Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на торгівельний павільйон та кіоск. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 квітня 2000 року він придбав у м. Біла Церква торговий павільйон та кіоск які розмістив його в смт. Лисянка по вул. Київській для здійснення там торгівельної діяльності. Купівля продаж павільйону та кіоску була оформлена через відповідача, який являється його сином, але за кошти позивача. В звязку з тим, що питаннями перевезення павільйону займався відповідач, накладна купівлі-продажу виписана на останнього. Після встановлення павільйону та введення його в експлуатацію позивач на своє ім»я отримав всі дозвільні документи та здійснює в даному магазині та кіоску, які є малими архітектурними формами, підприємницьку діяльність. За таких обставин, відповідача помилково як забудовника включено до акту вводу в експлуатацію приміщення магазину його дружину [PERSON], оскільки остання ніякого відношення до приміщення магазину як і відповідач немає. Оскільки позивач фактично володіє та користується майном яке є його власністю, але документи купівлі-продажу виписані помилково на відповідача, то за захистом порушеного свого права звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав вказуючи на те, що дійсно приміщення кіоска та торгівельного павільйону придбав батько за власні кошти, але оскільки він здійснював на прохання позивача доставку даних обєктів та займався разом з батьком питанням їх встановлення та введення в експлуатацію, частина первинних документів видана на нього. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріли справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного. 27 червня 1996 року позивач зареєстрований субєктом підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №705199. Щорічно у встановлені законом строки позивач отримує ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в належних йому приміщеннях торгівельного павільйону в смт. Лисянка вул. Київська 1 та кіоску в смт. Лисянка вул. Київська 3, що підтверджується відповідними ліцензіями, виданих на ім»я позивача. Згідно рішення виконкому Лисянської селищної ради від 23.12.2009 №361 позивачу надано дозвіл на розміщення обєкту торгівлі - магазину «Меркірій» по вул. Київській 1. Отже, видаючи дозвіл на розміщення обєкту торгівлі та інші дозвільні документи саме на ім»я позивача, селищна рада та інші уповноваженні органи дозвільної системи у сфері підприємницької діяльності, підтверджують факт належності магазину та кіоску позивачу. Визнання позову відповідачем не порушує чиїхось прав та інтересів та не суперечить закону, а тому теж може бути прийняте судом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається із правочинів. Судом у справі достовірно встановлено факт купівлі-продажу обєктів торгівлі саме позивачем, чого не заперечує і відповідач. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Оскільки первинні документи на приміщення у позивача відсутні, суд вважає за можливе визнати право власності на торгівельний павільйон та кіоск за позивачем, оскільки встановлено, що саме позивач є дійсним власником даних обєктів. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved