Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить визнати незаконним та недійсним рішення XI сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 11 грудня 2006 року в частині щодо вилучення земельної ділянки в м. Ніжин по вул. Коцюбинского,2-А та надання в оренду [PERSON], визнати недійсним договір оренди землі від 11 грудня 2006 року, що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Коцюбинського, 2-А, що укладений між Ніжинською міською радою та громадянином [PERSON], посилаючись на те що, 18 червня 2001р. приватне підприємство "Аверс-Плюс" уклало договір №5 купівлі-продажу об'єктів промислового призначення з Відкритим акціонерним товариством "Ніжинський завод продтоварів", що знаходився в м. Ніжин по вул. Коцюбинского,2а. Придбане майно складалось з підсобних будівель і приміщень, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 37257 кв.м., яка належала продавцю на умовах постійного землекористування. 16 липня 2002 р. було укладено договір № 608 купівлі-продажу нерухомості та договір № 610 купівлі-продажу об'єктів промислового призначення, що знаходилися в м. Ніжин по вул.Коцюбинского,2а приватним підприємством "Авер-Плюс" у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіон" (м. Київ, пр. Перемоги,44). Зазначені об'єкти були зареєстровані в Ніжинському міському бюро технічної інвентаризації. Отже, весь майновий комплекс колишнього заводу продтоварів по вул. Коцюбинского,2а в м. Ніжин, був повністю викуплений приватним підприємством "Аверс-Плюс". Згідно норм земельного законодавства якщо об'єкт відчуження розташований на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні, то до набувача об'єкта земельна ділянка переходить на праві постійного користування чи оренди. Зокрема це випливає зі ст.120 Земельного кодексу України. При цьому слід врахувати редакцію статті 2001 року, оскільки право власності виникло на той момент. Їхнє підприємство користувалося і користується зазначеною земельною ділянкою. 22 червня 2005 року підприємству направлено приписи Ніжинського міського відділу земельних ресурсів (№ 002581, № 002582). На виконання приписів вони звернулися до Ніжинського міського голови з проханням оформлення оренди земельних ділянок (лист вих.№111 від 14.12.05р.). Міська рада надала дозвіл на виготовлення технічної документації (лист від 15.12.05р., вих.№3-17/6-1890). Їхнє підприємство звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю, виробничо комерційної фірми "Гарант - В" з замовленням на виготовлення технічної документації. Однак при виготовленні документації з'ясувалось, що розташована по вул. Коцюбинського,2а, м. Ніжин частина земельної ділянки, на яку видано державний акт на право постійного користування Ніжинському заводу продтоварів, рішенням XI сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 11 грудня 2006 р. була надана в оренду [PERSON] (лист ТОВ ВКФ "Гарант -В" вих.№7068/08 від 29.08.2007р.). А під час розгляду справи №2-А-54/2007 р. в Ніжинського міськрайонного суду, він довідався про існування договору оренди від 11 грудня 2006 року між Ніжинською міською радою та громадянином [PERSON]. Договір укладено в день проведення сесії. Копію договору йому не надано. Загальна площа незаконно вилученої ділянки 0,7017 га, на ній розташовані їхні об'єкти: обладнання (газорозподільна шафа, частина міжцехових каналізаційних колекторів та міжцехова система водопроводу, частина огорож, частина поверхових міжцехових електропередач з опорами); споруди (будівля насосної станції очисних комунікацій за літерами "М" і "Н", ємкісна за літерою "Л"). В листах, що вищезазначені, ніхто не ставить під сумнів право власності на об'єкти і твердиться, що всі об'єкти належать їм. Однак фактично відбулося незаконне вилучення не тільки земельної ділянки, але може постати питання і про вилучення їхнього майна. Припинення права власності на будинок, інші будівлі, споруди або насадження узв'язку з вилученням земельної ділянки, на якій вони розташовані, допускається лише у випадках і порядку, встановлених законодавчими актами України, і з попереднім відшкодуванням збитків. У разі незгоди власника з рішенням, що тягне за собою припинення права власності, воно не може бути виконано до вирішення спору судом. Вважають, що їхнє підприємство, в разі невирішення питання щодо земельної ділянки, також має право на звернення до суду згідно глави 29 "Захист права власності" Цивільного кодексу України. Згідно ст. 41 Конституції України, ст.ст. 152,153 Земельного кодексу України власник земельної ділянки не може бути позбавлений права власності на землю та може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Аналогічні права і у землекористувача. Статтею 155 Земельного кодексу України передбачається, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а також передбачено відшкодування збитків, завданих внаслідок цього власнику земельної ділянки. Згідно порядку вилучення земельних ділянок, передбаченого ст.149 зазначеного кодексу вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень органів виконавчої державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку (ч.10 зазначеної статті). Однак їх ніхто навіть не ставив до відому про розгляд питання про вилучення частини земельної ділянки сесією міської ради. Згідно наявної на цей час інформації порушена процедура не тільки вилучення, але і відведення земельної ділянки. Ніхто не виходив на місце, межі ділянки в натурі не визначені, не всі відповідні документи складені.Ними ніяких норм чинного законодавства не порушено. В свою чергу договір оренди укладений на підставі незаконного рішення повинен бути визнаний недійсним. Згідно зі ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В силу вимог ст. 215 зазначеного кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 293 цього Кодексу. Органи виконавчої влади, місцевого самоврядування не можуть в односторонньому порядку обмежувати права власника, користувача або орендаря. Це випливає і з практики Європейського суду з прав людини. Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. В цілому порушені їхні конституційні права щодо розпорядження власністю, об'єктом землекористування. Первісно, згідно існуючий на той час практиці, позов було подано у порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 березня 2008 року по справі №2-А- 54/2007 р. їхні вимоги було задоволено повністю. Однак, постанова була скасована Київським апеляційним адміністративним судом з мотивів предметної підсудності. Дійсно спір не в сфері публічно-правових відносин. Він виник у зв'язку з наданням земельної ділянки, а згодом скасуванням цього рішення. Тобто предметом спору є право на користування земельною ділянкою та відновлення порушеного рішенням органу самоврядування права. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи з посиланням на факти і чинне законодавство, що викладене в позовній заяві. Представник відповідача-Ніжинської міської ради в судове засідання не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день,час ,місце розгляду справи,про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки,про причини неявки до суду не повідомив,заяв про розгляд справи за відсутності його представника чи відкладення розгляду справи в суд не надходило..Таким чином суд вважає,що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин,що дає суду право ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує і представник позивача. Вислухавши представника позивача, а також дослідивши інші матеріали справи суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як викладені позивачем і підтримані його представником в суді доводи знайшли своє повне підтвердження дослідженими в суді доказами. Задовольняючи позов, суд обґрунтовує прийняте рішення слідуючими доказами: відповідно до договору купівлі-продажу обєктів промислового призначення від 18 червня 2001 року за №5 приватне підприємство"Аверс Плюс" придбало у ВАТ "Ніжинський завод продтоварів" складські будівлі, навіс тарний, приміщення трансформаторної підстанції, будівлю насосної станції очисних комунікацій, будівлю червоного куточка, будівлю туалету,будівлю сушки, йомкісну, які на момент підписання договору належать продавцю на правах власності і розташовані в м. Ніжин,вул.Коцюбинського,2-а на земельній ділянці загальною площею 37257 кв.м, яка належать ВАТ "Ніжинський завод продтоварів" на умовах постійного землекористування згідно державного акту на землекористування ЧН00000059 від 24 жовтня 1994 року. Право власності на зазначені будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці розміром 37257 кв.м по вул.Коцюбинського,2-а також підтверджується і рішенням господарського суду Чернігівської області від 04 грудня 2007 року по справі №7/236, яке набрало законної сили. Згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.01.2008р. видане Комунальним підприємством «Ніжинське міське бюро технічної інвертиризації» вищезазначені нежитлові будівлі зареєстровані за Приватним підприємством «Аверс-плюс» на праві приватної форми власності в книзі № 6, номер запису №497. Відповідно до договору купівлі- продажу нерухомості за №608 від 16 липня 2002 року, договору купівлі-продажу об'єкту промислового призначення за №610 від 16.07.2002 року, додатку до договорів купівлі-продажу за №№608 і 610 від 16.07.2002 року, актів до договорів за №№608 і 610 від 16.07.2002 року приватне підприємство"Аверс Плюс" в особі директора [PERSON] придбало у ТОВ"Сіон" наступне майно: будівлю фруктового цеху з внутрішніми сетями та комунікаціями, будівлю транспортного цеху з внутрішніми сетями і комунікаціями, будівлю халвового цеху приміщення цеху приготування білкової маси, прибудови, будівлю цеху безалкогольних напоїв з бойлернною та компресорною, двоповерхову адміністративну будівлю, ґанок, прохідну, водорозподільний колектор, трансформаторну підстанцію, глибинну скважину безалкогольного цеху, газорозподільну шафу, систему міжцехових каналізаційних колекторів та міжцехову систему водопроводу з шахтами та спорудами, огорожу зі сторони вул. [PERSON], Коцюбинського,зони міського парку відпочинку,поверхову повітряну лінію міжцехових електропередач з опорами зі сторони р.Остер, вул.Коцюбинського та [PERSON] та проходять по периметру території підприємства, які розташовані в м.Ніжині по вул.Корцюбинского,2-а. Відповідно до реєстраційних посвідчень Ніжинського МБТІ нежитлові будівлі і будівлі промислового призначення, які розміщені в м.Ніжині по вул.Коцюбинського 2-а, зареєстровані за приватним підприємством "Аверс Плюс" на праві приватної власності на підставі договорів за №№608 і 610 від 16 липня 2002 року.записані в реєстрову книгу №3 за реєстровим номером №217 від 11 вересня 2002 року. п.3.2 договорів купівлі-продажу від 16 липня 2002 року за №№608 і 610 передбачено, що з моменту підписання акту прийому-передачі обєктів, а такі акти були складені в той же день, на покупця переходить право власності на обєкти, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані обєкти. Таким чином, в суді встановлено, що приватне підприємство"Авер Плюс" придбало на законних підставах майже все підприємство, що є єдиним майновим комплексом для здійснення підприємницької діяльності і земельна ділянка перейшла до позивача не на праві власності, а на праві постійного землекористування , що підтверджується наданими доказами.. Відповідно до ст.191 ЦК України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна призначені для його діяльності, включаються: земельні ділянки,будівлі і т.д ст.415 ч.З ЦК України передбачено, що особа, до якої перейшло право власності на будівлі /споруди/, набуває права користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі /споруди/. Дослідженими в суді доказами доведено, що приватне підприємство "Аверс Плюс" придбало майже ввесь майновий комплекс ВАТ " Ніжинський завод продтоварів" на земельній ділянці розміром 37257 кв.м з розміщеними на ній будівлями,спорудами,огорожею і другим майном і дана територія знаходиться під охороною законного власника. Відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 23 серпня 2006 року [PERSON]В на праві приватної власності належать розташовані по вул. Коцюбинського,2-а в м.Ніжині нежитлові будівлі лущильного цеху, тарного складу, котельні загальною площею 409,4 кв.м. Рішенням XI сесії V скликання Ніжинської міської ради від 11 грудня 2006 року з постійного користування ВАТ «Ніжинський завод продтоварів» вилучено земельну ділянку площею 0,7017 га на підставі відчуження нежитлових будівель другому власнику і залишено в користуванні земельну ділянку площею 3,1078 га по вул.Коцюбинського.2, і в п.23 даного рішення зазначено, що затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надати в оренду підприємцю [PERSON] земельні ділянки площею 0,5920 га, площею 0,0320 га, площею 0,0777 га по вул.Коцюбинського,2-а для розміщннення нежитлових будівель,які є його власністю. В листі директора ТОВ ВКФ "Гарант" від 29.08.2007 року зазначено, що [PERSON]В рішенням сесії від 11.12.06 року була надана в оренду земельна ділянка площею 0,7017 га, на якій розсташовані обєкти ПП "Аверс Плюс": газорозподільна шафа, частина міжцехових каналізаційних колекторів та міжцехова система водопроводу, частина огорож, частина поверхових електропередач з опорами та споруди: будівля насосної станції,ємкісна. Договором оренди землі від 11 грудня 2006 року,укладеним між [PERSON]В і Ніжинською міською радою ,[PERSON]В надані в оренду виділені земельні ділянки не як підприємцю,як про це зазначено в рішенні сесії,а як громадянину. Про це зазначено і в акті встановлення меж та прийому передачі земельних ділянок від 11 грудня 2006 року. Відповідно до довідки Ніжинської ОДПІ від 22.03.2010 року за оренду земельних ділянок [PERSON]В сплатив податок як громадянин,так як договори оренди були укладені з ним як з громадянином,а не з приватним підприємцем. Таким чином, договір оренди землі від 11 грудня 2006 року, що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Коцюбинського, 2-А, який укладений між Ніжинською міською радою та громадянином [PERSON],слід визнати недійсним,так як вказані земельні ділянки виділені в користування [PERSON]В як підприємцю,а договір оренди землі укладений з ним як з громадянином. Таким чином, в суді доказами достовірно і беззаперечно доведено /лист ТОВ ВКФ " Гарант", рішення господарського суду Чернігівської області/ , що на даній земельній ділянці знаходяться обєкти і споруди , які належать на праві приватної власності позивачу. Крім того, в рішенні XI сесії V скликання Ніжинської міської ради від 11 грудня 2006 року в п.22 зазначеного вилучається земельна ділянка площею 0,7017 га по вул. Коцюбинського.2. В п.23 даного рішення зазначено, що таких же розмірів земельна ділянка надається [PERSON] по вул.Коцюбинського,2-а,де розміщені його будівлі, які є його власністю, тобто сесія Ніжинської міської ради прийняла ріщення про вилучення земельної ділянки за зовсім іншою юридичною адресою і надала в користування [PERSON]В земельну ділянку по вул.Коцюбинського,2-а, не вилучивши її з постійного користування, провела вилучення земельної ділянки по вул.Коцюбинського,2,що є порушенням чинного земельного законодавства. Суд вважає,що позивачем і його представником надано для дослідження докази, які є обґрунтованими і безспірними і підтверджують достовірно викладені в позові і в судовому засіданні вимоги щодо неправомірності прийнятого рішення XI сесії V скликання Ніжинської міської ради щодо вилучення земельної ділянки і надання її в оренду [PERSON], а тому слід визнати нечинним та скасувати рішення XI сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 11 грудня 2006 року в частині щодо вилучення земельної ділянки в м.Ніжині по вул.Коцюбинського,2-а та надання її в оренду [PERSON] для розміщення нежитлових будівель,які є його власністю,а також визнати недійсним договір оренди землі від 11 грудня 2006 року, що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Коцюбинського, 2-А, який укладений між Ніжинською міською радою та громадянином [PERSON]. .

Outcome: approved