Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу частково удаваним, визнання третейської угоди недійсною, скасування рішення третейського суду та визнання права власності в порядку спадкування. Свій позов обґрунтовує тим, що 01 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]., як продавцями та [PERSON]., як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 03 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. була укладена третейська угода про звернення сторін до третейського судді для вирішення позову [PERSON]. до [PERSON]. та [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Рішенням третейського суду від 07 лютого 2006 року був визнаний дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 01 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. За [PERSON]. було визнано право власності на вказану квартиру. [INFO] [PERSON]. померла. Відповідач є її єдиним спадкоємцем першої черги. Позивач вважає, що успадкування відповідачем вищевказаної квартири порушує його законні права та інтереси, оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року є удаваним в частині покупця. Справжнім покупцем за вказаним договором був його та [PERSON]. батько - [PERSON], який у повному обсязі за власні кошти оплатив вартість квартири [PERSON]. та [PERSON]. Вважає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року є удаваним в частині покупця [PERSON]. з метою приховати справжнього покупця - [PERSON]. В зв'язку з тим, що [PERSON]. не була справжнім покупцем за договором купівлі-продажу, вона не мала права укладати з [PERSON]. та [PERSON]. третейську угоду від 03 лютого 2006 року та звертатись до третейського суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки стаття 220 ЦК України надає право для звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним лише стороні по договору. За таких обставин вважає, що існують підстави для визнання недійсною третейської угоди та скасування рішення третейського суду. Оскільки [INFO] [PERSON]. помер, після його смерті на квартиру [ADDRESS] відкрилась спадщина, яка має бути розділена порівну між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю за викладених в позовній заяві обставин і просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. позов не визнав та пояснив суду, що дійсно квартира [ADDRESS] була придбана за кошти, які були отримані від продажу квартири [ADDRESS], власником якої був його дідусь [PERSON]., який вирішив після продажу квартири оформити її на ім'я [PERSON]., а [PERSON]. сплатити 5000 доларів США, таким чином розподіливши гроші від продажу квартири між дітьми. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що він є чоловіком [PERSON]. , яка є двоюрідною сестрою позивача. Йому відомо, що власником старої квартири був [PERSON]., який і купив спірну квартиру. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON]. Зі слів покійної [PERSON],, їй відомо, що [PERSON]. (позивач) сплатив всі борги по старій квартирі, приймав участь у її приватизації. Також відомо, що [PERSON]. після продажу старої квартири отримав 5000 доларів США. В спірній квартирі він робив ремонт. У покійної [PERSON]. грошей не було. Спірна квартира була придбана на гроші від продажу старої квартири. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що він 8 років проживав спільно з [PERSON]. [PERSON]. отримав 5000 доларів США після продажу старої квартири. На ці гроші робив ремонт в новій квартирі. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]., як продавцями та [PERSON]., як покупцем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Суд вважає, що є передбачені Законом підстави для визнання даного договору удаваним в частині покупця. Судом встановлено, що оплату коштів за даним договором провів [PERSON], які були отримані ним від продажу належної йому на праві власності квартири [ADDRESS]. Даний факт підтримується позивачем та не оспорюється відповідачем. Крім того, зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки. У суду відсутні підстави вважати, що [PERSON]. передав [PERSON]. його власні кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS] для придбання нею квартири [ADDRESS]. Для того, щоб вважати [PERSON]. справжнім покупцем за договором, вона мала сплатити за цю квартири власні кошти. А власником коштів, які були отримані [PERSON]. від продажу належної йому квартири, [PERSON]. можна було б вважати після отримання цих коштів від [PERSON]. в дар. Згідно зі ст. 719 ч. 5 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки відповідачем не надано доказів передачі коштів від [PERSON]. [PERSON]. в дар, вона не може вважатись належним покупцем за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вищевикладене свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року є удаваним в частині покупця [PERSON]. з метою приховати справжнього покупця - [PERSON]. Відповідно до вимог статті 655 ЦК України особа, яка сплатила за товар певну грошову суму є його покупцем. Згідно з п. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. П. 2 ст. 235 ЦК України передбачає, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За таких обставин у суду є всі підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року удаваним в частині покупця за договором і визнання [PERSON]. покупцем по даному договору з усіма правами і обов'язками, оскільки саме [PERSON]. за вказану квартиру були сплачені кошти у повному обсязі. 03 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. була укладена третейська угода про звернення сторін до третейського судді для вирішення позову [PERSON]. до [PERSON]. та [PERSON]. про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року. В зв'язку з тим, що [PERSON]. не була справжнім покупцем за договором купівлі-продажу, вона не мала права укладати з [PERSON]. та [PERSON]. третейську угоду від 03 лютого 2006 року та звертатись до третейського суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки стаття 220 ЦК України надає право для звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним лише стороні по договору. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Оскільки зміст третейської угоди від 03 лютого 2006 року суперечить вимогам статті 220 ЦК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання її недійсною. Рішенням третейського суду від 07 лютого 2006 року був визнаний дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 01 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. За [PERSON]. було визнано право власності на вказану квартиру. Пунктом 3 частини 3 статті 51 Закону України “Про третейські суди” передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі визнання недійсною третейської угоди. За таких обставин рішення третейського суду від 07 лютого 2006 року, яким був визнаний дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 01 лютого 2006 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. та було визнано право власності на вказану квартиру за [PERSON]. підлягає скасуванню. [INFO][PERSON]. помер. Оскільки [PERSON]. був покупцем за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 01 лютого 2006 року і був власником вказаної квартири, у суду є підстави вважати, що після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями за законом після смерті [PERSON]. є його діти [PERSON]. та [PERSON]. [INFO][PERSON]. померла. У відповідності з вимогами статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки переходить до його спадкоємців. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. є її син [PERSON]. Таким чином, суд вважає спадкоємцями [PERSON]. - [PERSON]. в порядку статті 1261 ЦК України та [PERSON]. в порядку статті 1276 ЦК України. Згідно зі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. За таких обставин у суду є всі підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON]. права власності кожного на &frac12; частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved