Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

17.02.2010 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства «Сьогодні Мультимедіа» в особі Дніпропетровської філії, [PERSON] внутрішніх справ України, Міністра внутрішніх справ України [PERSON] про захист честі гідності та ділової репутації. Позивач посилався на те, що 26 листопада 2009 року в газеті «Сегодня Приднепровье» номер випуску 262(3395) опублікована стаття під назвою «Арселор» грабят воровайки» з продовженням на стор. 8 під назвою «Метал воруют все», в якій під заголовком «Отпустили авторитета» було надруковано текст: «Накануне приезда министра в Днепропетровском ресторане на улице Горького задержали местного авторитета по кличке «Нарик» ([PERSON]). Прохожего напугала его охрана из 15 человек, вооруженных автоматами… «[PERSON] встречался там с вором в законе «Сумским», который успел уехать до нашего появления. [PERSON] пока предъявить нечего, его отпустили. А вот его охрану обязательно накажем» - рассказал [PERSON]», тобто в зазначеній статті йшла мова про особу Позивача, при цьому викладені відомості є такими, що не відповідають дійсності і ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію. [PERSON] того, Позивач згоди на використання свого імені не давав, тому його використання є незаконним. Відповідач ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в особі своєї Дніпропетровської філії здійснив розповсюдження недостовірної інформації про особу Позивача шляхом опублікування в газеті «Сегодня Приднепровье» неправдивих відомостей, при цьому у статті посилався на висловлювання Міністра внутрішніх справ України [PERSON], тому останній також є належним відповідачем по справі. Оскільки [PERSON] поширював інформацію як посадова особа [PERSON] внутрішніх справ України, діючи при виконання своїх посадових обовязків, то відповідачем є і юридична особа, в якій він працює - [PERSON] внутрішніх справ України. [PERSON] того, 26.01.2010 року у листі №1519/Лц, що являє собою відповідь на депутатське звернення депутата [PERSON], наданого з приводу надходження до нього скарги [PERSON] на дії правоохоронних органів, [PERSON] внутрішніх справ України була поширена інформація про особу [PERSON], а саме: «за результатами проведених працівниками ВКР Дніпропетровського МУ заходів до міськуправління доставлено [PERSON] (Томазовича), [INFO], раніше двічі засудженого за ст. 263 (незаконне поводження зі зброєю) та ст. 309 (Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту) КК України…», яка також не відповідає дійсності та ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. [PERSON] просив суд визнати вищезазначені відомості викладені в газеті в газеті «Сегодня Приднепровье» номер випуску 262(3395) від 26.11.2009 року та у відповіді МВС України на депутатське звернення №1519/Лц від 26.01.2010 року такими, що не відповідають дійсності і ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, визнати опублікування його імені незаконним, таким, що порушує порядок використання імені фізичної особи, та зобовязати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення у газеті «Сегодня Приднепровье» на тій самій сторінці публікації про спростування раніше викладеної статті під заголовком «Отпустили авторитета», шляхом зобовязання [PERSON] направити лист зі спростуванням інформації стосовно [PERSON], викладеної в газеті «Сегодня Приднепровье» номер випуску 262(3395) від 26.11.2009 року з його слів, шляхом зобовязання [PERSON] внутрішніх справ України спростувати недостовірну інформацію щодо [PERSON], що міститься в листі №1519/Лц від 26.01.2010 року та шляхом стягнення [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням неправдивої інформації, 50\~000грн. (пятдесяти тисяч гривень) У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Пояснила, що [PERSON] з 2003 року є Президентом Міжнародного Благодійного Фонду «Солідарність», який займається благодійністю та надає благодійну допомогу незахищеним верствам населення, дітям сиротам та позбавленим батьківського піклування, закладам освіти та охорони здоровя, організаціям захисту зазначених осіб Всеукраїнського та місцевого рівнів. Завдяки зазначеній діяльності [PERSON] є відомою на Дніпропетровщині та за її межами людиною, яка має гарну ділову репутацію. Стосовно подій, про які йдеться в спростовуваній статті, представник пояснила, що 23 листопада 2009 року [PERSON] разом з іншими відвідувачами ресторану на вул. Гоголя в м. Дніпропетровську був затриманий працівниками міліції та доставлений до Дніпропетровського міськвідділу міліції, проте він не має жодного відношення до авторитету на прізвисько «Нарік», також не має ніякої озброєної автоматами охорони з 15 осіб, про яких йде мова у статті, і в ресторані він не зустрічався з «вором в законі «Сумським»». Жодних злочинних чи будь-яких протизаконних дій [PERSON] не вчиняв, тому як безпідставно затриманого його працівники міліції відпустили. [PERSON] ніколи не був засуджений за жодною зі статей Кримінального кодексу України, викладення відомостей, що [PERSON] був двічі засуджений із зазначенням відповідних статей Кримінального кодексу України, в офіційні відповіді посадовцям вищої категорії, доводить прямий умисел відповідачів на завдання немайнової шкоди Позивачу спаплюження його честі, гідності, та заплямування ділової репутації. З урахуванням особи Позивача, його ділових і морально-етичних якостей, наявності ділових звязків, публічне поширення про нього неправдивої інформації, тим більше кримінального спрямування, яке мало місце в обох випадках, вплинуло на його життєві звязки та публічне становище, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. Представник позивача у судовому засіданні заявила клопотання про виключення з числа відповідачів автора спростовуваної статті [PERSON]. Від відповідача [PERSON] Внутрішніх справ України в попередньому судовому засіданні зявився представник за довіреністю - [PERSON], не погоджуючись із позовом [PERSON] надав суду письмові заперечення на позовну заяву [PERSON], просив суд в задоволенні позову відмовити, розглядати справу за відсутності представника МВС України та повідомити про прийняте рішення в порядку ст.222 ЦПК України. В своїх письмових запереченнях представник МВС України зазначив, що Позивач не надав доказів злого умислу журналіста або ЗМІ щодо зачіпання честі та гідності Позивача. [PERSON] того, стосовно інформації, викладеної в листі [PERSON] внутрішніх справ України на адресу народного депутата, Позивач не надав доказів того, що поширена інформація завдає шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Представник Відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідачі ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в особі Дніпропетровської філії, [PERSON], [PERSON] автор спростовуваної статті належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте без пояснення причин в судове засідання не зявилися, своїх заперечень на позовну заяву суду не надали (а.с. 27, 37,45,46,47,50,51, 52, 53,54,55,57,58, 59,60, 64,65, 66, 72,73). Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутності належно повідомлених Відповідачів. Суд, вислухавши представника Позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В газеті «Сегодня Приднепровье» номер випуску 262(3395) від 26.11.2009 року опублікована стаття під назвою «Арселор» грабят воровайки» з продовженням на стор. 8 під назвою «Метал воруют все», в якій під заголовком «Отпустили авторитета» надруковано текст: «Накануне приезда министра в Днепропетровском ресторане на улице Горького задержали местного авторитета по кличке «Нарик» ([PERSON]). Прохожего напугала его охрана из 15 человек, вооруженных автоматами… «[PERSON] встречался там с вором в законе «Сумским», который успел уехать до нашего появления. [PERSON] пока предъявить нечего, его отпустили. А вот его охрану обязательно накажем,» - рассказал [PERSON]» Автором зазначеної статті є [PERSON]. Стаття аналогічного змісту була викладена 26 листопада 2009 року в мережі Internet на сайті http://www.segodnya.ua/news, який є офіційним сайтом газети «Сегодня». Зазначена газета була розповсюджена тисячними примірниками. Доступ до сайту зазначеного видання є необмеженим (а.с. 14 15, 16) 26.01.2010 року за вих. №1519/Лц за підписом Міністра [PERSON] на адресу Народного депутата України [PERSON] [PERSON] внутрішніх справ України направлено відповідь на його депутатське звернення за скаргою [PERSON] на неправомірні дії з боку окремих працівників ГУ МВС України в Дніпропетровській області. В зазначеній відповіді міститься текст наступног озмісту: «За результатами проведених працівниками ВКР Дніпропетровського МУ заходів до міськуправління доставлено [PERSON] (Томазовича), [INFO], раніше двічі засудженого за ст. 263 (незаконне поводження зі зброєю) та ст. 309 (Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту) КК України…» (а.с. 12 -13). Для того, щоб дійти висновку, чи є відомості, які просить спростувати Позивач дифамаційними, тобто такими, що не відповідають дійсності, суд повинен вдатися до чотирьох складових дифамації, а саме: встановити чи мало місце поширення відомостей; встановити чи йде мова про факти або про судження; якщо це факти, то чи відповідають вони дійсності або чи викладені вони неправдиво; якщо ці факти викладені неправдиво, то чи ганьблять вони честь, гідність та ділову репутацію особи. Проти твердження Позивача, що у вищенаведених джерелах інформації йдеться саме про його особу, не заперечував жоден з Відповідачів. Отже, суд приходить до висновку, що дійсно мало місце поширення інформації про особу Позивача. Зі змісту спростовуваної статті, викладеної в газеті «Сегодня Пиднепровье» та на сайті видання «Сегодня», а так само виходячи з аналізу лексичної та граматичної форм викладення відомостей, які просить спростувати Позивач, вбачається, що мова йде саме про стверджувальні факти, а саме: [PERSON] є місцевим авторитетом, він має 15 осіб озброєної охорони, які налякали перехожого, він зустрічався із «вором в законі «Сумським». Так само, як в спростовуваному листі МВС України йде мова саме про факт з життя Позивача про те, що він був двічі засуджений. Справжність цих фактів може доводитись в судовому порядку і поширення подібної інформації, на думку суду, дійсно може вплинути на соціальну, морально-етичну оцінку особи в очах оточуючих. Під час розгляду судом даної цивільної справи відповідачами не надано жодних доказів в підтвердження інформації викладеної як у статті під заголовком «Отпустили авторитета», так і в листі МВС України на адресу Народного депутата України [PERSON], навпаки судом було досліджено ряд письмових доказів, які позитивно характеризують особу Позивача. Так, згідно протоколу №1 Загальних (установчих) зборів Міжнародного благодійного фонду «Солідарність» (надалі «Фонд») від 25 червня 2003 року [PERSON] обрано Президентом Фонду (а.с.17). Як вбачається з грамот, подячних листів, дипломів, подяк, наданих місцевими органами влади та самоврядування, громадськими організаціями, державними установами, закладами освіти та охорони здоровя, Фонд «Солідарність» на чолі з [PERSON] систематично надає благодійну допомогу. Особисто Президенту Фонду [PERSON] вдячні за надання допомоги знедоленим дітям сиротам та позбавленим батьківського піклування, ветеранам війни, інвалідам Чорнобиля (а.с. 18 28). Відповідно до довідки ВІС №671561 [PERSON], [INFO] на території України станом на 04.02.2010 року засудженим (за кримінальними справами) не значиться та в розшуку не перебуває (а.с. 75). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Перебуваючи на зазначеній посаді, працюючи на благо малозабезпечених верств населення, [PERSON] здійснює вагомий внесок в соціальний захист населення, що свідчить про його особисті високі морально-етичні якості, про те, що його особисті та ділові якості високо оцінюються суспільством, що він має гарну ділову репутацію, свідчать численні подяки на його адресу. Висвітлення особи Позивача в негативному світлі, твердження про його причетність до кримінального світу, про наявність озброєної охорони, яка лякає перехожих, поширення інформації про його неодноразові засудження за кримінальні злочини, безпосередньо торкається честі, гідності та ділової репутації Позивача, оскільки в очах законослухняних громадян ці факти ганьблять його моральні якості та етичні принципи, щодо додержання вимог закону, знижують суспільну оцінку його моральних, духовних та професійних якостей як члена суспільства. Правовідносини, які виникли між сторонами до даній цивільній справі врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, законами України «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 32 Конституції визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 269 ЦК України визначено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Статтею 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, захист особистого немайнового права може здійснюватися відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно зі ст. 276 ЦК України орган державної влади, фізична особа або юридична особа, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобовязані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення, якщо такі дії не вчинюються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено в наслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ч.4 ст.296 ЦК України імя фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ч.7 ст. 296 ЦК України використання початкової літери прізвища фізичної особи у засобах масової інформації, літературних творах не є порушенням ї права. Стаття 3 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» визначає, що забороняється використання друкованих засобів масової інформації для втручання в особисте життя громадян, посягання на їх честь і гідність. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про інформацію» одним із порушень чинного законодавства є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідачами ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в особі Дніпропетровської філії, [PERSON], [PERSON] внутрішніх справ України поширена недостовірна інформація про особу [PERSON], бо відповідачами не була доведена жодна з тез, які просить спростувати Позивач, викладені у газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) від 26.11.2009року у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета» на стор. 8, [PERSON] внутрішніх справ України в листі на адресу Народного депутата України [PERSON] від 26.01.2010 року за №1519/[PERSON] того, ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в особі Дніпропетровської філії обнародувало імя Позивача без згоди на це останнього. Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги Закону, суд приходить до висновку про те, що опублікування імені [PERSON] у газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) від 26.11.2009 року на сторінці 8 у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета» є незаконним, таким, що порушує порядок використання імені фізичної особи; інформація «Накануне приезда министра в Днепропетровском ресторане на улице Горького задержали местного авторитета по кличке «Нарик» ([PERSON]). Прохожего напугала его охрана из 15 человек, вооруженных автоматами… «[PERSON] встречался там с вором в законе «Сумским», который успел уехать до нашего появления. [PERSON] пока предъявить нечего, его отпустили. А вот его охрану обязательно накажем,» - рассказал [PERSON]», викладена в газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) від 26.11.2009 року на сторінці 8 у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета», та інформація «За результатами проведених працівниками ВКР Дніпропетровського МУ заходів до міськуправління доставлено [PERSON] (Томазовича), [INFO], раніше двічі засудженого за ст. 263 (незаконне поводження зі зброєю) та ст. 309 (Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту) КК України…», викладена в листі [PERSON] внутрішніх справ України на адресу Народного депутата України [PERSON] від 26.01.2010 року за №1519/Лц є негативною, недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності та ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. Вирішуючи питання щодо спростування зазначеної інформації та відшкодування, завданої її поширенням немайнової шкоди, враховуючи положення ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. ст.16, 23 ЦК України, суд вважає за необхідне: -Зобовязати [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання чинності рішенням суду по даній справі спростувати викладену з його слів інформацію в газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) от 26.11.2009г. у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета» на стор. 8, шляхом направлення на адресу Дніпропетровської філії Закритого акціонерного товариства «Сьогодні Мультимедіа» листа з текстом наступного змісту: «Прошу вважати інформацію викладену з моїх слів в газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) от 26.11.2009 року у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета» на стор. 8, а саме: «[PERSON] встречался там с вором в законе «Сумским», который успел уехать до нашего появления. [PERSON] пока предъявить нечего, его отпустили. А вот его охрану обязательно накажем», такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]»; -Зобовязати Закрите акціонерне товариство «Сьогодні Мультимедіа» спростувати недостовірну інформацію, викладену його структурним підрозділом Дніпропетровською філією ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в газеті «Сегодня Приднепровье» №262(3395) от 26.11.2009року у статті під назвою «Металл воруют все» під заголовком «Отпустили авторитета» на стор. 8, шляхом опублікування на восьмій сторінці чергового випуску (номеру) газети «Сегодня Приднепровье» з дня набрання чинності рішенням суду по даній справі спростування наступного змісту: «Просим считать информацию изложенную нами и опубликованную в газете «Сегодня Приднепровье» №262(3395) от 26.11.2009 року в статье под названием «Металл воруют все» под заголовком «Отпустили авторитета» на стор. 8, а именно: «Накануне приезда министра в Днепропетровском ресторане на улице Горького задержали местного авторитета по кличке «Нарик» ([PERSON]). Прохожего напугала его охрана из 15 человек, вооруженных автоматами…«[PERSON] встречался там с вором в законе «Сумским», который успел уехать до нашего появления. [PERSON] пока предъявить нечего, его отпустили. А вот его охрану обязательно накажем,» - рассказал [PERSON],» такой, что не соответствует действительности, порочит честь, достоинство и деловую репутацию [PERSON]. Приносим свои извинения за распространение указанной информации.» -Зобовязати [PERSON] внутрішніх справ України спростувати недостовірну інформацію викладену в листі на адресу Народного депутата України [PERSON] від 26.01.2010р. за №1519/Лц, шляхом направлення на адресу Народного депутата України [PERSON] листа з текстом наступного змісту: «Просимо вважати інформацію викладену в листі на Вашу адресу від 26.01.2010 року за №1519/Лц, а саме: «за результатами проведених працівниками ВКР Дніпропетровського МУ заходів до міськуправління доставлено [PERSON] (Томазовича), [INFO], раніше двічі засудженого за ст. 263 (незаконне поводження зі зброєю) та ст. 309 (Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту) КК України…» - такою, що не відповідає дійсності і ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON].» Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], виходячи із вимог Закону, а також доказів досліджених в судовому засіданні, суд вважає, що розмір моральної шкоди в 50\~000 гривень є належним і достатнім відшкодуванням за завдане діями відповідача порушення нормальних життєвих звязків та життєвого укладу Позивача, які викликали необхідність зокрема у поновленні ділової репутації, здобутій в суспільстві за роки благодійної діяльності. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами по справі судових витрат, враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги Позивача по справі, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідачів з ЗАТ «Сьогодні Мультимедіа» в особі Дніпропетровської філії, [PERSON] внутрішніх справ України, [PERSON] , 2\~680 гривень в рахунок понесених ним витрат по справі, які підтверджуються квитанціями про їх сплату (а.с. 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved