Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача за договором банківського вкладу (строковий) № 200574 «Стандартний» в євро та виплатою процентів в кінці терміну від 15.03.2008р. депозитний вклад в розмірі 1000 євро, несплачених процентів в розмірі 166,11 євро, пені в розмірі 156,83 євро та моральної шкоди в розмірі 1600 грн. Позов мотивує тим, що термін дії вищезазначеного договору закінчився 15.04.2009р., відповідач своїх зобовязань в добровільному порядку по договору не виконує. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 525, 611, 629, 1060 ЦК України, ст.ст. 1, 2 закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст. 85 закону України «Про банки і банківську діяльність» просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 24.03.2010р., позов не визнав, пояснивши, що через важке фінансове становище банку з 17.04.2009р. призначено тимчасову адміністрацію строком до 16.04.2010р. та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів банку строком на шість місяців до 16.10.2009р., який продовжено з 17.10.2009р. до 16.04.2010р. Також зазначив, що згідно постанови правління НБУ від 13.03.2010р. № 128 у ВАТ СКБ «Дністер» відкликано ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації, а також призначено ліквідатора. Враховуючи положення ст. 85 закону України «Про банки та банківську діяльність» про не нарахування неустойки за час дії мораторію, просить в задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. \~ У судовому засіданні встановлено, що 15.03.2008р. між позивачем та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» укладено договір банківського вкладу (строковий) «Стандартний» в євро та виплатою процентів в кінці терміну № 200574. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином \~відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу № 200574 від 15.03.2008р. банк приймає на депозитний рахунок вкладника кошти в євро в сумі 1000. Встановлено, що позивачем належно виконано умови даного договору, що підтверджується випискою з рахунку позивача від 12.03.2009р. (а.с. 20). У відповідності до п.п. 1.3, 1.4, 2.3, 3.3 договору банківського вкладу № 200574 від 15.03.2008р. на дату повернення депозиту, а саме 15.04.2009р., банк повинен був повернути вкладнику суми депозиту і виплатити нараховані проценти. При цьому слід врахувати, що за умовами п. 1.4 вищеназваного договору на суму коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок, відповідач проводить нарахування і виплату процентів. Встановлена відповідна процентна ставка 9,5 % річних. Сума заборгованості по виплаті процентів становить 104,23 євро (а.с. 20). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», як стороною договору, вказаних вище умов договору, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань. \~ Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 1058, 1061 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно з ч. 3 ст. 530 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами затвердженого постановою НБУ від 03.12.2003р. № 516 банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника\~ в іншій іноземній чи в національній валюті. У звязку з вищенаведеним у судовому порядку слід стягнути з відповідача на користь позивача, згідно з договором банківського вкладу (строковий) № 200574 «Стандартний» в євро та виплатою процентів в кінці терміну від 15.03.2008р. депозитний вклад в розмірі 1000 євро та несплачених процентів в розмірі 104,23 євро, згідно виписки з рахунку позивача (а.с. 20). В частині задоволення позовних вимог, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди та нарахованих процентів за весь період затримки виплати відповідачем банківського вкладу слід відмовити, оскільки це не передбачено зобовязаннями, що виникли між сторонами. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені, то слід також відмовити, оскільки згідно з п. 6.1. договору № 200574 від 15.03.2008р. за невиконання або неналежне виконання зобовязань по договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позивач покликається на ст.ст. 1, 2 закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань». Однак відповідно до преамбули даного закону він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи\~ субєкти підприємницької діяльності. Таким чином, дія даного закону не розповсюджується на субєктів правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі.

Outcome: approved