Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 27.11.1999 року актовий запис № 2003, стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та визначення місця проживання дитини з нею. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем 27.11.1999 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 2003. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинили своє існування з серпня 2008 року, спільне господарство не ведеться. Між ними втрачено почуття поваги та взаємопорозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не може знайти з нею спільної мови та забезпечити їй належної уваги. Посилається, що відповідач офіційно ніде не працює, не заперечував проти проживання доньки з нею. Вважає, що оскільки вона працює, має стабільний дохід то після розірвання шлюбу донька повинна залишитись з нею. Просить, шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути з нього в примусовому порядку на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн. щомісячно і після розірвання шлюбу визначити місце проживання доньки з нею. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.01.2010 року за клопотанням позивачки позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] були залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила, просила шлюб розірвати та стягнути аліменти з відповідача на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а отже на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України, суд вважає можливим справу розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів з постановлениям заочного рішення. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27.11.1999 року, Управлянням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради, Україна, актовий запис № 2003(а.с.6), від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.12). Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі. Батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст181 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище позивача, дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved