overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у шестимісячний термін, оскільки не знав про наявність спадщини та обмеженість строку. Вказуючи на неможливість оформити спадкові права на майно після смерті матері, просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позов підтримав, і пояснив що не знав про існування спадкового майна та про обмеженість строку для прийняття спадщини, а тому у передбачені законодавством строки не звернувся у нотаріальну контору для оформлення спадкових прав. Представник Горицької сільської ради в судове засідання за викликом суду не з'явився. Проте на адресу суду надіслав заяву в якій вказав на визнання позовних вимог. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного: 11 грудня 2006 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в т.ч. на житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Зеленій, 22 в селі Гориця, Славутського району, Хмельницької області, земельну частку (пай), розміром 3,29 га в селі Гориця, Славутського району, Хмельницької області та грошові вклади, відкриті на її ім'я у філії № 2906 Славутського відділення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та у філії 023\\024 Берездівського відділення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки державного нотаріуса позивач [PERSON] пропустив визначений законом шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини ніхто не звертався, про що свідчить витяг з спадкового реєстру. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, визнав позов підлягаючим задоволенню. Враховуючи позицію позивача щодо тривалості додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, визнав можливим встановити його в три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про означення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у шестимісячний термін, оскільки не знав про наявність спадщини. Вказуючи на неможливі оформити спадкові права на майно після смерті матері, просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позов підтримав, і пояснив, що не знав про існування спадкового майна, а тому у передбачені законодавством строки не звернувся у нотаріальну контору для оформлення спадкових прав. Представник Горицької сільської ради в судове засідання за викликом суду не з'явився. Проте на адресу суду надіслав заяву в якій вказав на визнання позовних вимог. Відповідно до статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного: 7 березня 2004 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в т.ч. на земельну частку (пай), розміром 3,29 га в селі Гориця, Славутського району, Хмельницької області та грошові вклади, відкриті на її ім'я у філії № 2906 Славутського відділення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України та у філії 023\\024 Берездівського відділення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки державного нотаріуса позивач [PERSON] пропустив визначений законом шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини ніхто не звертався, про що свідчить витяг з спадкового реєстру. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, визнав позов підлягаючим задоволенню. Враховуючи позицію позивача щодо тривалості додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, визнав можливим встановити його в три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої дочки:Піскорж [PERSON],28 квітня 1991р.н. в розмірі 500 гривень щомісячно.Позовні вимоги обгрунтовує тим,що під час перебування у шлюбі з відповідачем/який розірвано 06 березня 1993 року/,у них народилася доч-ка,яка на даний час є повнолітньою і навчається на 1-му курсі географічного факультету Тернопільського національного педагогічного університету. У неї недостатньо коштів для забезпечення належного утримання дочці. Відповідач по справі ніде не працює,але займається підсобним господарством і має можливість надавати матеріальну допомогу,проте жодної допомоги не надає. Добровільної згоди про порядок надання такої допомоги між ними не досягнуто. Враховуючи дані обставини просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі-в розмірі 500 грн щомісячно. В судове засідання позивач не з»явилася,однак надіслала суду письмову заяву про підтримання позову та про проведення судового розгляду за її відсут-ності,а у випадку неявки відповідача і за його відсутності,на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, в судове засідання не з»явився,але подав суду письмову заяву про проведення судового розгляду за його відсутності та про часткове визнання позову і згоду на стягнення з нього аліментів в розмірі 30% прожиткового міні-муму на працездатних осіб. З»ясувавши позицію сторін та дослідивши письмові документи по справі,суд дійшов висновку,що позов підлягає до часткового задоволення,виходячи з наступних міркувань: Відповідач є батьком- Піскорж [PERSON],28 квітня 1991 р.н./ас 3/яка продовжує навчання /ас 5/. У відповідності до вимог ч.1 ст.199 СК України,якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і,у звязку з цим,потребують матеріальної допомоги,батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів,суд враховує те,що у справі відсутні документи,які б свідчили про те,що відповідач має регулярний дохід,а тому розмір аліментів належить визначити в твердій грошовій сумі. З врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України,а саме: що дочка сторін навчається по денній формі навчання,то повинна отримувати стипендію; що позивачем не подано суду відомостей про розмір її доходів, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів в розмірі,приближено-му до 30% прожиткового мінімуму на працездатних осіб,який станом на дату роз-гляду справи судом становить 869 грн,а також про присудження аліментів без ура-хування часу канікул. Виходячи з наведеного суд також дійшов висновку,що оскільки відповідач на письмову пропозицію суду не надав доказів того,що не спроможний надавати дочці матеріальну допомогу,то на нього слід покласти обовязок по утриманню дочки. На підставі ст.ст.198-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому зазначила, що з 01.06.2002 року вона перебуває шлюбі з відповідачем. 17 листопада 2002 року у них народилась дочка - [PERSON]. Просила шлюб розірвати,посилаючись на те,що в сім'ї стали виникати постійні сварки,що привело до взаємному відчуження. Внаслідок негативної поведінки відповідача вони припинили підтримувати шлюбні відносини,з вересня 2007 року проживають окремо. Вважає,що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може,дочку просила залишити на виховання їй. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з тих самих підстав,просила покласти на відповідача витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГС. Відповідач в судові засідання двічі не з'явився,будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи,про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідача,в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України,на підставі наявних у справі доказів. Суд,заслухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи,встановив:сторони перебувають в шлюбі з 01.06.2002 року,мають дочку - [PERSON],[INFO]. Сторони з вересня 2007 року проживають окремо,не підтримують ніяких стосунків. Зазначені обставини підтверджені дослідженими судом доказами і вважаються доведеними. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.110,112 СК України. Оцінивши докази в їх сукупності,суд вважає,що позов підлягає задоволенню,сім'я сторін розпалася і не може бути збережена,тому суд розриває шлюб,дитину залишає на вихованні позивача. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу покладаються судом на позивача. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - сплачений нею судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд встановив, що сторони одружені з 02 серпня 2003 року, шлюб зареєстрований відділом РАЦС Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 481. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку Аліну, [INFO], котра мешкає з позивачем. Сімейні відносини сторін припинені з червня 2009 року, мешкають разом, але спільного господарства не ведуть. Майновий спор у разі виникнення буде вирішено в окремому порядку, спор про місце мешкання дитини відсутній. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що родина [PERSON] відновлена бути не може, оскільки розпалася остаточно. Суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повинні бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що проведеною прокуратурою Корольовського району м. Житомира перевіркою встановлено, що на прикінці грудня 2008 року [PERSON], перебуваючи на посаді міліціонера-водія конвойного взводу Богунського РВ УМВС України в Житомирській області і будучи уповноваженим на виконання функцій держави, використовуючи своє службове становище отримав від [PERSON] - особи, що перебувала під судовим слідством 200 грн. для передачі йому в охоронну зону мобільного телефону, зарядного пристрою до нього, два стартових пакета до мобільного телефону, манікюрні ножиці,два літри коняку. В подальшому отриманні кошти [PERSON] витратив на свої потреби, а два стартових пакети для телефону викинув, мобільний телефон та зарядний пристрій передав у користування знайомому. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.02.2009 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п.а ч.2 ст.1 Закону України „Про боротьбу з корупцією. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірним діями особи відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала, а відповідно до ч.З ст.1 Закону України „Про боротьбу з корупцією, подарунок (винагорода) отриманий особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за обставин, передбачених п.а ч.2 ст.1 зазначеного Закону, підлягають стягненню (відшкодуванню) в дохід держави. Згідно ст. 112 Бюджетного кодексу України, облік всіх надходжень до Державного бюджету України здійснює Державне казначейство України і тому незаконно отримані внаслідок вчинення відповідачем корупційного діяння кошти необхідно стягнути з нього на рахунок Головного управління державного казначейства в Житомирській області. В судовому засіданні прокурор та представник особи в інтересах якої поданий позов позивні вимоги підтримали. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає що визнання відповідачем позову не суперечить законові та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

28 вересня 2009 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 19 вересня 2005 року. Мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим, подружнє життя не склалося. З лютого 2006 року проживають окремо, збереження шлюбу вважає неможливим, на примирення не згодна. Прос.ила суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та час його проведення через засоби масової інформації, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 95/1 від 22.12.2009 року. Зі згоди позивачки та на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без його присутності за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. т Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружжя зареєструвало шлюб у Зеленогайській сільській раді Васильківського району Дніпропетровської області 19 вересня 2005 року, актовий запис № 4 (а.с.10). Мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с.9). Живуть окремо майже три роки ( з лютого 2006 року). Сторони розривають шлюб вперше. Витрати по сплаті державного мита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу слід покласти на відповідача, оскільки на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 24 жовтня 1991 року він вступив у шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], але спільне життя не склалося. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Останнім часом їхня сім»я фактично розпалася з причини відсутності взаєморозуміння між ними, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить розірвати шлюб з відповідачкою, як такий, що суперечить його інтересам. Відповідачка позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось із них. Ст.105 СК містить перелік процесуально- правових підстав для розірвання шлюбу, одна з них заява одного з подружжя, що і є в даному випадку. В даній ситуації вбачається, що між ними стійкий розлад подружніх стосунків, шлюбні відносини припинені, відсутність бажання проживати однією сім»єю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Позов підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем від якого має двоє неповнолітніх дітей. Проте, сімейне життя не складається через сварки та зловживання чоловіком спиртними напоями. Матеріальну допомогу на дітей відповідач надає. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовилася від вимог. Пояснила, що миритися не бажає, оскільки відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, діти із нею, матеріальну допомогу на дітей відповідач надає. Відповідач позов визнав, погодилася з мотивами розірвання шлюбу, про що надав суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. Пояснив, що миритися також не бажає, у нього із позивачем другий шлюб, просить всі витрати покласти на нього, діти із позивачем і він проти цього не заперечує, надає матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно. Судом роз»яснені юридичні наслідки визнання позову відповідачем. [PERSON] намірів не змінив, наполягає на постановленні рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що з 26 грудня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають двоє неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем (а.с.3,4,5,7) Суд, згідно ч.2 ст.112 СК України, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони про примирення не клопочуть. Як пояснила позивач, з якою погодився відповідач, між сторонами постійні сварки через зловживання відповідачем спиртними напоями, [PERSON] поведінки не змінює. Такі стосунки істотно суперечать інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як прояснили сторони [PERSON] добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача, оскільки з його вини не збережено шлюб. При стягненні судових витрат суд також враховує ту обставину, що у відповідача повторний шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1240 грн. матеріальної шкоди, 100 грн. за надання правової допомоги у зв'язку з зверненням до суду, 252 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення, 51 грн. за сплату судового збору та 1000 грн. завданої моральної шкоди, а всього стягнути - 2643 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 2008 року, коли він знаходився в с. Дідовичі, Новоград-Волинського району до нього підійшов наглядно знайомий [PERSON] - відповідач по справі - і попросив мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 1240 грн., щоб зателефонувати своїй дівчині. Взявши телефон, відповідач його не повернув, пообіцявши повернути пізніше. Позивач зазначає, що з даного приводу звертався з заявою в міліцію. Однак, постановою ДІМ Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області [PERSON] від 15.05.2009 р. в порушенні кримінальної справи за ст. 185 КК України відносно [PERSON] відмовлено. У зв'язку з цим звернувся до суду. В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, відмовившись від стягнення 1000 грн. моральної шкоди, в решті позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив, в листопаді 2008 року, коли [PERSON] знаходився в с. Дідовичі, Новоград- Волинського району до нього підійшов наглядно знайомий [PERSON] і попросив мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 1240 грн., щоб зателефонувати своїй дівчині. Взявши телефон, відповідач його не повернув, пообіцявши повернути пізніше. Однак цього не зробив, оскільки телефон загубив. Обіцяв купити новий телефон або повернути його вартість, але не повернув, бо немає грошей. Позивач з даного приводу звертався з заявою в міліцію. Постановою ДІМ Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області [PERSON] від 15.05.2009 р. в порушенні кримінальної справи за ст. 185 КК України відносно [PERSON] відмовлено. Таким чином суд вважає доведеним, що саме внаслідок дій [PERSON] позивачу була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 1240 грн. У відповідності до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. З матеріалів № 4920 про відмову в порушенні кримінальної справи по ЖРЗПЗ № 5940 від 18.12.2008 p., вбачається, що постановою ДІМ Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області [PERSON] від 15.05.2009 р. в порушенні кримінальної справи за ст. 185 КК України відносно [PERSON] відмовлено. При цьому встановлено, що [PERSON] взяв у [PERSON] мобільний телефон і не повернув його. З копії довідки, виданої магазином «Мобі-Дік» слідує, що вартість телефону «Nokia 3120» складає 1240 грн. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 28.07.2009 p., виданої Новоград- Волинською юридичною консультацією видно, що [PERSON] була надана правова допомога, на яку він затратив 100 грн. Зважаючи на викладене та

Outcome: approved