Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визначення часток в праві власності на квартиру та визнання права власності на спадкову квартиру в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що 22.09.2004 року померла його сусідка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина яка складалася з частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] і її чоловікові на праві спільної сумісної власності. Але ще при житті [PERSON] все належне їй майно, своїм заповітом від 04.06.2003 р. посвідченим державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори за реєстром №2040, заповіла позивачу. Чоловік спадкодавиці [PERSON] до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Але на день смерті дружини він проживав разом з нею, являвся пенсіонером і відповідно до ст.ст. 1241, 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Ні позивач, ні [PERSON] свідоцтво про право на спадкову частину квартири не отримували. А 07.06.2009 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири [ADDRESS]. Крім того ще при житті спадкодавець, своїм заповітом від 4.06.2003 р., посвідченим державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори, все належне йому майно заповів позивачу. Позивач, в установлений законом 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини звернувся з заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори. Та коли, в даний час, позивач звернувся до держнотконтори з тим, щоб отримати свідоцтво про право власності на спадщину, то державний нотаріус відмовила йому у видачі такого свідоцтва, оскільки чинним ЦК України передбачено про необхідність вказати відповідну частку у спільній сумісній власності, а така частка у свідоцтві про право власності на житло не вказана. Таким чином, позивач вважає , що частки в праві власності на квартиру є рівними і на день смерті [PERSON] становила кожному по 1/2 частині, [PERSON]; 1/2 частина в праві власності на квартиру покійному [PERSON] ПетруПетровичу. Вважає, що він повинен успадкувати згідно заповіту не 1/2 частину квартири, а тільки 1/4 частину квартири. Іншу 1/4 частину належної їй квартири повинен був успадкувати її чоловік [PERSON], а тому вважає, що має право успадкувати за заповітом 1/4 частину квартири №7, будинку №10 по пров.Лісному м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області після смерті 22.09.2004 р. [PERSON] та 3/4 частини тієї ж квартири після смерті 07.06.2009 р. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Просив визнати, що покійній [PERSON] і [PERSON] належить по 1/2 частині в праві власності на квартиру №7, будинку № 10 по пров.Лісному м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітами. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і день слухання справи повідомлені належним чином, згідно заяви від 18.02.2010 р. просив розглянути справу у його відсутність у відповідності до чинного законодавства. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 22.09.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина яка складалася з частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] і її чоловікові на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являвся чоловік спадкодавиці [PERSON]. Але ще при житті [PERSON] все належне їй майно, своїм заповітом від 4.06.2003 р. посвідченим державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори за реєстром №2040, заповіла позивачу. І тому в установлений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, позивач звертався до Вишневої міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та прийняв спадщину. Чоловік спадкодавиці [PERSON] до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Але на день смерті дружини він проживав разом з нею, являвся пенсіонером і відповідно до ст.ст. 1241, 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Ні позивач, ні [PERSON] свідоцтво про право на спадкову частину квартири не отримували. А 07.06.2009 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири [ADDRESS]. Крім того ще при житті спадкодавець, своїм заповітом від 04.06.2003 р., посвідченим державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори, все належне йому майно заповів позивачу. Позивач, в установлений законом 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини звернувся з заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори. Прийняв спадщину. На даний час, позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки чинним ЦК України передбачено про необхідність вказати відповідну частку у спільній сумісній власності. Суд вважає, що частки померлих в праві власності на квартиру є рівними і на день смерті [PERSON] становила кожному по 1/2 частині, а саме: -1/2 частина в праві власності на квартиру покійній [PERSON] Федорівні;- 1/2 частина покійному [PERSON] ПетруПетровичу. Таким чином спадковою частиною квартири після смерті [PERSON] являється 1/2 частина квартири. А спадковою частиною квартири після смерті [PERSON] являється 3/4 квартири [ADDRESS] . Із яких 1/2 частина квартири належала [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Вишневої міської ради 30.10.1995 року. А 1/4 частина квартири це та частина квартири, яку фактично успадкував [PERSON] після смерті своєї дружини, згідно ст.ст.1241, ст.1268 ЦК України, так як являвся непрацездатним на день смерті дружини і постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Позивач ж після смерті [PERSON] повинен успадкувати згідно заповіту не 1/2 частину квартири, а тільки 1/4 частину квартири. Іншу 1/4 частину належної їй квартири повинен був успадкувати її чоловік [PERSON]. Таким чином на даний час позивач повинен успадкувати за заповітом 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті 22.09.2004 р. [PERSON] та 3/4 частини тієї ж квартири після смерті 07.06.2009 р. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, що підтверджується свідоцтвами про смерть, заповітами, свідоцтвом про власність, технічним паспортом, постановами нотаріуса. Згідно ст. 368 ЦК України Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 372 ЦК України Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 1216 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved