Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на самочинне збудоване нерухоме майно та визнання його жилим, яке розташовано на земельній ділянки № 512 по вул. Ткаченко Петренко у Приморському районі м. Маріуполя на території садівницького товариства «Маяк». У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та пояснила, що вона 25 листопада 2009р. за договором купівлі-продажу придбала земельну ділянку, розташовану в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області в садівничому товаристві «Маяк» по вул. Ткаченко Петренко № 512. Вказану земельну ділянку вона придбала у [PERSON] разом з розташованим на ньому самочинно зведеним садовим будинком. Правовстановлюючих документів на садовий будинок не має. Оскільки право власності на знов створене нерухоме майно виникає з моменту реєстрації, а зареєструвати самочинне збудоване майно в БТІ вона не має права без рішення суду, просила визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визнавши його саме жилим будинком, оскільки в будинку є три житлові кімнати, кухня, сіні, пічне опалення. Представник виконавчого комітету Маріупольської міської ради [PERSON], який діє за довіреністю, у судове засідання не з*явивися, у письмовій заяві на ім*я суду просив розглянути справу без його участі , проти задоволення позову заперечував, доводів заперечень не навів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у позові [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На порушення своїх обовязків, передбачених ст. 10 ЦПК України, позивачка [PERSON] не довела тих обставин, що садовий будинок, розташований в садівничому товаристві «Маяк» в Приморському районі м. Маріуполя по віл Ткаченко Петренко № 512 є жилим. Позивачка повинна зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими вона, як з юридичними фактами, пов*язує свою матеріальну - правову вимогу. Судом встановлено,що позивачка [PERSON] придбала земельну ділянку загальною площею 0,0459 га, що розташована на території Приморського району м. Маріуполя Донецької області, садівницьке товариство «Маяк», на вулиці Ткаченка Петренка, номер 512, за договором купівлі-продажу 25 листопада 2009р. у [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON]А.( а.с. 13). На момент укладення угоди купівлі-продажу належність вищезазначеної земельної ділянки [PERSON], підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, який був наданий на підставі рішення Маріупольської міської ради від 06.04.2000року за №586 для ведення садівництва ( а. с. 11). Згідно плану земельної ділянки на земельній ділянці, яка розташована на території садівницького товариства «Маяк» по вул.. Ткаченко Петренко,номер 512 в Приморському районі м. Маріуполя, знаходиться садовий будинок ( а.с. 7). Технічний паспорт виданий на садовий будинок (а.с. 8), згідно характеристики будинку, господарських будівель і споруд під літ. А-1 зазначена споруда - садовий будинок ( а.с.10) Згідно висновків експертизи №45 від 13.03.2010р., який проводив обстеження технічного стану садового будинку в м. Маріуполі ,по вул. Ткаченка - Петренка, №512 в садівницькому товаристві «Маяк», встановлено, що при будівництві садового будинку літ.А-1 були допущені порушення вимог по розташуванню будівель на ділянці по п. 3.25* ДБН 360-92** «Планування та забудівля міських та селищних поселень» - садовий будинок знаходиться на відстані менш 1 м від межі зі суміжною ділянкою домоволодіння № 511 по вул. Ткаченка Петренка. Як вбачається з норм ДБН 360-92 «Планування та забудівля міських та селищних поселень», садові будинки це будівлі літнього (сезонного) ви користування, на які Норми по планово-обсяговим рішенням, а також Норми по технічним характеристикам несущих та огороджувальних конструкцій можуть не відповідати аналогічним Нормативним вимогам для жилих споруд (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення»). В планово обсягових рішеннях не дотримані вимоги ДБН В.2.2 15 2005 «Житлові споруди. Основні положення»: -п.2.24 : площі житлових кімнат літ. «1-3» та «1-4» складають А=8,7 кв.м та А=8,8 кв.м відповідно, проти мінімальній вимогам площі А= 10 кв.м (а.с.19). За ст..380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативними актами, і призначена для постійного в ній проживання. Згідно ч.1,2 ст..376 ЦК України житловий будинок, споруда, будівля і інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно до ст. 50 ЖК України житлове приміщення, повинно бути благоустроєним, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, доказів щодо придатності та призначення садового будинку для постійного проживання позивачка не надала. Таким чином, для виникнення права власності на будинок чи садибу, необхідно, щоб її було збудовано на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, було затверджено відповідний проект, було отримано відповідний дозвіл та будівлю було прийнято в експлуатацію. В судовому засіданні встановлено, що позивачкою садовий будинок зведений самочинно, тобто земельна ділянка в садовому товаристві «Маяк» попередньому власникові згідно Держакту відводилась для ведення садівництва, цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, позивачкою будівельний проект не підготовлювався та не узгоджувався із відповідними інстанціями, дозволу на проведення будівельних робіт вона не отримувала, та до того ж нею побудований садовий будинок, а не жилий, а зміна статусу будівель не є компетенцією суду, а відноситься до компетенції виконавчого органу місцевої влади. Таким чином, у суду не має підстав для задоволення позову [PERSON], а тому у його задоволенні суд відмовляє в повному обсязі.

Outcome: dismissed