Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

[PERSON] . звернулася до суду 15.08.2008р. з позовом до [PERSON] . про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 17573,58грн., в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала суму та остаточно просила стягнути неустойку в розмірі 32058,00грн. та в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідач продовжує з 2003р. злісно ухилятися від сплати аліментів, з огляду на те, що він притягувався до кримінальної відповідальності за ст..164 ч.1 КК України, зараз сплачує аліменти частково. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали на підставах, які викладені в позові та пояснила, що з 2003 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі більше 14 тисяч гривень, у зв’язку з тим, що він не працював, йому нараховувався розмір аліментів згідно з середньостатистичними даними по Заводському району, а станом на 01.11.2008р. з урахуванням добровільно сплачених коштів заборгованість складає 14747,001грн. Відповідач з позовними вимогами був не згоден, пояснив, що з 2004р. у нього нова сім’я, у 2007р. народився син та він ще утримує дитину своєї дружини, крім цього працює, має захворювання, та утримував своїх батьків. Крім цього, він працював з 2005р. по 2007р. на [INFO] та йому невідомо, чому з його заробітної плати не відраховувалися аліменти, але пояснив, що він не повідомляв державного виконавця про місце своєї роботи, а тільки повідомив під час розгляду цієї справи. Представник відповідача наголосив на тому, що у разі стягнення пені по аліментам необхідно застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.258ЦК України. Представник третьої особи підтвердив, що у відповідача станом на листопад 2008р. є заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 14747,001грн., за злісне ухилення від сплати аліментів від притягувався до кримінальної відповідальності, та він неодноразово попереджався про наявність заборгованості та необхідності її погашення. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, представник третьої особи, вислухавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що дитинство охороняється державою, а батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, зазначене конституційне положення знайшло відображення в Кодексі про шлюб та сім'ю України і подальший свій розвиток в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються самими батьками за їх спільною домовленістю. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Якщо ж хтось із батьків ухиляється від зазначеного обов'язку, інший із батьків вправі звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення з останнього грошових коштів на утримання дитини, тобто про стягнення аліментів. Як встановлено по справі, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину – доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). На примусовому виконанні Заводського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м.Запоріжжя по справі №2-2059/03 про стягнення з Паршина Костянтина Федоровича на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14.08.2003р. до її повноліття (а.с.11). Згідно положень статті 195 СК України, частини 3 статті 74 Закону України „Про виконавче провадження", розмір заборгованості визначається державним виконавцем. Тільки, якщо заінтересована особа не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, вона має право оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом У11 ЦПК України. Порядок примусового виконання судових рішень на підставі виконавчих документів встановлено Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до якого вирішення питання щодо процедури стягнення присуджених аліментів, визначення заборгованості з їх виплати та її погашення за рахунок боржника є компетенцією державного виконавця, на виконанні в якого знаходиться виконавчий документ. Статтею 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, якщо заборгованість виникла з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платник аліментів. В підтвердження того, що відповідач злісно ухилявся від сплати аліментів є виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м.Запоріжжя по кримінальній справі [INFO] . за обвинуваченням [PERSON] . за ст.164 ч.1 КК України, про стягнення з нього заборгованості у розмірі 6187,82грн. (а.с.12). Факт того, що відповідач дійсно ухилявся від сплати присуджених аліментів на користь позивача підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] . та [PERSON] ., які є родичами відповідача та їм відомо про його майновий стан за період виникнення заборгованості. Що ж стосується доводів відповідача про те, що його вини в простроченні сплати аліментів на утримання його неповнолітньої дитини не має, то ці доводи суд оцінює критично і відхиляє, оскільки при зміні місяця роботи відповідач, як платник аліментів, повинен був невідкладно, в обов'язковому порядку повідомити державного виконавця про своє нове місце працевлаштування, надати до державної виконавчої служби офіційну довідку про розмір отримуваної ним заробітної плати, або в крайньому випадку - добровільно здійснювати належні платежі на користь позивачки - колишньої дружини чи звернутися до адміністрації установи за місцем нової роботи із заявою про відрахування з його заробітної плати аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно наданих розрахунків державного виконавця щодо заборгованості по аліментам, то станом на 01.11.2008р. вона складала з урахуванням добровільно сплачених сум 14747,01грн., який у встановленому порядку ніким не оскаржений (а.с.80-82). Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що до позовних вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в один рік. З урахуванням наведеного, та беручи до уваги, що відповідач наголошував про застосування строку позовної давності, суд вважає, що з відповідача повинно бути стягнена пеня за прострочення сплати аліментів за заборгованість, яка виникла за рік до подання позовної заяви, тобто з 01.08.2007р. по 01.11.2008р. у розмірі 3590,62грн. згідно розрахунку державного виконавця і ця пеня складає 1090,11грн., а саме: (серпень 2007р. - 428,78грн. х 1% х 31д. + вересень 2007р. - 343,83грн. х 1% х 30д. + жовтень 2007р. - 444,24грн. х 1% х 31д. + листопад 2007р. - 344,74грн. х 1% х 30д. + грудень 2007р. - 356,78грн. х 1% х 31д.+ січень 2008р. -76,81грн. х 1% х 31д.+ лютий 2008р. -32,50грн. х 1% х 29д.+ березень 2008р. - 132,50грн. х 1% х 31д.+ квітень 2008р. - 47,19грн. х 1% х 30д.+ травень 2008р. - 47,19грн. х 1% х 31д.+ червень 2008р. - 147,19грн. х 1% х 30д.+ липень 2008р. - 47,19грн. х 1% х 31д.+ серпень 2008р. - 480,56грн. х 1% х 31д.+ вересень 2008р. - 480,56грн. х 1% х 30д. + жовтень 2008р. - 180,56грн. х 1% х 31д. = 1090,11грн.).

Outcome: partial