Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила у суд даний позов і просить встановити порядок користування кв.[ADDRESS] при якому їй виділити в користування жилу кімнату площею 11.5 кв.м. з лоджією площею 1.8 кв.м. та жилу кімнату площею 11.6 кв.м, а відповідачу виділити в користування жилу кімнату площею 16.6 кв.м. з лоджією площею 2.5 кв.м. та жилу кімнату площею 9.5 кв.м.; підсобні приміщення квартири -кухню, ванну кімнату, туалет і коридор виділити у спільне користування. Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що їй з відповідачем належить на праві спільної часткової власності кожному по Ѕ частині чотирикімнатної кв. [ADDRESS]. В зв'язку із припиненням між ними шлюбних відносин, вона бажає встановити порядок користування вказаною квартирою. Відповідно до часток у праві власності на квартиру вона має право на 24.6 кв.м жилої площі квартири. Кімнати, які вона просить виділити в її користування, розміром менші належної їй частки жилої площі на 1.5 кв.м, але вона згідна з цим. Це зменшення не потягне необхідності взяття її на облік як такої, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки норма жилої площі у Черкаській області для взяття на квартирний облік становить 8.5 кв.м.. У суді представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала і надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] також підтримала дані пояснення. Відповідач [PERSON] вимоги позивачки не визнав повністю, посилаючись на те, що в судовому засіданні відсутня сама позивачка. Він вважає, що представник позивачки [PERSON] не може заявляти позов від імені позивачки про встановлення порядку користування квартирою, так як не має ніякого відношення до цієї квартири. Також відповідач посилається на те, що представлений стороною позивачки суду технічний паспорт на спірну квартиру не відповідає дійсному стану квартири, так як в квартирі самочинно позивачкою і ним в період шлюбу було зроблено перепланування. Крім того, він самостійно, без позивачки, після розірвання шлюбу зробив ремонт у спірній квартирі, в тому числі, у кімнатах, які просить виділити у своє користування позивачка, витративши на це свої кошти. На даний час він проживає в цій квартирі разом із співмешканкою та її неповнолітньою дитиною. Спочатку вважав, що позивачці можуть бути виділені у користування дві жилі кімнати площею 11.5 кв.м. і 9.50 кв.м, а йому - дві інші жилі кімнати площею 11.6кв.м і 16.6 кв.м.. В подальшому відмовився від цього посилаючись на те, що спір не можна вирішувати у суді без присутності самої позивачки. Його представник [PERSON] підтримав свого довірителя, надалі ж участі у справі не приймав. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що сторонам належить на праві спільної часткової власності чотирикімнатна кв. [ADDRESS]. Вона становить собою окрему квартиру, яка складається з чотирьох жилих кімнат жилою площею 16.60 кв.м, 11.50 кв.м, 11.60 кв.м, 9.50 кв.м, загальною жилою площею 49.20 кв.м, підсобних приміщень: кухні площею 8.6 кв.м; ванної кімнати та туалету площею 2.7 + 1.3 кв.м; коридору площею 4.5 + 5.2+0.8+1.20 кв.м; лоджії розміром 1.8кв.м; лоджії розміром 2.50 кв.м.. Частка позивачки у праві власності на вказану квартиру становить Ѕ частину на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою 21 травня 2002 року. Частка відповідача у праві власності на квартиру становить Ѕ частину на підставі рішення Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 січня 2005 року. В квартирі зареєстровані позивачка, відповідач та їхня неповнолітня дитина - син Рибальченко Олександр Михайлович, 07 травня 1995 року народження. Фактично ж на даний час у квартирі проживає відповідач із співмешканкою та її неповнолітньою дитиною. В період шлюбу за взаємною згодою між собою позивачка та відповідач провели перепланування у квартирі, а саме: демонтували перегородку між ванною кімнатою та туалетом, демонтували дві вбудовані шафи площею 0.8 кв.м та 1.20 кв.м., улаштували дверний проріз з коридору у жилу кімнату площею 11.5 кв.м., замурували дверний проріз з жилої кімнати площею 16.6 кв.м. в жилу кімнату площею 11.5 кв.м.. Ці зміни у технічний паспорт на квартиру не внесені. Ці встановлені судом обставини справи сторонами не оспорювалися. По справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу на предмет визначення можливих варіантів встановлення порядку користування квартирою відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників. Згідно відповіді Черкаського відділення КНДІСЕ, експертам якого було доручено виконання експертизи, встановлення порядку користування квартирою відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників не входить до компетенції експерта-будівельника через відсутність на даний час методики по встановленню такого порядку. Поточну технічну інвентаризацію квартири, клопотання про проведення якої було заявлено представником позивачки [PERSON] з метою приведення технічного паспорта на спірну квартиру у відповідність із дійсним планом цієї квартири, проведено також не було, так як відповідач уникає проведення технічної інвентаризації квартири, у сторони позивачки ключів від цієї квартири немає, а тому відсутня можливість працівникам БТІ потрапити у спірну квартиру. За таких обставин представник позивачки [PERSON] зняла своє клопотання. Відповідач же вважає, що інша сторона не бажає провести технічну інвентаризацію квартири. Потім він повідомив, що з даного приводу спілкуватися бажає виключно з позивачкою. Суд вважає, що оскільки в судовому засіданні сторони дали вичерпні пояснення суду про те, які саме перепланування було проведено у спірній квартирі, суперечностей у сторін по цьому питанню не виникає, то невідповідність технічного паспорта на квартиру дійсному плану квартири не є перешкодою для встановлення судом порядку користування квартирою. Проведене за згодою сторін перепланування у спірній квартирі не є самочинним, так як згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, у квартирах (багатоповерхових будинках) - не належать до самочинного будівництва збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, засклення балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; перестановка в межах призначених приміщень, обладнання. Так як перепланування в квартирі не є самочинним, то судом може бути встановлено порядок користування цією квартирою. Згідно ч. 2 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до часток у праві власності на квартиру позивачка і відповідач мають право кожен на 24.6 кв.м. жилої площі квартири. Найбільш оптимальним є встановлення такого порядку користування квартирою, при якому жилі кімнати площею 11.5 кв.м. та 11.6 кв.м. виділяються одній стороні, жилі кімнати площею 9.50 кв.м. та 11.6 кв.м. - іншій. При такому порядку користування одна із сторін отримує в користування на 1.5 кв.м. менше жилої площі, чим належна їй частка жилої площі в 24.6 кв.м., інша сторона - на 1,5 кв.м. більше. Будь-який інший варіант встановлення порядку користування жилими кімнатами більш суттєво чим на 1.5 кв.м. порушує інтереси однієї сторони і встановлює перевагу іншої. Так як позивачка згідна на виділення їй в користування жилих кімнат, площа яких менша належної їй частки жилої площі на 1.5 кв.м., то суд виділяє їй в користування жилу кімнату площею 11.5 кв.м. з лоджією площею 1.8 кв.м. і жилу кімнату площею 11.6 кв.м., відповідачу - жилу кімнату площею 16.6 кв.м. з лоджією площею 2.50 кв.м. і жилу кімнату площею 9.5 кв.м. Всі інші приміщення в квартирі: кухню площею 8.6 кв.м., ванну кімнату з туалетом площею 4 кв.м., коридор площею 11.7 кв.м., суд залишає в загальному користуванні сторін. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач та її представники не змінили підставу або предмет позову, не збільшили або зменшили розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп., а також витрати на оплату правової допомоги в сумі 500 грн..

Outcome: approved