Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

21.11.2008 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказували, що їм разом з відповідачкою на праві спільної сумісної власності належить квартира №14 в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 37. Останнім часом між ними постійно виникають сварки стосовно користування спільним майном, що негативно відображається на здоровї [PERSON], вихованні та психічному стані неповнолітньої доньки відповідачки. Зважаючи, що кожен із сторін має право на 1/3 частину спірної квартири, [PERSON] займає кімнату розміром 12,8 кв.м., що перевищує розмір відведеного на кожного із співвласників житлового простру на 1,7 кв.м., поділити належне майно в добровільному відповідачка відмовляється, просили суд виділити їм частки в натурі, визнавши право власності на них, встановити порядок користування спірною квартирою, зобовязати Бориспільське БТІ здійснити реєстрацію прав їх власності, стягнути з [PERSON] на користь відповідачів 10180,50 грн. компенсації за різницю у займаній сторонами площі та судові витрати. Під час розгляду справи по суті представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме просив суд визначити порядок користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] наступним шляхом: в користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити кімнату площею 20,5 м.кв. та лоджію, а в користуванні [PERSON] залишити кімнату площею 12,8 кв.м.; кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор - залишити в спільному користуванні сторін. Позивачі та представник [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. Відповідачка в судовому засідання проти позову заперечила посилаючись на те, що такі дії спрямовані на позбавлення її права власності на житлове приміщення та погіршення прав її дитини щодо забезпечення останньої житловою площею. Третя особа комунальне підприємство "Бориспільське бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій просила слухати справу у відсутність їх представника і при вирішенні спору покладалась на думку суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітет Бориспільської міської ради Київської області в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечувала, оскільки прав дитини таким чином не порушується, а фактично відбувається встановлення порядку користування житловим приміщенням. Заслухавши пояснення позивачів, представника [PERSON], та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, між сторонами склались відносини щодо користування належною їм на праві спільної сумісної власності двокімнатною квартирою №14 по вул. Київський шлях, 37 в м. Борисполі Київської області. Відповідно до дублікату договору міни від 05.08.1994 року (а.с.15) [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] здійснила обмін належної їм на праві власності двокімнатної квартири, яка розташована в [ADDRESS] на двокімнатну квартиру в [ADDRESS]. Згідно технічної характеристики на вищевказану квартиру (а.с.14), вона розташована на 5 поверсі пятиповерхового будинку і складається з 2-х кімнат площею 12,5 кв.м та 20,5 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету 1,3 кв.м. Загальна площа приміщення становить 56,3 кв.м., житлової 33,3 кв.м. Вартість квартири становить 377154 грн., що підтверджується висновком оцінювача про вартість майна (а.с.12-13). 28.10.2008 року був оформлений технічний паспорт на квартиру в [ADDRESS] (а.с.8-9). Право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується зазначеним вище договором та тим, що вказане право зареєстроване в Бориспільському міському БТІ 24.10.2008 року. Згідно ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч.2 ст.372 ЦК України. Відповідно до п.6 постанови пленуму ВСУ „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У звязку з неможливістю проведення судово-будівельної експертизи та відмови від її проведення позивачів, останніми були уточнені позовні вимоги, які зводились до встановлення порядку окристування житловим приміщенням між співвласниками квартири. З цього приводу, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Судом враховано, що крім сторін у вищевказаній квартирі проживає, ще й малолітня дитина відповідачки [PERSON], яка зареєстрована в квартирі з 16.05.2003 року, що підтверджується довідками КП „Житлово-експлуатаційна контора №1 від 17.12.2008 року №2831, 2832. Встановлено, що визнається сторонами, що позивачі займають кімнату площею 20,5 кв.м., а відповідачка з дитиною - площею 12,5 кв.м. Кожна кімната має відокремлений вихід.

Outcome: partial