в квартирі [PERSON] до квітня 2007 року, після чого його забрала до себе в свою квартиру [PERSON], де він пробув всього декілька днів. 12 квітня 2007 року [PERSON] привезла [PERSON] до [PERSON] за місцем її мешкання в [INFO], де залишила його біля подвір»я домоволодіння. [PERSON] нічого не сказавши [PERSON] та не надавши особисті речі [PERSON] поїхала до себе до дому в м. Суми. З 12 квітня 2007 року [PERSON] став мешкати у своєї дочки [PERSON] в домоволодінні в с. Лікарське по вул. Болгарській № 90, Сумського району, де [PERSON] та [PERSON] доглядали за ним, піклувалися про нього, придбавали для нього все необхідне для нормального життя, в тому числі медичні препарати. З 12 квітня 2007 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] навіть не згадали про існування батька, не провідували його не поздоровляли його з 9 травня 2007 року та днем народження - 28 жовтня 2007 року. В середині вересня 2007 року стан здоров»я [PERSON] погіршився і [PERSON] викликала сестер, щоб відвідали батька, але приїхали його провідати лише [PERSON] та [PERSON] При цьому жодна з них нічого [PERSON] не привезли, не дали грошей на його лікування, не надали йому ніякої допомоги та не проявили до нього належної уваги та співчуття, вели розмову не за здоров»я батька, а за його спадщину і пробувши близько години повернулися в м. Суми. З 12 квітня 2007 року до 8 січня 2008 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не тільки не піклувалися про свого батька [PERSON], а покинули його на сваволю, очікуючи, щоб той скоріше помер, і ухилялись від надання йому допомоги, оскільки за життя [PERSON] через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані. В зв»язку з цим просили усунути їх від права на спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON], який помер 8 січня 2008 року. В судовому засіданні позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свій позов підтримали в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не визнали повністю, оскільки вони до квітня 2007 року доглядали за батьком і надавали йому необхідну допомогу, після 12 квітня 2007 року [PERSON] приїздила до нього в с. Лікарське 2-3 рази, привозила до нього продукти харчування. [PERSON] приїздила до нього 1 раз в червні 2007 року і з ним спілкувалась, [PERSON] приїздила до нього 1 раз у вересні 2007 року і з ним спілкувалась, відповідачі перешкоджали їм спілкуватись з батьком, забрати його з відти до себе і доглядати за ним і вони понесли витрати на його поховання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнали повністю, оскільки після 12 квітня 2007 року вони доглядали за [PERSON], надавали йому необхідну допомогу, забезпечували його медичною допомогою, вони не зобов»язані встановлювати гранітний пам»ятник на його могилі, а [PERSON] он Г.К. не позичала грошей в [PERSON], а їй їх тоді подарував батько на потреби господарства. Представник відповідача - Жовтневої селищної ради Білопільського району позов не визнала повністю, оскільки при посвідченні заповіту 3 липня 2007 року [PERSON] не був глухим та сліпим, розумів значення своїх дій та міг керувати ними і вона посвідчила його заповіт з додержанням вимог діючого законодавства. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи та медичні картки суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позову, [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні зустрічного позову за їх необґрунтованістю. Позивачі [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] он Г.К., [INFO], є дочками [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, копіями свідоцтв про їх одруження та копіями паспортів на них. Після смерті його дружини з 2003 року по 12 квітня 2007 року [PERSON], який був інвалідом 1-ї групи і потребував стороннього догляду, мешкав в квартирах позивачок в м. Суми і за цей час догляд за ним здійснювали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які надавали йому необхідну допомогу, в тому числі забезпечували його медичним обслуговуванням та лікуванням, що частково визнали відповідачі [PERSON] та [PERSON] он О.М. в судовому засіданні. З 12 квітня 2007 року [PERSON] за його бажанням став мешкати в домоволодінні за місцем проживання його дочки [PERSON] в с. Лікарське по вул. Болгарській № 90, Сумського району, де він постійно проживав до дня своєї смерті - 8 січня 2008 року, про що не заперечували сторони в судовому засіданні. 9 вересня 1994 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповідав все належне йому майно позивачка : [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, який був посвідчений головою виконкому Жовтневої селищної ради Білопільського району, що підтверджується його копією / ар.с. 6/. 11 квітня 2005 року він склав новий заповіт, за яким заповідав все належне йому майно повністю позивачці [PERSON], який був посвідчений секретарем Жовтневої селищної ради Білопільського району, що підтверджується його копією / ар.с. 90/. З липня 2007 року [PERSON] склав останній заповіт, за яким заповідав все належне йому майно повністю його онуку [PERSON], який був посвідчений секретарем Жовтневої селищної ради Білопільського району, що підтверджується його копією / ар.с. 23/. [PERSON] помер 8 січня 2008 року у віці 83 років, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть / ар.с. 8/. Згідно акту амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи [PERSON] на час складання заповіту 3 липня 2007 року не страждав хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності і міг розуміти значення своїх дій та керувати ними / ар.с. 170-172/. Згідно показань свідка [PERSON] / селищного голови Жовтневої селищної ради / 3 липня 2007 року в день складання та посвідчення заповіту він близько 15-20 хвилин розмовляв в його кабінеті в приміщенні Жовтневої селищної ради з [PERSON], який був в нормальному психічному стані і вів себе адекватно, а тільки ходив з палкою. Згідно показань свідка [PERSON] / діловода Жовтневої селищної ради / 3 липня 2007 року [PERSON] разом з онуком та дочкою [PERSON] он Г.К. прибув до Жовтневої селищної ради і під час розмови сказав їй. що він приїхав робити заповіт. Вона покликала секретаря селищної ради [PERSON], яка завела його до себе в кабінет і там з ним розмовляла. Після цього вона вийшла з кабінету і сказала їй, щоб вона склала текст заповіту. Під час розмови з [PERSON] вона його запитала, чому він бажав скласти заповіт на онука. Він їй на це відповів, що дочка [PERSON] в нього тиха, а інші три його дочки змії і вони її заклюють, що їм потрібні його гроші, майно і пільги, [PERSON] в нього був добрий психічний стан. Згідно показань свідків [PERSON] он Г.М. та [PERSON] з весни 2007 року [PERSON] став проживати в домоволодінні його дочки [PERSON] он Г.К. в с. Лікарське, в нього була добра пам»ять, він був в нормальному психічному стані і вів себе адекватно. Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України - за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпородному стані. Згідно ч. 2 ст. 1248 ЦК України - якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках / ст. 1253 ЦК України/. Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Таким чином в судовому засіданні не було встановлено і позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не надали суду відповідних доказів, що станом на 3 липня 2007 року під час складання та посвідчення заповіту [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, що він сам через фізичні вади не міг прочитати заповіт і посвідчення його мало відбуватись при свідках, що даний заповіт був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що секретар Жовтневої селищної ради не мала права його посвідчувати, тому їм необхідно відмовити в задоволенні позову про визнання недійсним заповіту від 3 липня 2007 року за його необгрунтованістю. Починаючи з 12 квітня 2007 року і по день своєї смерті - 8 січня 2008 року [PERSON] мешкав в домоволодіння його дочки - відповідачки [PERSON] в с. Лікарське Сумського району, яка його доглядала, забезпечувала його лікування, позивачки не надали суду відповідних доказів, що вона ухилялась від надання йому допомоги, який через похилий вік та хворобу був у безпородному стані, тому їм необхідно відмовити позові про усунення від права на спадкування за законом [PERSON] за його необгрунтованістю. Позивачка [PERSON] не надала суду відповідних доказів, що в 2006 році між нею та [PERSON] укладався договір позики грошей на суму 650 гривень, що вона передала їй дану суму грошей і що даним договором було передбачено відшкодування моральної шкоди у разі не виконання нею умов договору, тому необхідно відмовити в задоволенні позову про стягнення 650 гривень заборгованості за договором позики - 350 гривень моральної шкоди за його необгрунтованістю. Позивачкам також необхідно відмовити в задоволенні позову про зобов»язання до встановленно гранітного пам»ятника на могилі батька за його необгрунтованістю, оскільки така вимога не передбачена діючим законодавством. До 12 квітня 2007 року догляд за батьком, який його потребував за віком і станом здоров»я, основному здійснювали позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], після того як він став проживати домоволодінні своєї дочки [PERSON] в с. Лікарське з 12 квітня 2007 року до 8 січня 2008 року вон декілька раз провідували його там і привозили йому продукти харчування і знали, що в той час за нир доглядала їх сестра [PERSON], з якою в них склалися неприязні взаємовідносини і яка перешкоджала їм у вчиненні догляду за батьком. [PERSON] та [PERSON], а також їх представник не надали суду відповідних доказів, що вони ухилялись від надання йому допомоги, тому їм необхідно відмовити і задоволенні зустрічного позову до них про усунення від права на спадкування за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за його необгрунтованістю. В зв»язку з відмовою в задоволенні позовів необхідно стягнути з : [PERSON] на користь держави 112 гривень 50 копійок витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи ; [PERSON] та [PERSON] по 5 гривень 67 копійок з кожної судового збору, [PERSON] - 5 гривень 66 копійок судового збору.

Outcome: approved