Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області звернулася позивачка, яка вказала, що 24 вересня 2007 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 129004, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЕД № 389514, в якому було зазначено дівоче прізвище позивачки, яке було змінено згідно відповідного свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 352706. Заповіту померлим складено не було. Позивачка є дочкою померлого, спадкоємицею майна померлого першої черги за законом, яка усуває від права на спадкування спадкоємців за законом наступних черг, на даний момент інших спадкоємців майна померлого за законом першої черги крім позивачки немає. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0160311, виданим на імя [PERSON] 27 березня 2000 року, померлому належало право на відповідну земельну частку пай розміром 12,32 умовних кадастрових га без визначення цієї частки в натурі на місцевості у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» Троїцького району Луганської області. Спадщина відумерлою по теперішній час не визнавалася. Вчасно нотаріально посвідчити прийняття спадщини позивачка не мала змоги через незалежні від неї обставини, а саме втрату зазначеного сертифікату на землю, про що була надана обява до засобів масової інформації, на даний момент позивачка має тільки копію зазначеного сертифікату на землю, тому позивачка на теперішній час пропустила встановлений термін для прийняття спадщини, а також відсутній правовстановлюючий документ, так як його втрачено, у звязку з чим на даний момент відсутні належні підстави для оформлення спадщини у нотаріальному порядку і за вказаних обставин це не можливо без рішення суду. У судовому засіданні позивачка просить визнати за нею право власності на земельну частку пай розміром 12,32 умовних кадастрових га без визначення цієї частки в натурі на місцевості у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0160311, виданим 27 березня 2000 року на імя [PERSON], так як вказаний правовстановлюючий документ на зазначене майно було втрачено, про що було подано обяву в газету «Сельская новь», і тому через незалежні від неї обставини вона на даний момент не може оформити спадщину у нотаріальному порядку. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило. Суд, вислухавши позивачку, враховуючи те, що від відповідача заперечень на позовні вимоги до суду не надходило, вивчивши та проаналізувавши у сукупності доводи, матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 129004 - 24 вересня 2007 року помер батько позивачки, [PERSON], факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЕД № 389514, в якому було зазначено дівоче прізвище позивачки, яке було змінено згідно відповідного свідоцтва про укладення шлюбу серії 1І-ЕД № 352706. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0160311. виданим на імя [PERSON] 27 березня 2000 року, померлому належало право на відповідну земельну частку пай розміром 12,32 умовних кадастрових га без визначення цієї частки в натурі на місцевості у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Вугільник» Троїцького району Луганської області. На даний момент вказаний правовстановлюючий документ на зазначене майно було втрачено, у наслідок чого до засобів масової інформації було подано відповідну обяву. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ч.І ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1223 ІДК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вивчивши обставини справи, судом було встановлено, що вказане майно на підставі права власності має належати позивачці, так як вона є спадкоємицею майна померлого за законом першої черги, інших спадкоємців майна померлої судом не встановлено, позивачка не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, так як відповідну правовстановлюючу документацію на спадкове майно було втрачено, звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для отримання спадщини за вказаних обставин не є доцільним, адже не спричинить позитивних результатів, за яких позивачка буде маги змогу оформити спадщину у нотаріальному порядку, і тому, за таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст. 328, ст. 1268 ч. 1, ст. 1225 ч. І, ст. 1223, ст. 1261 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п «г», ст. 131 ЗК України,

Outcome: approved