Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась 22 вересня 1958 року в с. Сядрино, Корюківського району, Чернігівської області. Її родове прізвище було [PERSON], а після укладення шлюбу зареєстрованого 05 листопада 1977 року в [PERSON] сільській раді, вона змінила родове прізвище на [PERSON]. Її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Батьки перебували в шлюбі зареєстрованого у [PERSON] сільській раді, Корюківського району, Чернігівської області 26 лютого 1958 року, актовий запис за №4, проживали батьки разом в с. Сядрино. Її батьки були членами колгоспу ім. Димитрова, що підтверджується їх трудовими книжками колгоспника. З членів колгоспу батьки за життя не вибували. Колгосп ім. Димитрова був пізніше реорганізований в КСП ім. Димитрова, а потім а ПСП «Праця», яке є правонаступником КСП та колгоспу. 04 вересня 1995 року КСП ім. Димитрова, на підставі рішення сільської ради, було видано Державний акт на право колективної власності на землю №000063 серії 11-ЧН. На момент видачі КСП ім. Димитрова державного акту батьки перебували в членах КСП, тому були включені до списку громадян членів КСП ім. Димитрова, які мають право на земельну частку (пай). Список був затверджений на загальних зборах членів колективу. 28 грудня 1995 року померла мати позивачки [PERSON], її батько [PERSON] помер 18 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Заповіту батьки за життя не склали. Позивачка в прозові стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька, звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Після оформлення спадщини вона взнала, що батьки були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), але їм не були видані сертифікати. Вона не знала про порушення прав своїх батьків, а вони не мали можливості їх захистити, бо на той час померли. Для захисту своїх прав вона звернулась до [PERSON] сільської ради, просила вирішити питання про виділення їй, як спадкоємцю померлих членів КСП, належної батькам земельних часток (паю). Але їй було відмовлено. За таких обставин вона вимушена звернутись з цим позовом до суду. Вважає, що вона не пропустила строку звернення до суду, бо не знала про порушення своїх прав , але вимушена просити суд про поновлення їй строку для звернення до суду з цим позовом. Строк звернення до суду вона пропустила з поважних причин, бо не знала про право батьків на земельну частку, а тільки зараз взнала з преси та консультацій з юристами, що батьків ошукали при розподілі земельної частки (паю). Вона вважає, що її батькам неправомірно не видали сертифікати на земельну частку (пай). Вартість спадкового майна їй не відома, вказує приблизну вартість земельної частки 10000,00 грн. Тому позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом про поновлення їй строку звернення до суду та просить суд визнати за нею права власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків [PERSON] та [PERSON], зобовязати відповідачів видати їй сертифікат про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Також пояснила, що вона дізналась про порушене її право тільки в грудні 2009 року, але просить поновити їй строк звернення до суду як пропущений з поважних причин. Вона не заперечує, щоб було зобов»язано судом тільки Корюківську районну державну адміністрацію видати їй, тобто [PERSON], сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова [PERSON], померлої 28 грудня 1995 року та [PERSON] померлого 18 квітня 1996 року. Спадкоємцем померлих батьків є тільки вона. Представник відповідача [PERSON] сільської ради - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме він підтримує позовні вимоги позивачки, щодо зобов»язання Корюківської районної державної адміністрації видати позивачці тобто [PERSON], сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова [PERSON], померлої 28 грудня 1995 року та [PERSON] померлого 18 квітня 1996 року та відповідно визнати за нею право власності на земельний пай її померлих батьків. Вважає, що [PERSON] сільська рада не є належним відповідачем в даній справі, так як не має повноважень видавати сертифікати про право на земельний пай , а належним відповідачем в справі є Корюківська районна державна адміністрація. Щодо поновлення строку позивачки на звернення до суду, то дане питання залишає на розсуд суду. Просить справу розглянути за відсутності представника Корюківської районної державної адміністрації, який 15 січня 2010 року не з»явився до суду, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник приватного сільськогосподарського підприємства «Праця» - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме він підтримує позовні вимоги позивачки, щодо зобов»язання Корюківської районної державної адміністрації видати позивачці тобто [PERSON], сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова [PERSON], померлої 28 грудня 1995 року та [PERSON] померлого 18 квітня 1996 року та відповідно визнати за нею право власності на земельний пай її померлих батьків. Вважає, що приватне сільськогосподарське підприємство «Праця» не є належним відповідачем в даній справі, так як не має повноважень видавати сертифікати про право на земельний пай , а належним відповідачем в справі є Корюківська районна державна адміністрація. Щодо поновлення строку позивачки на звернення до суду, то дане питання залишає на розсуд суду. Просить справу розглянути за відсутності представника Корюківської районної державної адміністрації, який 15 січня 2010 року не з»явився до суду, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник Корюківської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання 15 січня 2010 року не зявився , в попередньому судовому засіданні пояснював, про те, що не заперечує в задоволенні позову позивачки в разі включення батьків позивачки до списку членів КСГП» ім.Димитрова» до Державного акта на право колективної власності на землю, в матеріалах справи є письмова заява, в якій Корюківська районна державна адміністрація просить справу розглянути без їх участі, у вирішенні позову повністю покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій просять справу розглянути без їх участі, у вирішенні позову повністю покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши позивачку, представників відповідачів , вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних підстав. По справі встановлено, що 22 вересня 1958 року в с. Сядрино, Корюківського району, Чернігівської області народилась позивачка. Родове прізвище позивачки було [PERSON], а після укладення шлюбу зареєстрованого 05 листопада 1977 року в [PERSON] сільській раді, позивачка змінила родове прізвище на [PERSON]. Батьками позивачки є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Батьки позивачки перебували в шлюбі зареєстрованого у [PERSON] сільській раді, Корюківського району, Чернігівської області 26 лютого 1958 року, актовий запис за №4, проживали батьки позивачки разом в с. Сядрино. Батьки позивачки були членами колгоспу ім.. Димитрова, що підтверджується їх трудовими книжками колгоспника, твердженнями представника ПСП»Праця та іншими матеріалами справи. З членів колгоспу батьки позивачки за життя не вибували. Колгосп ім. Димитрова був пізніше реорганізований в КСП ім. Димитрова, а потім а ПСП «Праця», яке є правонаступником КСП та колгоспу. 04 вересня 1995 року КСП ім. Димитрова, на підставі рішення сільської ради, було видано Державний акт на право колективної власності на землю №000063 серії 11-ЧН. На момент видачі КСП ім. Димитрова державного акту батьки позивачки перебували в членах КСП, тому були включені до списку громадян членів КСП ім. Димитрова, які мають право на земельну частку (пай). Список був затверджений на загальних зборах членів колективу. 28 грудня 1995 року померла мати позивачки [PERSON], її батько [PERSON] помер 18 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Заповіту батьки за життя не склали. Позивачка є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька,звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Прийняття позивачкою спадщини після смерті її батьків підтверджується матеріалами спадкової справи №61 за 1997 рік, яка була заведена Корюківською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON], померлого 18.04.1996 року. Після оформлення спадщини позивачка взнала, що її батьки були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), але їм не були видані сертифікати. Позивачка довела в судовому засіданні про те, що вона не знала про порушення прав своїх батьків, а вони не мали можливості їх захистити, бо на той час померли. Для захисту своїх прав позивачка зверталась до [PERSON] сільської ради, просила вирішити питання про виділення їй, як спадкоємцю померлих членів КСП, належної батькам земельних часток (паю). Але позивачці було відмовлено. За таких обставин позивачка вимушена звернутись з цим позовом до суду. Суд вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з поважних причин, так як вона не знала про порушення своїх прав, та не знала про право батьків на земельну частку, а тільки зараз взнала з преси та консультацій з юристами, що її батьки при розподілі земельної частки (паю) не отримали сертифікатів на землю. Позивачка вважає, що її батькам неправомірно не видали сертифікати на земельну частку (пай). Вартість спадкового майна не відома позивачці, тому вона вказала приблизну вартість земельної частки 10000,00 грн. Позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом для визнання за нею права власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків [PERSON] та [PERSON], зобовязати відповідачів видати їй сертифікат про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова. Представники відповідачів позов визнали частково, та не заперечують в його задоволенні в частині за визнання за позивачкою [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], право власності на земельний пай члена КСП ім. Димитрова її батьків [PERSON], померлої 28 грудня 1995 року та [PERSON], померлого 18 квітня 1996 року та не заперечують в зобов»язанні зобовязанні Корюківську районну державну адміністрацію видати [PERSON], [INFO], уродженці [INFO], сертифікати про право на земельний пай членів КСП ім. Димитрова [PERSON], померлої 28 грудня 1995 року та [PERSON] померлого 18 квітня 1996 року. Щодо вирішення питання поновлення строку звернення позивачки до суду відповідачі покладають на думку суду. Визнання відповідачами в частині позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишились його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката ( Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до п.24 Постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки в частині про поновлення строку звернення до суду, про визнання права на земельний пай та про зобовязання Корюківської районної державної адміністрації видати їй сертифікатів про право на земельний пай, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Суд вважає, що належними відповідачами в даній справі мають бути Корюківської районна державна адміністрація, так як саме неї Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» покладено обов»язок видачі сертифікатів, а також Сядриська сільська рада, так як у разі коли не розпайовані землі залишились у віданні сільської ради чи землі резервного фонду залучатись відповідачем має і сільська рада. По справі встановлено, що на даний час у віданні [PERSON] сільської ради залишилась частина не розпайованих земель.

Outcome: partial