Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2009 року помер чоловік її матері [PERSON] в селі Ксавервівка Вінницького району Вінницької області. Шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 04.07.1986 року в Ксаверівській сільській раді Вінницького району Вінницької області. За свого життя [PERSON] 25.11.2002 року вчинив заповіт, яким свою земельну частку (пай), яка знаходилась в КСП «Прогрес» села Ксаверівка, що реорганізовано в ПСОП «Прогрес» села Ксаверівка Вінницького району Вінницької області та гроші, які знаходяться на ощадкнижці заповів позивачці - [PERSON]. 21.10.2004року [PERSON] отримав державний акт на землю серії ВН № 207356 з виділенням земельної ділянки в натурі на підставі розпорядження Вінницької РДА від 15.04.2004 року № 310. Відповідно до зазначеного акту [PERSON] на праві власності мав земельну ділянку площею 1,8754 га на території Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на право на зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом позивачці було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в тексті заповіту зазначалось тільки право [PERSON] на земельну ділянку (пай), яке він заповідав ткач Л.М.. Але після отримання державного акту на землю таке право у [PERSON] припинилось, натомість виникло право власності на конкретну ділянку відповідно до правовстановлюючого документу. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], яка має право на обовязкову частку, але від такого права вона відмовляється. Позивачка в визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але оскільки зміст заповіту не відповідає теперішньому правовому статусу спадкової земельної ділянки, тому позивачці не видається свідоцтво про право на спадщину. Також позивачка зазначила, що Державному акті по батькові заповідача записано Євстратійович, хоч відповідно до паспорту, а після його смерті і в свідоцтві про смерть по батькові він Євстратович. Різнописання по батькові заповідача [PERSON] позбавляють позивачку змоги захистити своє право на спадщину. Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, дала суду анологічні покази викладеним в позовній заяві, просила суд задоволити її позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено по справі, 17 січня 2009 року помер [PERSON] в селі Ксавервівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І АМ № 127608 від 19.01.2009року (а.с. 9). Матір позивачки [PERSON] та спадкодавець [PERSON] зареєстрували шлюб 04.07.1986 року в Ксаверівській сільській раді Вінницького району Вінницької області (а.с. 10 к/я свідоцтва про укладення шлюбу серії II -АМ № 305983 від 04.07.1986 року). За свого життя [PERSON] 25.11.2002 року вчинив заповіт, яким свою земельну частку (пай), яка знаходилась в КСП «Прогрес» села Ксаверівка, що реорганізовано в ПСОП «Прогрес» села Ксаверівка Вінницького району Вінницької області та гроші, які знаходяться на ощадкнижці заповів позивачці [PERSON] (а.с. 8 к/я заповіту). 21.10.2004року [PERSON] отримав державний акт на землю серії ВН № 207356 з виділенням земельної ділянки в натурі на підставі розпорядження Вінницької РДА від 15.04.2004 року № 310, площею 1,8754 га на території Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 14).. Після його смерті відкрилась спадщина на право на зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом позивачці було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в тексті заповіту зазначалось тільки право [PERSON] на земельну ділянку (пай), яке він заповідав [PERSON]. Після отримання державного акту на землю таке право у [PERSON] припинилось, натомість виникло право власності на конкретну ділянку відповідно до правовстановлюючого документу. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка має право на обоє язкову частку, але від такого права вона відмовляється, що підтверджується поданою до суду заявою, посвідченою секретарем виконкому Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 53). Позивачка в визначений законом строк звернулась до державної нотаріальної контори Вінницького району з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою № 437/2009 року до майна померлого від 17 січня 2009 року [PERSON] (а.с. 43-45), але оскільки зміст заповіту не відповідає теперішньому правовому статусу спадкової земельної ділянки, тому позивачці не видається свідоцтво про право на спадщину, а також в зв язку з тим, що в Державному акті по батькові заповідача записано Євстратійович, хоч відповідно до паспорту, а після його смерті і в свідоцтві про смерть по батькові він Євстратович. Різнописання по батькові заповідача [PERSON] позбавляють позивачку змоги захистити своє право на спадщину. Як вбачається з довідки Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 602 від 04.08.2009 року [PERSON] та [PERSON], що проживав в [INFO] одна й таж особа. Дані правовідносини регулюються: -ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; -ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності надувається на підставах, що не заборонені законом; -ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті; -ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачки [PERSON] на спадщину є доведеним , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved