Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

У червні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Заяву мотивувала тим, що згідно рішення Міжгірського районного суду від 15.11.2007 р. за нею визнано право власності на житловий будинок у смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 25 з надвірними будівлями по спадкуванню. На підставі цього рішення їй проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно. У липні 2008 р. вона звернулась у Міжгірську селищну раду із заявою про безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. 22.03.2008 р. Міжгірська селищна рада винесла рішення, яким надала [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації. На цій підставі вона уклала договір з ТзОВ ГТЗ-Сервіс на виконання геодезичних робіт. 21.11.2008 р. Міжгірська селищна рада винесла рішення № 98, яким відмовила [PERSON] в безоплатній передачі в приватну власність земельну ділянку в зв'язку з наявністю державного акту від 13.06.2008 р. виданого [PERSON], про передачу в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 23. Позивачка вважає цей державний акт і рішення Міжгірської селищної ради на підставі якого був виданий державний акт [PERSON] незаконними, оскільки не взято до уваги те, що в акті зазначено суміжним землекористувачем її батька [PERSON], який помер 20.03.2007 р., про що було відомо селищній раді і [PERSON] Окрім цього селищна рада передала [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1445 га за проектом відведення земельної ділянки , згідно якого господарські будівлі, належні на праві власності [PERSON], вказано на земельній ділянці [PERSON], що займає площу 0,04 га. Під час судового розгляду представник [PERSON] за довіреністю доповнив вимоги про скасування рішень Міжгірської селищної ради від 24.01.2008 р. № 10 на підставі якого виданий державний акт [PERSON], від 21.11.2008 р. № 98, яким відмовлено [PERSON] у безоплатній передачі земельної ділянки площею 0,1461 га з мотивів, що видано державний акт [PERSON] Третя особа [PERSON], який вступив у справу в ході судового розгляду із самостійними вимогами до [PERSON], [PERSON], Міжгірської селищної ради про визнання права на земельну ділянку за давністю користування свої вимоги мотивував таким. У 80-х роках і 90-х роках минулого століття його дядько [PERSON] виїхав на постійне місце проживання в Тюменську область , Російської Федерації і усно доручав йому та його матері доглядати за будинком № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї. З 1991 р. він обробляв присадибну ділянку, ремонтував будинок і зберігав від руйнування. Після смерті [PERSON] він повідомив [PERSON] про домовленість з померлим за його життя про те, що не заперечує, щоб вона як дочка померлого успадкувала будинок, а він має намір залишити в своєму користуванні земельну ділянку біля цього будинку пл. 0,1445 га як добросовісний володілець і користувач чужого майна. Вважає, що селищна рада безпідставно передала у власність земельну ділянку [PERSON] для обслуговування будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї, бо на цій ділянці розташовані господарські споруди, якими він користувався разом із землею за відсутності [PERSON] Ухвалою суду до справи в якості співвідповідача залучено відділ Держкомзему в Міжгірському районі. В суді представник [PERSON] позов підтримав повністю і додатково пояснив, що за рішенням Міжгірського райсуду [PERSON] стала власником житлового будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї з надвірними спорудами, рішення є чинним, що Міжгірська селищна рада брала участь у справі про визнання права власності на житловий будинок за [PERSON], а також селищній раді було відомо, що будинок [PERSON] і [PERSON] знаходяться поруч, вони є родичами між собою і біля кожного з будинків є земельна ділянка по 0,14 га. При затвердженні техдокументації на земельну ділянку [PERSON] не вказано [PERSON] як суміжного землекористувача, а навмисно записано померлу особу [PERSON] Позов третьої особи [PERSON] представник [PERSON] заперечує, вважає його безпідставним і таким, що не відповідає вимогам законодавства. Відповідачка [PERSON] та її представник позови [PERSON] та [PERSON] заперечили повністю, пояснивши, що [PERSON] користувалася земельною ділянкою по вул.Л.Українки, 25 в смт.Міжгір'я багато років з дозволу свого брата [PERSON] і що господарські споруди розташовані на межі земельних ділянок біля будинків № 23 і № 25 мають належати їй. [PERSON] проживає [INFO] і вона дозволяла йому в середині 90-х років користуватись земельною ділянкою свого брата [PERSON] біля будинку № 25. Крім того [PERSON] не повідомила її, що оформляє спадщину за померлим батьком. Представник селищної ради позови [PERSON] і третьої особи [PERSON] заперечив. Представник відділу Держкомзему в Міжгірському районі позов [PERSON] визнав частково, а позов [PERSON] заперечив. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] свій позов підтримав, а [PERSON] позовні вимоги просить відхилити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, перевіривши та оцінивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а позовні вимоги третьої особи [PERSON] до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. На підставі рішення Міжгірського районного суду від 15.11.2007 р. в справі № 2-550/07 р. [PERSON] визнано власником житлового будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї і господарських споруд по спадкуванню. Дане рішення прийнято з участю відповідача Міжгірської селищної ради, представник якої позов визнав, будучи уповноважений на це довіреністю, КП Міжгірське БТІ, відділу архітектури Міжгірської РДА. Рішення суду чинне. На підставі цього рішення КП Міжгірське БТІ 03.07.2008 року провело реєстрацію права власності на нерухоме майно домоволодіння по вул. Л.Українки, 25 в смт.Міжгір'ї за [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] (батько [PERSON]) у 60-х 70-х роках минулого століття збудував зазначений будинок і господарські будівлі (три сараї і вбиральня). [PERSON] помер 20.03.2007 р. і єдиним спадкоємцем по закону, що прийняв спадщину визнано [PERSON] (дочку померлого). Згідно з рішенням Міжгірської селищної ради № 29 від 22.03.2008 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки , що знаходиться в смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 25 для обслуговування цього житлового будинку. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.09.2007 р. [PERSON] є власником домоволодіння у виді житлового будинку і одного сараю в смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 23 на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради від 03.07.2007 р. № 50. Житлові будинки № 23 і № 25 по вул. Л.Українки і земельні ділянки, що їх обслуговують знаходяться поряд. Дані обставини належними доказами і сторонами не оспорюються. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Міжгірською селищною радою і зареєстрованого у відділі земельних ресурсів у Міжгірському районі 13.06.2008 р. [PERSON] визнано власником земельної ділянки площею 0,1445 га, що обслуговує житловий будинок № 23 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'я. В цьому акті на плані меж земельної ділянки зазначено суміжних землекористувачів [PERSON] і [PERSON] Суд вважає указаний державний акт незаконним, бо виданий за недійсними і суперечливими відомостями, зокрема: в інвентарній справі на житловий будинок [PERSON] зазначено такі відомості за документами як рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 27 від 29.04.2005 р., затверджено акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння належного [PERSON] по вул. Л.Українки, 23 в смт.Міжгір'ї. За вказаним актом біля житлового будинку наявна одна господарська споруда сарай, розпочато будівництво в середині 1975 р. і закінчено в 2000 р. Як убачається із змісту рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 63 від 25.10.1973 р. [PERSON] (батькові [PERSON]М.) надавався дозвіл на будівництво 2-х поверхового житлового будинку по вул. Л.Українки після зносу сараю на площі 700 кв.м. Рішення сесії Міжгірської селищної ради, яким [PERSON] додатково наділено земельну ділянку до площі 0,1445 га не приймалось. З технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] видно, що акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 18.02.2008 р. [PERSON] не підписувала і як суміжний землекористувач в акті не зазначена. Цей акт не підписано і [PERSON] Натомість в акті зазначено суміжним землекористувачем [PERSON] з підписом від його імені, хоча ця особа померла у 2007 році. У зв'язку з вищенаведеним суд критично оцінює рішення Міжгірської селищної ради № 29 від 22.03.2008 р. про затвердження розмірів земельної ділянки [PERSON], оскільки згідно з ст. 55 Закону України Про землеустрій межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка на основі технічної документації із землеустрою. Відповідно до ст. 120 ЗК України перехід права власності чи користування на земельну ділянку при переході права на житловий будинок, будівлю або споруду, яка необхідна для її обслуговування у межах норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Це ж передбачено і ст. 377 ЦК України. Отже права [PERSON] підлягають захисту згідно з ст.ст. 16, 392 ЦК України, ст. 152 ЗК України, тобто способами визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування , що прийняті без врахування вказаних вище норм закону. Суд вважає безпідставним позов [PERSON] виходячи з такого. [PERSON] не подав суду жодного належного документу, що підтверджує право користування чи власності на земельну ділянку, яка обслуговує і прилягає до житлового будинку [PERSON] чи [PERSON] Посилання [PERSON] на те, що він з усних дозволів [PERSON] та [PERSON] тривалий час використовував земельну ділянку і сплачував страхові платежі та податки за землю не є підставою для визнання за ним права на землю, оскільки таке не є підставою для набуття права на землю. Суд також відхиляє посилання позивача на застосування набувальної давності згідно з ст. 119 ЗК України, оскільки дана норма за Перехідними положеннями ЗК України застосовується з 01.01.2017 р. Суд також вважає, що Міжгірська селищна рада передчасно, без врахування вищевстановленого повністю відмовила [PERSON] в наданні земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Так, із схематичного зображення даних ділянок, що знаходяться і обслуговують житлові будинки № 23 і № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї складеного землевпорядником Міжгірської селищної ради видно, що біля кожного з будинків наявні земельні ділянки, достатні для їх обслуговування в межах норм, установлених законодавством, а саме: - всього наявна площа 0,2459 га з яких 0,0447 га є спірними. Тому Міжгірську селищну раду слід зобов'язати розглянути проект відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку [PERSON] згідно з чинним земельним законодавством . Судових витрат немає.

Outcome: approved