Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачі звернувсь до суду з названим позовом , в якому вказували , що в 1994 році вони [PERSON] та [PERSON] приватизували частину будинку за адресою смт Володарка вул. Миру,13/1. [PERSON] приватизувала та відгородила свою земельну ділянку на якій розташована її садиба таким чином , що не залишила їм можливості обслуговувати їх стіну будинку, оскільки відповідачка не погоджується добровільно надавати їм можливість заходити на її власну земельну ділянку. Вони зверталися до селищної ради для вирішення питання , але відповіді вони не отримали. Позивачі просять суд встановити право безстрокового земельного сервітуту на земельну ділянку розміром 2 м.кв. на земельній ділянці [PERSON] за адресою вул. Миру, 13/2 в смт Володарка Київської області для обслуговування стіни кімнати за літерою на плані 1-5 загальною площею 8,2 м.кв. , довжиною 2,28 метра в приватному будинку [PERSON] та [PERSON] розташованому за адресою Київська область смт Володарка вул. Миру, 13/1. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги . Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позивачів не визнали, вказуючи у своїх письмових запереченнях на те, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,081 га , яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 15 листопада 2006 року на імя [PERSON] . Вона пропонувала позивачам зробити відповідні будівельні переоблаштування , а саме перенести вікно на іншу стіну та зробити ремонт стіни , яка виходить на її територію за власний рахунок , що б вичерпало конфлікт . При перевірці 14 вересня 2009 року проведеною ДЗ „ Володарська районна санітарна-епідеміологічна станція за адресою [ADDRESS] було складено акт , яким порушень санітарних норм ( витоку із каналізаційної ями на поверхню землі ) не встановлено (а.с. 53). Заперечуючи проти вимог позивачів вказали, що їх вимоги про встановлення постійного сервітуту та бажання безперешкодно мати доступ до її домоволодіння - не базуються на законі та є безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. По справі встановлено, що сторони по справі проживають у [INFO], який складається із двох ізольованих квартир № 1 та № 2 . У квартирі № 1 проживають позивачі, у квартирі № 2 живе відповідач. Наведене стверджується свідоцтвом про право власності на житло , яке знаходиться за адресою смт Володарка вул. Миру, 13/1 Київської області на імя [PERSON] та [PERSON] в рівних долях , загальною площею 56 кв.м. ( а.с.3). Відповідач [PERSON] є власницею квартири № 2 у названому будинку, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.12.2004 року (а.с. 68). Окрім цього, відповідач є власницею земельної ділянки площею 0,081 га , яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 15 листопада 2006 року на її імя ( а.с.54). Наведені обставини є безспірними та визнаються кожною із сторін. У судовому засіданні позивачі стверджували, що відповідач не залишила їм можливості обслуговувати одну зі стін будинку де знаходиться їх квартира : відгородила свою земельну ділянку на якій розташована її садиба таким чином , що не залишила їм можливості обслуговувати одну із стін будинку де знаходиться їх квартира. Відповідачка не погоджується добровільно надавати їм можливість заходити на її земельну ділянку та проводити побілку стіни, зачистку відмостки, здійснення догляду за вікном яке розташоване на названій стіні. Тому бажають, щоб суд встановив їм право безстрокового земельного сервітуту на земельну ділянку розміром 2 м.кв. на земельній ділянці [PERSON] за адресою вул. Миру, 13/2 в смт Володарка Київської області для обслуговування стіни кімнати за літерою на плані 1-5 загальною площею 8,2 м.кв. , довжиною 2,28 метра. , з умовою, щоб вони мали безперешкодний доступ у зручний для них час здійснювати необхідні роботи на названій ділянці. Відповідач заперечуючи проти позову вказувала на те, що пропонувала позивачам зробити відповідні будівельні переоблаштування , зокрема перенести вікно на іншу стіну та зробити ремонт стіни , яка виходить на її територію за власний рахунок , що б вичерпало конфлікт ( а.с.58). Посилалась на те, що позивачі безпідставно вказують на те, що в наслідок танення снігу та каналізаційних вод, в їх кімнаті помокрілі стіни. Оскільки, 14 вересня 2009 року ДЗ „ Володарська районна санітарна-епідеміологічна станція за адресою [ADDRESS] було проведено перевірку та складено акт , який вказує, що порушень санітарних норм (витоку із каналізаційної ями на поверхню землі ) не встановлено ( а.с.61-62). Окрім цього, вказувала, що не проти , щоб позивачі у її присутності кілька разів на рік проводили необхідні роботи біля стіни та вікна, однак вони на це не погоджуються та бажають встановити безстроковий та безоплатний сервітут, що є для неї обтяжливим та неприйнятним, оскільки вони неодноразово завдавали шкоди та знищують насадження на її подвірї . Встановлені судом обставини справи вказують, що сторони по справі є сусідами та між ними тривалий час існують неприязні відносини. В результаті чого вони неодноразово звертались до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування із відповідними заявами та зверненнями (а.с. 4-6, 58-59, 63). Однак конфлікт на день розгляду справи між ними не врегульовано. Вирішуючи спір , суд виходить із наступного. Стаття 98 Земельного Кодексу України визначає зміст права земельного сервітуту та вказує , що 1. Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). 2. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. 3. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. 4. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Стаття 99 Земельного Кодексу України визначає види права земельного сервітуту. Так, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Всупереч наведеному позивачі звернувшись із даним позовом до суду не вказують, який саме вид земельного сервітуту вони вимагають та з яких міркувань вони виходили визначаючи його розмір. В судовому засіданні позивачі також не визначились та не вказали, який вид земельного сервітуту вони бажають встановити, наполягають лише на його безстроковості та безоплатності. Суд вважає , що відповідач обґрунтовано заперечує проти таких вимог та не погоджується добровільно надавати їм можливість у будь- який час заходити на її земельну ділянку та проводити побілку стіни, зачистку відмостки, здійснення догляду за вікном яке розташоване на названій стіні, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження того, що позивачі при цьому завдають їй шкоду, навмисно знищують насадження на її подвірї та вчиняють відносно неї інші неправомірні дії, в результаті чого вона вимушена протягом тривалого часу звертатися до владних та правоохоронних органів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.100 Земельного Кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові ( володільцеві) сусідньої земельної ділянки , а також іншій конкретно визначеній особі ( особистий сервітут). 2.Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення , та власником ( володільцем) земельної ділянки . Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку , встановленому для державної реєстрації прав нерухомого майна. Крім цього стаття 401 ЦК України визначає , що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки , інших природних ресурсів ( земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові ( володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі ( особистий сервітут). Таким чином , закон вимагає від позивачів надання суду доказів того, що у них є потреба в установленні безстрокового та безоплатного сервітуту. При цьому слід довести, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким- небудь іншим способом. Зазначених обставин позивачі не довели , чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З наданих матеріалів справи , так із показань позивачів та відповідача вбачається , що інтереси відповідача ( власника земельної ділянка яку вимагають обтяжити сервітутом) не враховані , оскільки встановлення безстрокового та безоплатного земельного сервітуту на її земельній ділянці унеможливлює використання нею земельної ділянки за її цільовим призначенням , що в подальшому у відповідності до ст.102 Земельного Кодексу є підставою для припинення дії земельного сервітуту. Позивачі ставлячи свої позовні вимоги, не враховують вимог закону та інтереси відповідача , який в свою чергу не перечить проти встановлення земельного сервітуту , вид якого передбачений ЗК України та який би задовольняв обидві сторони. Беручи до уваги вище викладене суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed