Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Рокитнянського відділення №2883 ВАТ «Державний ощадний банк України» (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та задоволення за рахунок реалізації цього майна грошові вимоги позивача в розмірі 23840 грн.50 коп. та стягнення з відповідача судових витрат в сумі 358 грн.40 коп., посилаючись на те, що 04.07.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №961 (далі - кредитний договір), згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 04.07.2011 року. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 961 між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір №1836 від 04.07.2006 року, згідно якого в іпотеку передано чотирьохкімнатну квартиру№47 по вул. Леніна, будинку №1 в смт.Рокитне, Київської області, договірною вартістю 100000 грн., яка належить відповідачу. В звязку з виникненням заборгованості у відповідача перед позивачем по сплаті нарахованих процентів, останнім було направлено на адресу відповідача лист вимогу №690 від 26.08.2009 року з вимогою строком до 28.09.2009 року погасити заборгованість в розмірі 22831 грн.14 коп. Проте, дана вимога позивача була проігнорована відповідачем і заборгованість не погашена. Станом на 27.11.2009 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №961 від 04.07.2006 року становить 23840 грн. 50 коп., в тому числі: сума кредиту, що залишилась до сплати - 16640 грн, залишок простроченої заборгованості по кредиту та відсотках - 6855грн. 33 коп. та сума пені за прострочення строків сплати кредиту та відсотків - 345 грн.17 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді чотирьохкімнатної квартири та задовольнити за рахунок реалізації цього майна грошові вимоги позивача в розмірі 24314 грн. 71 коп., посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти розміру заборгованості яка виникла у нього перед банком на протязі останіх 3-4 місяців в звязку з тяжким матеріальним становищем. Погоджується погасити дану заборгованість на протязі 2 місяців. Проте, категорично заперечує проти реалізації його квартири в рахунок погашення боргу перед банком. Ніяких письмових повідомлень від банку про погашення боргу та попередження про реалізацію квартири він не отримував. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №961, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000 грн. з терміном користування до 04.07.2011 року, та відсотковою ставкою за користування кредитом 14% річних у період сплати до 25 числа кожного місяця, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку встановлених даним кредитним договором. Зобов'язання за вищезгаданим кредитним договором забезпечено договором іпотеки № 1836, укладеним 04.07.2006 року між позивачем та відповідачем, посвідчений приватнім нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округа Київської області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1783. Згідно умов цього договору, позивачу в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 82,5 кв.м., жилою площею 53,8 кв.м., договірною вартістю 100000 грн., яка належить відповідачу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є одним із видів застав, а саме - заставою нерухомого майна. Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно п. 3.4, п.4.2.2. кредитного договору, у разі недотримання відповідачем умов кредитного договору, а саме у випадку затримок погашення кредиту та сплати відсотків по ньому, які допустив відповідач, банк має право достроково стягнути з відповідача наданий раніше кредит, проценти по ньому та штрафні санкції в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконання відповідачем вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено відповідачем протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.6.1 іпотечного договору, у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно п.6.1, п.6.2 кредитного договору, у разі виникнення між Сторонами спорів та суперечок за цим Договором або у звязку з ним. Сторони зроблять все необхідне для врегулювання вказаних спорів та суперечок шляхом переговорів. Спори та суперечки в рамках цього Договору, врегулювання яких Сторонами не досягнуто 30 календарних днів, вирішуються в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Згідно п.7.3 кредитного договору, будь-які повідомлення, які направляються Сторонами одна одній в рамках цього Договору, повинні бути здійсненні в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вона надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу Сторін. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підтвердження вимог позивача щодо правомірності звернення стягнення на предмет іпотеки до матеріалів справи надано лист-повідомлення № 509 від 07.07.2009 року, згідно якого позивач повідомляє відповідача про те, що станом на 06.07.2009 року виникла заборгованість по неналежному виконанню умов кредитного договору №961 від 04.07.2006 року в сумі 2223 грн.67 коп. та запропоновано відповідачу добровільно ліквідувати дану заборгованість до 25.07.2009 року. В разі невиконання даного повідомлення банком буде застосовано заходи примусового стягнення заборгованості. Проте, до матеріалів справи не надано належні докази про те, що лист-повідомлення №509 від 07.07.2009 року був направлений на адресу відповідача заказним листом. Також в даному листі-повідомленні відсутнє попередження відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цього повідомлення. Окрім того, до матеріалів справи надано лист-вимогу №690 від 26.08.2009 року, згідно якої позивач вимагає від відповідача строком до 28.09.2009 року здійснити повне погашення кредиту у розмірі 22831 грн.14 коп. В разі не виконання даної вимоги банк попереджує про прийняття заходів щодо погашення заборгованості в примусовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису до договору іпотеки. На підтвердження того, що лист вимога №690 від 26.08.2009 року належним чином був направлений на адресу відповідача до матеріалів справи надано копію реєстру заказних листів відправлених на Рокитнянський вузол звязку від 26.08.2009 року, згідно якого вбачається, що під №16 зазначено прізвище [PERSON] та адреса [ADDRESS]. Проте, вищевказаний реєстр заказних листів суперечить поштовому повідомленню про вручення поштового відправлення №113453, згідно якого заказний лист банку відправлено не 26.08.2009 року, а 27.08.2009 року, окрім того, заказний лист банку направлено не відповідачу [PERSON] за адресою [ADDRESS], а направлено на імя [PERSON] за адресою вул.Радгоспна,81 с.Синява, Київської області. Також з матеріалів справи вбачається, що підпис відповідача [PERSON] який є в кредитному та іпотечному договорах від 04.07.2006 року і меморіальному ордері від 04.07.2006 року, згідно якого банк видав відповідачу гроші в сумі 50000 грн. має значні відміності з підписом, який має місце на поштовому повідомленні №113453 від 27.08.2009 року про вручення відповідачу заказного листа банка. Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази про надсилання відповідачу вимоги про сплату заборгованості по кредитному договору в добровільному порядку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання ним зобовязання щодо погашення даної заборгованості, суд вважає, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасною тому, що відповідачу належним чином не повідомили про виникнення боргу перед банком, а тому він фактично позбавлений можливості сплатити заборгованість в грошовому виразі в добровільному порядку. Крім того, вирішуючи дану справу по суті та враховуючи положення ст.11 ЦПК України щодо меж заявлених вимог, суд вважає за неможливе постановити законне рішення без вирішення вимог про дострокове розірвання кредитного договору №961 від 04.07.2006 року, стягнення з відповідача заборгованості по даному кредитному договору та виселення мешканців з квартири, яка перебуває в іпотеці. З огляду на викладені обставини, суд не вбачає підстав до задоволення вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та задоволення за рахунок реалізації цього майна грошові вимоги позивача в розмірі 24314 грн.71 коп. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд відмовляє у задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved