Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року. Від шлюбу мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних ВІДНОСИН Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яким нерідко стають їх діти, що впливає на її психічний стан та спричиняє душенні страждання. На думку позивача, відповідач не здатен забезпечувати сімю, підтримувати нормальну атмосферу в сімї, будувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові і поваги, дружби та взаємодопомоги. Між нею та відповідачем припинено ведення спільного господарства, не підтримуються шлюбні відносини. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем вони вже рік не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство і не проживають однією сімєю. Їх міжособистісні конфлікти загострилися настільки, що питання щодо місця проживання спільних дітей та їх утримання поділ спільного майна вирішуються в судовому порядку, в іншому провадженні. Окрім того, зазначила, що відповідач проживає з іншою жінкою. Строк на примирення, який суд надавав за клопотанням відповідача, позитивних результатів не дав і у їх відносинах з відповідачем ніяких змін не відбулося. Почуття любові і поваги до відповідача вона втратила а тому вважала, що їх сімя існує формально і подальше її збереження неможливе та суперечить її інтересам. Відповідач у судовому засіданні фактично позовні вимоги визнав. Погодився з поясненнями позивача, що більше року вони не підтримують подружні відносини і не ведуть спільне господарство. Проте, на його думку, це сталося тому, що позивач не приділяла достатньої уваги сімї, не підтримувала нормальні родинні відносини, майже весь час приділяла роботі, зокрема, декілька місяців на рік перебувала за кордоном. При цьому, вирішення побутових питань, підтримання затишку в оселі та виховання дітей покладалося на нього та його матір. Заперечував проти того, що має іншу жінку. Зазначив, що не вживав заходів для примирення за час, який надавався судом, оскільки позивач була налаштована агресивно. Зазначив, що впевнився, що їх сімю зберегти неможливо, оскільки його попередні намагання примиритися з дружиною позитивного результату не дали. За усною домовленістю старша донька проживає разом з ним та його батьками, а молодший син проживає разом з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки. Сторони не підтримують шлюбні стосунки більше року, з цього ж часу не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірванні шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Позивач категорично не бажала примирення з відповідачем, однак незважаючи на це відповідач наполягав на наданні такого строку, який був визначений судом в півтора місяці. Проте після його спливу відповідач зазначив, що втратив почуття любові та поваги до позивача та вважав, що примирення між ними неможливе. Позивач та відповідач зазначили, що не вживали заходів для збереження сім'ї, а тому родинні стосунки відновленні не були. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. Враховуючи вище викладені обставини, вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер, сім'я існує формально, взаємопорозуміння між сторонам відсутнє, відповідач та позивач не бажають відновлювати сімейні стосунки, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, відтак суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства та інтересам обох сторін. Майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дітей та їх утримання вирішується в іншому провадженні.

Outcome: approved