Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.05.2004 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не зміг забезпечити їй та їхній дитині належний рівень проживання, дозволяв собі витрачати частину зароблених коштів на придбання алкогольних напоїв, що ставило сімю в ще більш скрутне матеріальне становище та викликало постійні конфлікти між ними. В червні 2006 року взагалі покинув її разом з малолітньою дочкою, відтоді подружні стосунки не підтримують та не спілкуються взагалі. В даний час відповідач проживає з іншою жінкою, сама також має намір створити нову сімю. Шлюб носить лише формальний характер і збережений бути не може. Дитину просить залишити на вихованні з нею, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не зявилась, до суду надіслала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо заочного винесення рішення (а.с.20). Відповідач в судове засідання не зявився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. (а.с.22). Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2004 року (а.с.4), від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], 05.10.2004 року, яка проживає разом з позивачкою (а.с.7, 8). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Позивачка в попередньому судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу і залишенні дочки на вихованні з нею, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Дитину, дочку [PERSON], суд залишає на вихованні з позивачкою за її клопотанням, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи те, що позивачка сплатила судові витрати при подачі позову та наполягає на їх відшкодуванні, просила покласти витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, на відповідача, суд звільняє позивачку від сплати цих витрат і покладає сплату державного мита в сумі 17 грн. на відповідача.

Outcome: approved