Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вказує, що 09 лютого 2006 року на 403 кілометрі автодороги Київ Харків мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої сталося зіткнення автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] і яким управляв водій [PERSON] та автомобіля «ГАЗ-3302», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу і яким управляв водій [PERSON] Позивач зазначає, що під час ДТП був пошкоджений його автомобіль «ГАЗ-3302», в наслідок чого йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 23442 (двадцяти трьох тисяч чотириста сорока двох) гривень 13 копійок та моральна шкода в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючи за договором про надання юридичних послуг (а.с.318) позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягли на їх задоволенні. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, при цьому ні треті особи ні відповідач не повідомили суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної старшим лейтенантом міліції [PERSON] 18 лютого 2006 року, вбачається, що 09 лютого 2006 року на 403 км+600м автодороги Київ Харків дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля ІВЕКО, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] і яким керував водій [PERSON] та автомобіля ГАЗель, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] і яким управляв водій [PERSON] (а.с. 108). Також, відповідно до вказаної постанови, в діях водія автомобіля «ІВЕКО» [PERSON] старший лейтенант міліції [PERSON] вбачає порушення Правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, і відмовляючи в порушенні кримінальної справи, лейтенант міліції [PERSON] постановив скласти у відношенні водія [PERSON] адміністративний протокол за ч.4 ст. 122 КУпАП. Також, згідно висновку автотехнічної експертизи № 6144 від 23 серпня 2006 року дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.13.3 Правил дорожнього руху України (а саме «При обгоні, випередженні, обїзді перепон або зустрічному розїзді необхідно дотримуватися безпечного інтервалу щоб не створювати небезпеку для дорожнього руху») і з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з пригодою (а.с.54-57). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно тимчасового реєстраційного талону серії ІХС №178313, виданого Кременчуцьким МРЕВ 26 листопада 2004 року, власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] (а.с.25), який керуючи цим автомобілем, та порушивши вимоги п. 13.3 правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ-3302», який належить позивачу. Відповідно до висновку спеціаліста товарознавця № 1326 від 23 лютого 2006 року величина матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «ГАЗ-3302», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], складає 42\~812 гривень 70 копійок (а.с.06-07). Згідно платіжного доручення № 1021 від 06 квітня 2006 року, НАСК «ОРАНТА» [PERSON] сплачене страхове відшкодування в сумі 30537 гривень (а.с.43). За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 12275,70 грн. матеріальної шкоди, яка залишилася невідшкодованою (різниця між сумою матеріальної шкоди підтвердженою висновком спеціаліста товарознавця № 1326 від 23 лютого 2006 року та страховим відшкодуванням, згідно платіжного дорученні № 1021 від 06 квітня 2006 року). Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цих позовних вимог. Так, суд вважає, що моральна шкода, яка виявилася у відсутності тривалий час в позивача транспортного засобу, що завдавало йому незручностей та заважало повноцінно займатися професійною діяльністю, дійсно мала місце, оскільки протиправність дій відповідача встановлена правоохоронними органами та судом, має місце причинний звязок між цією шкодою та протиправними діями відповідача, і його вина доведена повністю. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вимоги позивача в частині стягнення не отриманого прибутку в сумі 6292 гривень 92 копійок та стягнення 320 гривень 33 копійок в якості вартості за проведення автотоварознавчого дослідження суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не обґрунтовані та не підтверджені в судовому засіданні. Крім того, суд вважає, що витрати позивача, понесені ним на правову допомогу складають 3000 гривень, оскільки ці витрати підтвердженні на цю суму прибутковим касовим ордером № 1/08/7 від 16 липня 2007 року та квитанцією до вказаного ордеру (а.с.425-426). Витрати, повязані з оплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, понесені позивачем в звязку із зверненням до суду складають 194 гривні 18 копійок (а.с.02-03). Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать: витрати на інформаційне-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу і т. інше. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial