Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача СФГ [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на наступні обставини. 14 березня 2006 року між сторонами був кладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачка передала у користування відповідачеві земельну ділянку строком на 5 років, а відповідач зобовязався виплачувати їй щорічно орендну плату в розмірі 1,5% грошо-вої оцінки земельної ділянки. Даний договір був зареєстрований в Татарбунарській філії Дер-жавного комітету по земельним ресурсам. Позивачка повністю виконала свої зобовязання перед відповідачем, передавши йому земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та не перешкоджала йому у використанні даної земельної ділянки, а відповідач у свою чергу не сплачував позивачці орен-дну плату, починаючи з дня укладення договору оренди тобто злісно ухиляється від виконання своїх обовязків по сплаті орендної плати, чим порушує п.39 договору оренди земельної ділян-ки, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить розірвати дого-вір оренди земельної ділянки, укладений між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно між ним та позивачкою був укладений договір оренди земельної ділянки, яка належить позивачці, згідно умов договору він користувався даною земельною ділянкою та щорічно сплачував позивачці орендну плату, оговорену договором, що посвідчується її підписами у відомостях на видачу орендної плати за кожен рік окремо, в звязку з чим відповідач вважає, що він виконує умови договору, тому позовна заява задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Статтями 1 та 13 Закону України „Про оренду землі передбачено, що оренда землі - це засно-ване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.ст.24, 32 Закону України „Про оренду землі орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбаче-них законодавством або договором. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2006 року між позивачкою [PERSON] і від-повідачем СФГ [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивачка надала, а СФГ прийняло в строкове платне користування земе-льну ділянку, загальною площею 5,40 га, для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Згідно з п.5 укладеного договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ді-лянки становить 72327,99 грн. Відповідно до п.9 укладеного договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% грошової оцінки земельної ділянки (а.с.4-5). Як вбачається з п.11 вказаного договору, Орендар повинен в термін з 01 липня до 25 грудня кожного року сплачувати Орендодавцю орендну плату за поточний рік. За період 2007-2009 р.р. включно позивачці орендна плата виплачена, що в судовому засіданні підтвердив відпові-дач, згідно наданих ним та оглянутих судом оригіналів відомостей про сплату орендної плати, в яких є в наявності підпис позивачки, що підтверджує отримання нею грошових коштів в розмірі оговореної в договорі оренди орендної плати за користування земельною ділянкою (а.с.22-24). Суд не приймає до уваги твердження позивачки, що у двох відомостях про отримання оренд-ної плати вона заперечує свої підписи та вважає, що вони проставлені не її рукою, так як згід-но із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК України), позивачка має подати від-повідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа. У разі необ-хідності за її ж клопотанням, суд відповідно до правил ч.4 ст.10 ЦПК України сприяє їй у зби-ранні цих доказів, а саме в даному випадку суд мав би призначити відповідну експертизу. Оскільки відповідне клопотання з боку позивачки не надійшло, суд обмежується при прийнят-ті рішення тими доказами, які були надані сторонами в судовому засіданні. Також не заслуговують на увагу наполегливі посилання позивачки на пояснення свідків, яких вона вважала за необхідне допитати у судовому засіданні на підтвердження своїх вимог, оскі-льки, виходячи зі змісту ст.218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків не лише оспорювання правочину, а й виконання зобовязань, що виникли з правочину. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які во-на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не доведено факт невиконання відповідачем передбачених договором оренди земельної ділянки обовязків по сплаті орендної плати, що могло би бути підставою для дострокового розірвання вказаного договору.

Outcome: dismissed