Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, відсотки за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ, індекс інфляції, судові витрати. Підставою стягнення вказує письмову розписку від 09.07.2008 року. В суді представник позивача вимоги підтримав. Відповідачка позов заперечила, мотивувала тим, що 600 доларів СІЛА повернула , але доказів цьому не має , не згодна платити відсотки і індекс інфляції. 3"ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : Сторони по справі письмово узгодили в тексті письмової розписки датованої 09.07.2008 року, істотні умови договору позики , а саме : розмір отриманої позики та строк її повернення . Зміст розписки підтверджує факт прийому-передачі трьох тисяч доларів США. (а.с.6). Статтею 1049 ЦК України передбачений обов»язок позичальника повернути кошти позикодавцеві у такій сумі, що були передані йому у строк та у порядку , що встановлені договором , чого відповідач не дотримався. Відповідач не надав належних і допустимих доказів часткового повернення боргу, таким чином суд дійшов висновку що письмовою розпискою , оригінал якої був оглянутий в суді , підтверджує розмір існуючої заборгованості в сумі три тисячі доларів США , що за курсом НБУ станом на 01.09.2009 року складає 23967 грн. ч.2 ст. 625 ЦК надає право позичальнику отримати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання. Така можливість виникає у сторони в тих випадках, коли в державі існують офіційні статистичні данні про індекс інфляції. На території України ведеться спостереження за індексом інфляції в національній валюті, тобто зазначена правова норма розповсюджується виключно на національну валюту. Долар США індексації не підлягає. Зважаючи на те що сторони домовились про повернення коштів в доларах США, суд дійшов висновку що ч.2ст 625 ЦК в частині індексу інфляції не розповсюджується на позику що укладена в іноземній валюті. Крім того позивач не надав доказів девальвації долара США по відношенню до гривні в спірний період. Частиноюі ст. 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право па одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір установлюється на рівні облікової ставки Національного банку. Наведена норма є загальною , в той час як спеціальна норма, що має приорітет в порівнянні з ч.І ст. 1048 ЦК зазначає про наступне : п. 5 розд. VIII "Прикінцевих положень" Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачає, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Так, позивач не надав доказів що він може надавати фінансові послуги , тому заявлена ним вимога про нарахування відсотків на рівні облікової ставки НБУ не ґрунтується на законі і не може бути задоволена. Згідно ч.З ст. 88 ЦПК , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати, що останній сплатив при зверненні до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Зважаючи на перераховані обставини ,

Outcome: partial