Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути на його користь грошову суму боргу за надані послуги за договорами надання послуг мобільного зв'язку разом з договірними санкціями у зв'язку із порушенням зобов'язання у розмірі 1700 гривень 13 копійки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 грудня 2005 року між сторонами був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку, станом на 01 березня 2008 року за відповідачем виникла заборгованість за надані послуги в сумі 1228 гривень 85 копійок. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, з ініціативи позивача 24 лютого 2008 року договір припинено, а тому нарахована сума договірної санкції у розмірі 417,28 гривень. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умовам договору і вимогам закону. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене в договорі або законі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 03 грудня 2005 року між позивачем і відповідачем був укладений договір № [NUMBER] на надання послуг мобільного зв'язку. Для обліку кількості і вартості наданих послуг, а також засобів, що поступили позивачу в рахунок їх оплати, відповідачці був відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Виконуючи свої зобов'язання за вищезгаданим договорам, позивач з моменту укладення договорів надавав відповідачу послуги мобільного зв'язку в межах України і міжнародної лінії належної якості, своєчасно надавав відповідачу рахунки на оплату послуг мобільного зв'язку. Згідно п. 2.4.2 договору відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати рахунки за надані послуги, авансові платежі за підключення і щомісячну абонентну платню по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку. Відповідно до п. 3.1 і п. 3.3 договору оплата послуг мобільного зв'язку повинна здійснюватися відповідачем відповідно до тарифів позивача на підставі виставленого рахунку в строк до 15 числа місяця, наступного за звітним. В той же час відповідач з 01 грудня 2008 року до 01 березня 2008 року не оплачував надані йому послуги зв'язку. Сума заборгованості відповідача за надані послуги зв'язку станом на 01 березня 2008 року становить 1228 гривень 85 копійок. Отже, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим, а тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача договірної санкції, то, за переконанням суду, така є необґрунтованою, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди, укладеної між сторонами 03 грудня 2005 року, споживач послуг мобільного зв'язку зобов'язався користуватися послугами протягом 365 календарних днів з моменту підписання угоди. Пунктом 1.3 Додаткової угоди встановлено, що у разі відмови абонента від основного договору, до закінчення терміну, встановленого п. 1.1 угоди, або, коли дія основного договору достроково припиняється на підставі п. 5.2 Договору, у зв'язку з несплатою замовником послуг наданих послуг зв'язку, на нього покладається відповідальність у вигляді сплати на користь позивача договірної санкції у розмірі 2.74 гривень за кожен день, що залишився до закінчення строку дії Додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення її дії. Як вказує позивач, дія договору, укладеного між сторонами, припинено 29 березня 2008 року з підстав п. 5.2 Договору, у зв'язку з чим було нараховане штраф у сумі 417, 28 гривень. При цьому, відповідно до п.5.2 наданого позивачем договору, він припиняється, якщо Абонент має несплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом одного місяця після відправлення йому письмового повідомлення. Разом з тим, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не було надано суду доказів не погашення заборгованості протягом одного місяця після відправлення відповідачу письмового повідомлення, а саме відправлення самого письмового повідомлення (відсутні доказі отримання відповідачем претензії) та не було надано доказів дострокової відмови зі сторони відповідача від договору. Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність доказів припинення договору між позивачем та відповідачем, відповідно до п.5.2 договору, отже і до неправомірності стягнення договірної санкції. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial