Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду 18 грудня 2009 року з позовом до відповідачки про значення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те. що вій є гасником 2/5 частин двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Харківська 'дасть, м. Лозова, мікрорайон 4. буд. 38. кв. 96. яка належить йому на праві спільної иватної власності. Власником іншої частки приватизованої квартири є його колишня ужина, відповідачка по справі. Позивач вважає, що відповідачкою грубо порушуються го права користуватися своєю власністю, оскільки вона зареєструвала без його згоди на їй частці чотирьох осіб, які утримують на сумісній житловій площі хатню тварину - гаку бійцівської породи, яка є джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивач уважив, що тварину співвласники утримують без його на те згоди. [PERSON] одноразово звертався до відповідачки з пропозиціями обміну або продажу вказаної ртири. однак відповіді не одримав. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і ить зобов'язати [PERSON] сплатити на його користь грошову компенсацію за 2/5 тини двокімнатної квартири в розмірі 36784 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала та визнала його в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, уд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими, та такими, що влягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло (ерїї САВ № 618121 від 20 лютого 2008 року, виданого Лозівською міською Радою Харківської області, [PERSON] на праві спільної приватної власності належить 2/5 частини двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 4. буд. 38. кв. 96. Власником решти приватизованої квартири - 3\\5 частини, є його колишня дружина - [PERSON]. відповідачка по справі, що підтверджується копією вказаного свідоцтва, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме іаіїно, копією технічного паспорту від 12 січня 2008 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ними (а.с. 17-21). Позивач зазначає, що згідно Конституції України кожен має право володіти, ристуватися та розпоряджатися своєю власністю, але це право грубо порушується пасинком іншої частки приватизованої квартири, тобто його колишньою дружиною, яка у порушення положень ст. 47 Житлового кодексу України, а також Правил користування иміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету міністрів иаїни, зареєструвала на своїй приватизованій частці без його згоди осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] Цей факт підтверджується довідкою комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника» від 07 грудня 2009 року. Лща 3/5 частин квартири, які належать відповідачці, складає 17,5 м2, хоча норма житлової площі встановлюється в розмірі 13,65 м на одну особу. Крім того, не зважаючи на це істотне порушення, вищезазначені наймачі, утримують на сумісній житловій площі хатню тварину - собаку бійцівської породи, яка є джерелом підвищеної небезпеки. Позивач, як власник квартири згоди на утримання собаки не давав. Ці факти в судовому засіданні не заперечувала і відповідачка. З приводу утримання тварини у спірній квартирі позивач звертався до дільничного їпектора міліції капітана [PERSON], який виніс громадянам [PERSON] та [PERSON] |М. офіційне попередження, що підтверджується висновком Лозівського МРВ УМВС в рківській області від 03 листопада 2009 року. Кожному учаснику спільної часткової власності належить частка в праві власності на спільне майно. Виходячи з цього, кожен з співвласників має право самостійно зпорядитися своєю часткою, в тому числі продати. [PERSON] неодноразово ртався до своєї колишньої дружини з пропозиціями обміну або продажу квартири. 30 рвия 2009 року ним була направлена письмова претензія на ім'я [PERSON], в якій він пропонував заключити договір купівлі-продажу його частки квартири, але до ііерішнього часу ніякої відповіді з боку відповідачки він не отримав. Цей факт тверджений копією претензії, яка додається до матеріалів справи. В судовому засіданні було встановлено, що права позивача, як співвласника спірної квартири систематично порушувалися [PERSON]ГІ., що в подальшому робить можливим їм сумісне проживання та сумісне використання цієї квартири. Виділ частки спірної часткової власності в натурі за таких умов також неможливий. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що між ними відсутня домовленість про порядок користування спільним майном. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить зобов'язати [PERSON] сплатити на його користь грошову компенсацію за 2/5 частини двокімнатної квартири в розмірі 36784 грн.. оскільки, у відповідності до довідки про середню ринкову вартість одного кв. метра квадратного двокімнатних квартир північно-західного жилого аспву в м. Лозова Харківської області, наданою власником агентства нерухомості іізична особа-підприємець [PERSON] вартість одного квадратного метра спірної квартири, станом на грудень місяць 2009 року складає 1900 грн. Таким чином, ринкова вартість частки квартири, яка належить позивачу, для даного регіону становить 19.36 м.кв х 1900грн. = 36784 грн. (а.с.12). Викладене підтверджується матеріалами справи. Згідно ст.ст. 183, 364 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не пускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має іаво на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише з його згоди, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито», відповідач повинен сплатити судовий збір в розмірі 367,84 грн.. тобто 1% від суми вартості його частки у спірній квартирі, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду трави в сумі 120 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 005 року № 1258 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009- |року№ 825). Оскільки, позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з позивача суму недоплаченого судового збору в розмірі 6.84 грн. та суму недоплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду ави в розмірі 83 грн. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не ушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved