Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] Пенсійного І фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання протиправною І відмови та зобовязання вчинення дій звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги позивача уточнила. Остаточно просить суд визнати протиправною відмову [PERSON] Пенсійного Фонду України в м.Рівне Рівненської області у перерахуванні та виплаті [PERSON] пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком; зобовязати [PERSON] Пенсійного Фонду України в м.Рівне Рівненській області зробити перерахунок та виплатити [PERSON] пенсію в розмірі мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року по сьогоднішній день і в подальшому робити перерахунки пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] пенсійного Фонду України в м. Рівне в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заперечення на позов, в яких просила провести розгляд справи у її відсутності. Як вбачається з поданих до суду заперечень на позовну заяву позивача, представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала з тих підстав, що статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01 січня 2008 року) передбачалося, що розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, по II групі інвалідності не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю інвалідам II групи, віднесеним до першої категорії, відповідно до статті 50 цього Закону, встановлювалась у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Постанови КМ України від 03 січня 2002 року №1 розрахунок пенсій, призначених згідно із ч.4 ст.54 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та розрахунок додаткової пенсії, передбаченої цим Законом, провадився виходячи з розміру 19,91 грн. З 01 січня 2008 року п.28 розділу II Закону України «Про Державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.ст.50 та 54 Закону, відповідно до яких додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю інвалідам другої групи, віднесеними до Першої категорії встановлюється в розмірі 15 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а мінімальний розмір пенсії інвалідам другої групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-'1990 роках, щодо яких установлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 140 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення п.28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп\\2008. Оскільки до цього часу не приведені у відповідність вказані положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв'язку з визнанням їх неконституційними, та відсутністю нормативного акту про відновлення дії Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній до внесення змін, то порядок обчислення розміру пенсії доля інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою особам, що мають право на такі пенсії згідно із Законом, залишився неврегульованим. Відповідно до ст.54 Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Постановою КМ України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яке здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», також визначено, що розрахунок додаткових пенсій особам, яким призначено пенсію відповідно до ч.4 ст.54 Закону проводиться, виходячи з розміру 19,91 грн. Іншого чинним законодавством не передбачено, а відповідно і проводити перерахунок немає підстав. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні посвідченням серії А №050849 виданого 02 грудня 1996 року з якого вбачається, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. З дослідженої в судовому засіданні вкладки №05084 9 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А №050849 вбачається, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З дослідженого в судовому засіданні експертного заключення Рівненської Обласної ЛКК від 20 листопада 1996 року №1260 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: ВСД, церебральна форма, перманентно-кризовий перебіг з ангіодистонічними пароксимами з частотою 1-2 р. в місяць. Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. Аутоімунний тіреоїдит змішаний з об. І - II ст. ІХС. Стенокардія навантаження III ФК. Заключення: Захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З дослідженої в судовому засіданні довідки серії МСЕ №214233 [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 25 листопада 1996 року, захворювання пов'язане з роботами по ЛНА та ЧАЕС довіку. Встановлена позивачу [PERSON] інвалідність II групи віднесена до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим він отримує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю на підставі ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як вбачається з повідомлення начальника [PERSON] Пенсійного Фонду України в м.Рівне Рівненської області від 16 березня 2010 року 91\\11 підстав застосовувати означений мінімальний розмір пенсії за віком при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і відповідно проводити обчислення пенсії як інваліду II групи, віднесеному до категорії 1 в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком позивачу немає. Розрахунок пенсії позивачу [PERSON] Пенсійного Фонду України в м.Рівне Рівненської області провело виходячи з розміру 19,91 грн. установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування який здійснюється за рахунок коштів державного бюджету». При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від ЗО травня 1997 року №523. Дана постанова є чинною., її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 Постанови від 03 січня 2002 року №1 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Виходячи з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню не підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на думку суду не є перешкодою для застосування зазначеної величини мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. Поряд тим, позовні вимоги позивача в частині проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму не підлягають до задоволення, оскільки позивачем та її представником не надано суду жодного доказу у підтвердження невизнання, оспорювання чи порушення її прав відповідачем у майбутньому, а доказування наявності підстав для задоволення позову в цій частині не може грунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved