overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим , що 21.12.1966 року під час виписування йому трудової книжки, були внесені відомості про нього, [PERSON], після чого він працював в різних установах та організаціях. Після досягнення пенсійного віку він звернувся до пенсійного фонду для оформлення пенсії, але йому було відмовлено, у зв"язку з тим, що замість його прізвища за паспортом та ідентифікаційним кодом "Корнаков" у трудовій книжці зазначено "Карнаков" і йому було рекомендовано звернутись до суду. Заявник прохав суд, встановити факт належності йому [PERSON] трудової книжки №1156, виписаної 21.12.1966 року на ім'я "Карнакова Володимира Анісімовича". В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Управління пенсійного фонду України в м.Лубнах в судове засідання не з'явився, прохав справу слухати без їх участі, проти задоволення заяви не заперечує. Зясувавши обставини справи , дослідивши докази по справі , заслухавши пояснення позивача, суд вважає , що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.12.1966 року під час виписування йому трудової книжки, були внесені відомості про нього, [PERSON], після чого він працював в різних установах та організаціях. Після досягнення пенсійного віку він звернувся до пенсійного фонду для оформлення пенсії, але йому було відмовлено, у зв"язку з тим, що замість його прізвища за паспортом та ідентифікаційним кодом "Корнаков" у трудовій книжці зазначено "Карнаков" і йому було рекомендовано звернутись до суду. Коли оформлялись документи на призначення пенсії, то було виявлено, що прізвище в трудовій книжці та паспорті не співпадають. У зв'язку з цим йому було відмовлено в призначенні пенсії і рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту належності йому трудової книжки. Факт належності трудової книжки заявнику, виписаної на ім"я "Карнакова" підтверджується доданими до матеріалів справи поясненнями директора ПП "Квант" [PERSON]М, де працює на даний час заявник. Встановлення факту належності заявнику трудової книжки для [PERSON] має юридичне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час виписування заявнику трудової книжки в 1966 році було допущено помилку в написанні прізвища і зазначено його неправильно як "Карнаков", тоді як повинно бути зазначено прізвище "Корнаков" і тому слід вважати , що трудова книжка № 1156 виписана 21.12.1966 р. на ім"я "Карнакова" в дійсності належить заявнику [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до Кілійського районного суду з позовом, в якому просить визнати за нею -Унті лою О.Х. право власності на спадкове майно, та пояснює, що 26.04.2005 помер її батько - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.04.2005 року зроблено запис, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 007583. На день смерті батька залишилося спадкове майно: грошові внески в філії № 6731/018 Кілійського відділення ВАТ „ Державний ощадний банк України" с. Дмитрівка. Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] позивачка прийняла фактично, тобто вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після померлого. Заява про прийняття спадщини до Кілійської районної державної нотаріальної контори не подавалася, спадкова справа після померлого не заводилась. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину, а також спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, немає. На підставі вищевикладеного позивачка просить визнати за нею -Унті лою [PERSON] право власності на грошові внески в порядку спадкування за законом, після смерті - [PERSON]. В судовому засіданні зазначені вимоги позивачка підтримала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом достовірно встановлено, що 27.04.2005 року помер батько позивачки - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-ЖД № 007583. Згідно довідки № 346 від 24.07.2009 року, наданої Кілійським відділенням № [NUMBER] „Державного Ощадного Банку України", грошові внески ( рахунок №91551074, рах. 636, які зберігаються в ТВБВ № 6731/018), [PERSON], [INFO], який проживав в с Дмитрівка заповів своїй дочці - [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини до Кілійської районної державної нотаріальної контори не подавали, спадкова справа після померлих не заводилась, що підтверджується відповіддю з Державної нотаріальної контори від 18.08.2009 року за № 785. Відповідно до ст. 1261, ч. З ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог, які він уточнив в судовому засіданні, прокурор посилається на те, що відповідачка в липні 2009 року незаконно, без спеціального дозволу здійснила самовільну порубку на прибудинковій території біля житлового будинку №11 по вул. Хотовицького в м. Красилові Хмельницької області 8 сухостійних фруктових дерев, внаслідок чого заподіяла навколишньому природному середовищу збитків на суму 475 гривень. Відповідачка позов визнала, пояснила, що за вказаних обставин без спеціального дозволу зрізала 8 фруктових дерев, оскільки вони засохли. Згідно з 4.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно ст.16 ч.І. п.2 Закону України „Про благоустрій населених пунктів на об'єктах благоустрою забороняється самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо. Судом показами сторін, матеріалами адміністративної справи про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ст. 153 КУпАП, встановлено, що вирубку 8 сухих дерев на прибудинковій території біля житлового будинку №11 по вул. Хотовицького в м. Красилові Хмельницької області відповідачкою було проведено самовільно без відповідного дозволу та погодження з Красилівської міською радою та екологічною інспекцією. Розмір заподіяної шкоди підтверджується розрахунком, проведеним відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів. Враховуючи майновий стан відповідачки, яка є особою похилого віку, пенсіонеркою, дитиною війни та ветераном праці, суд звільняє її від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони одружені, мають сина [PERSON], 02.01.2009р.н. Відповідач ухилається від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони 30.08.2008 р. зареєстрували шлюб у виконкомі Маловисторопської сільської ради Лебединського району, Сумської області, актовий запис №03. Від спільного життя мають сина [PERSON], 02.01.2009р.н, батьком якого є відповідач. В даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини, матеріально не забезпечує, в звязку з чим необхідно стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір в доход держави в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

В липні 2007 року АК «Промінвестбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тим, що між ними та відповідачем 17.12.2007 року був укладений кредитний договір № 087- 18\\07 на суму 4000,00 грн. зі сплатою 30% річних. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість в розмірі 5072,41 грн.:'3256,93 грн. - борг за кредитом; 1319,52 грн. - борг по процентам; 325,82 грн. - пеня за порушення терміну повернення кредиту; 170,14 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 5072,41 грн., а також судовий збір в сумі 51,00 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу. В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалив заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 17.12.2007 року був укладений договір кредиту № 087-18\\07 на суму 4000,00грн. зі сплатою 30% річних. З умовами договору відповідач була ознайомлена, договір був нею підписаний. На момент предявлення позову, у звязку з не виконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором кредиту, сума заборгованості складає в розмірі 5072,41 грн.: 3256,93 грн. - борг за кредитом; 1319,52 грн. - борг по процентам; 325,82 грн. - пеня за порушення терміну повернення кредиту; 170,14 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів. Згідно ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України обовязки повинні виконуватися належним чином у строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання договору не допускається. Згідно ст.549 ЦК з відповідача на користь позивача стягується пеня у разі порушення боржником грошових зобовязань. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також у порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 51,00 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення, сплачених позивачем у звязку з розглядом цивільної справи. 11а підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 549, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

В листопаді 2009 року АК ІБ «УкрСибБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тим, що між АК 1Б УкрСиббанк, правонаступником, якого є ПАТ УкрСиббанк що між ними та відповідачем 20.07.2006 року був укладений кредитний договір № 949-Ф (10605695000) на суму 47500,00 зі сплатою 15% річних до 18.07.2011 року та договір застави транспортного засобу від 20.07.2006 року. Крім того, в забезпечення кредиту було укладено договір застави автомобіля марки „ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER], 2006 року випуску. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість у розмірі 26469,61 грн. - борг за кредитом; 3586,43 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1174,58 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, складає 31230,62 грн. . Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 31230,62 грн., також судовий збір в сумі 312,30 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 120,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

В липні 2009 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником, якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] 07.07.2006 року був укладений кредитний договір № 57-fg - 2006р. на суму 9500,00 гривен зі сплатою 0,0001 % річних. Крім того, в забезпечення повернення кредиту був укладений договір поруки з відповідачем [PERSON], згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON]. Оскільки відповідачі, взяті на себе зобовязання не виконують зявилась заборгованість в розмірі: 1540,40 гривен - борг за кредитом, 332,50 грн. - прострочена комісія, 498,75 грн. - нарахована щомісячна комісія, 913,89 грн. - пеня, а всього 3285,54 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості в розмірі 3285,54 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 252,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив: впровадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 07.07.2006 року були укладені договори, а саме: з [PERSON] кредитний договір № 57- fg 2006р. на суму 9500,00 гривен зі сплатою 0,0001 % річних; з [PERSON] договір поруки, згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON] З умовами договорів відповідачі були ознайомлені, договори були ними підписані. Із наданих позивачем розрахунків, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачами прийнятого на себе зобов'язання за договором кредиту, сума заборгованості становить: 1540,40 гривен - борг за кредитом, 332,50 грн. - прострочена комісія, 498,75 грн. - нарахована щомісячна комісія, 913,89 грн. - пеня, а всього 3285,54 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Згідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. За новою редакцією статуту Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кридит» змінило найменування на Публічне Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кридит». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст.88 ЦПК України також з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 252,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

В вересні 2008 року Акціонерне товариство «Український інноваційний банк» в особі Миколаїської філії звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 63125,03 грн. 12.05.2009 року Ленінським районним судом м.Миколаєва ухвалено заочне рішення по даній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Український інноваційний банк» в особі Миколаїської філії в сумі 63125,03 грн., а також витрати, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та судовий збір в розмірі 632,00 грн. (справа №2-3165\\2009р.), а 2.12.2009 року за заявою відповідача вказане рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12.05.2009 року скасовано. В ході повторного слухання справи представник позивача уточнив позовні вимоги і просив лише стягнути борг за кредитним договором в розмірі 29553,45 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що з боргом він згоден та на даний час вже частково сплатили заборгованість. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 08.12.2006 року були укладені договори, а саме: з [PERSON] кредитний договір №20-061202 на суму 72916,00 грн. зі сплатою 17 % річних, який мав діяти до 6.12.2013р.; з [PERSON] - договір поруки №1 до договору №20-061202, згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за не виконання зобовязань [PERSON] С.М.. З умовами договорів відповідачі були ознайомлені, договори були ними підписані. Із наданих позивачем розрахунків, на момент розгляду справи, з урахуванням уточнених вимог, заборгованість за кредитом складає 29553,45 грн.: 27241,79 грн. основного боргу; 301,49 грн. - прострочених відсотків; 329,89 грн. - відсотків за користуванням кредитними коштами; 42,57 грн. - прострочена комісія; 46,57 грн. - комісія; 1591,14 грн,- пеня. У відповідності до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Згідно ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

У вересні 2009 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, постійні сварки. З серпня 2009 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, спору стосовно спільного майна не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2008 року, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 622. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги, постійні сварки. З серпня 2009 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, спору стосовно спільного майна не мають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Державне мито у розмірі 17 грн., що підлягає стягненню в дохід держави за реєстрацію розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на позивачку На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

В жовтні 2009 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухилявся від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надавав. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтвердила, просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіванні позов визнав частково, пояснюючи, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від своїх доходів, проте починаючи з лютого 2010 року, оскільки в жовтні 2009 року та в січні 2010 року він надавав допомогу дитині в сумі 500 грн.. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач ухилявся від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надавав. Проте, як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2010 року позивачці [PERSON] електронним переказом переведені 500 грн. 00 коп. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також згоду самого відповідача щодо визначення способу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) а також факт сплати позивачці [PERSON] відповідачем 500 грн. на утримання дитини за один місяць, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2009 року і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved