Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивачка, [PERSON], 25 січня 2010 року звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Красноармійської міської ради про визнання права власності на майно спадкодавця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 12 травня 2009 року помер її батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-НО №377401). Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з жилого будинку з відповідними надвірними спорудами та побудовами, розташованого за адресою: м. Красноармійськ Донецької області, вулиця Пушкіна, будинок номер 112 та земельної ділянки площею 0,0702 га, на якій розташований вказаний будинок. Вказаний житловий будинок був збудований батьками в період перебування у шлюбі та спільного проживання. Дружина померлого, а її мати, [PERSON], померла 08.06.2003 року. На час смерті батька, тобто на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] спадкоємцями першої черги були вона та її рідна сестра [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Вказане домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, посвідченого нотаріусом Красноармійської нотаріальної контори 15 травня 1970 року по реєстру № 6717 і збудоване на земельній ділянці, яка була надана під забудову [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 06.05.1970 року. В подальшому [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 075645 від 02.08.2004 року, що підтверджує його право власності на земельну ділянку. Державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 05679. [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини після померлого батька, що підтверджується листом Першої Красноармійської державної нотаріальної конторі від 08.02.10 р. за № 53/01-14, який долучається до м матеріалів справи. Вона подала заяву про прийняття спадщини після померлого 12 травня 2009 року батька [PERSON]. Заява подана приватному нотаріусу Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON]. На момент смерті батька ніхто зареєстрований у житловому будинку не був. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті її батька [PERSON]. Вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати будинок на своє ім'я, оскільки [PERSON] не зареєстрував право власності, і на вказаний будинок відсутній запис у реєстрі прав власності. А на даний час БТІ не проводить реєстрацію права власності на померлого. Згідно п.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Звернутися з відповідною заявою до органу, який уповноважений прийняти рішення про оформлення права власності може лише власник майна, але, як зазначено вище, усі дозвільні документи, в тому числі і проект житлового будинку, оформлені на [PERSON], який на даний час є померлим. Отже, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок унеможливлює подальшого оформлення права власності на нього в порядку спадкування. Стаття З ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема право чинів; право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або законність набуття права власності не встановлено судом. На день звернення до суду претензії третіх осіб стосовно домоволодіння відсутні. Позивачка вважає, що за таких обставин, на забезпечення його права володіння майном, як передбачено ст. 319 ЦК України, є єдиним шляхом для визнання за нею права власності на житловий будинок № 112 по вулиці Пушкіна в місті Красноармійську - є звернення до суду на підставі ст. 392 ЦК України. На підставі викладеного, та враховуючи, що житловий будинок збудовано відповідно до затвердженого проекту; на земельній ділянці, що була відведена під його будівництво і в подальшому приватизована, і на даний час перебуває у приватній власності, із отриманням відповідних дозволів, зареєстровано в бюро технічної інвентаризації із наданням технічного паспорту позивачка вважає за можливе визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: місто Красноармійськ Донецької області, вулиця Пушкіна, № 112, після смерті її батька [PERSON], який помер 12 травня 2009 року. У судове засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої доводи своєї позовної заяви підтримала, наполягала на її задоволенні у повному обсязі і просить справу розглядати в її відсутність, що підтверджується заявою на а.с. 29. Представник відповідача позов визнав, не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати в його відсутність, що вбачається з заяви на а.с. 32-33. Представник третьої особи: Бюро технічної інвентаризації просять позов [PERSON] задовольнити і розглядати справу в їх відсутність (а.с. 30-31). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України позивачка визнається такою, що прийняла спадкове майно, оскільки вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В той же час сестра позивачки [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON], тобто позивачки у справі (а.с. 28). Крім того, у відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України позивачка має право набути право власності з підстав, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тому цей позов підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та,

Outcome: approved