Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

03.06.2008 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АСУБ «Грант», в якому просить зобов'язати останнього здійснити перерахунок суми банківського вкладу, відкритого на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити і пояснив, що в подальшому його інтереси буде захищати його представник. В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, в обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 12.04.1993 р. між позивачем відповідачем було укладено контракт- договір банківського вкладу на ім'я [PERSON] на суму 10000,00 карбованців з умовою нарахування 150 % річних 08.04.1994 р. суму вкладу було збільшено позивачем до 110000,00 карбованців. При цьому, з моменту розміщення вищевказаного вкладу, позивач не цікавився розміром свого вкладу, але у грудні 2007 року звернувся до відділення відповідача № 19 з питанням щодо стану свого рахунку. Згідно відповіді від 30.01.2008 р. відповідача, позивачу стало відомо, що станом на 21.01.2008 року сума його вкладу складає лише 1 гривню 10 копійок, а 110000,00 карбованців, а сума нарахованих процентів- лише 21 гривню 16 копійок, при цьому відповідачем надано розрахунок нарахування процентів на суму вкладу. Однак, наданий розрахунок проведено всупереч законодавства, такі дії відповідачем проведено не законно, сума вкладу на його рахунку повинна складати станом на 30.04.2008 р. 726447,23 грн., а не суму, яку зазначає відповідач. На підставі цього позивач просить позов задовольнити в повному обсязі і зобов'язати відповідача здійснити перерахунок суми банківського вкладу. В судовому засіданні представник відповідача проити заявленого позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх заперечень пояснив суду, що дійсно між позивачем і відповідачем було укладено договір банківського вкладу (контракт). Згідно Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні» українські карбованці підлягали обміну на гривню за курсом 100000,00 карбованців за 1 гривню і відповідно до цього, внесена позивачем сума вкладу до банку в розмірі 10000,00 карбованців дорівнює 0,10 гривень, а сума вкладу в розмірі 100000,00 карбованців дорівнює 1,00 гривні, сума нарахованих процентів складала 220509,58 карбованців, що дорівнює 2,21 гривні. Розрахунок відсотків та їх нарахування на вклад позивача також було проведено відповідно до діючого законодавства України, тому ніяких порушень прав позивача з боку відповідача не проведено в зв'язку з чим, в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.04.1993 року між позивачем і Акціонерним Восточно -[PERSON] Банком «СТУДГРАНТ», правонаступником якого є відповідач по справі, було укладено договір банківського вкладу (контракт) на ім'я [PERSON] на суму 10000,00 карбованців з умовою нарахування 150 % річних. 08.04.1994 року суму вкладу було збільшено позивачем до 110000,00 карбованців. Згідно п.1.1. статуту ПАТ «Східно-Український Банк «Грант», зареєстрованого 02.10.2009 р. номер запису 14801050015004802 та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи правонаступником Акціонерного Східно - [PERSON] Банку «ГРАНТ» станом на теперішній час є Публічне Акціонерне Товариство «Східно - [PERSON] «Грант». Як вказує позивач, з моменту розміщення вищевказаного вкладу, він не цікавився розміром свого вкладу, але у грудні 2007 року звернувся до відділення відповідача № 19 з питанням щодо стану свого рахунку. Згідно відповіді від 30.01.2008 р. відповідача, позивачу стало відомо, що станом на 21.01.2008 року сума його вкладу складає лише 1 гривню 10 копійок, а 110000,00 карбованців, а сума нарахованих процентів- лише 21 гривню 16 копійок, при цьому відповідачем надано розрахунок нарахування процентів на суму вкладу. Позивач вважає розрахунок, проведений відповідачем невірним, так як відповідно до ч.1 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. За весь час дії договору з моменту його укладення і станом на сьогоднішній час онука позивача, на користь якої було розміщено вклад, жодного разу не зверталась до відповідача з вимогою виплати їй процентів , також договором не передбачено, що проценти нараховуються виключно на первісну суму вкладу і не збільшують суму вкладу. Таким чином, усі проценти, що нараховувались по даному розрахунку та не витребувались онукою позивача, повинні бути приєднані до суми вкладу та при наступному нарахуванні повинна братися до уваги вже збільшена сума вкладу. Відповідно до розрахунку, проведеного самим позивачем, сума вкладу на його рахунку станом на 30.04.2008 року повинна становити 726447 гривень 23 копійки. Однак, суд не може погодитись з наведеними доводами позивача та його представника, оскільки згідно Указу Президента України від 25.08.1996 року №762/96 «Про грошову реформу в Україні» українські карбованці підлягали обміну на гривню за курсом 100000,00 карбованців за1 гривню. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, внесена позивачем сума вкладу до банку в розмірі 10000,00 карбованців дорівнює 0,10 гривень, а сума вкладу в розмірі 100000,00 карбованців дорівнює 1,00 гривні, сума нарахованих процентів складала 220509,58 карбованців, що дорівнює 2,21 гривню. З моменту внесення грошових коштів на депозитний рахунок на них нараховувались проценти з розрахунку 150% річних. При цьому проценти нараховувались безпосередньо на суму вкладу, без додавання до нього суми попередньо нарахованих процентів, оскільки умовами контракту передбачено нарахування процентів лише на суму вкладу. Дійсно, частиною 5 ст.1061 ЦК України в редакції від 2003 року передбачено, що проценти на банківський вклад сплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. Однак, ця норма застосовується до цивільних відносин з моменту набрання чинності новим Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року, а Цивільним кодексом в редакції від 1963 року, який діяв з початку внесення вкладу позивачем і до 01.01.2004 р., приєднання процентів до основної суми вкладу не передбачалось. Тобто, з 12.04.1993 року на вклад позивача нараховувались проценти без приєднання до суми основного вкладу, а вже з 01.01.2004 р. - з приєднанням. Таким чином, твердження позивача про те, що усі проценти, що нараховувались по депозитному рахунку позивача, повинні були приєднані до суми вкладу та при наступному нарахуванні повинно було братися до уваги вже збільшена сума вкладу, не відповідають вимогам законодавства України та не можуть бути прийняті судом до уваги. Як зазначено відповідачем, листом від 23.06.1995 року за № 284 позивача було повідомлено про гой факт, що в звязку зі зміною облікової ставки Національного банку України, з 07.06.1995 року на його вклад будуть нараховуватись проценти виходячи зі ставки 10 % річних. Таким чином, починаючи з 07.06.1995 року відповідачем нараховувались проценти на вклад позивача 1,10 грн. з розрахунку 10 % річних по 05.04.2008 р. З 03.02.2004 р. у відповідача встановлена процентна ставка по депозитним вкладам на вимогу на рівні 1 % річних, банком до всіх депозитних вкладів на вимогу застосовувалась процентна ставка з розрахунку 1 % річних. Відповідно до ч.2. ст.1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. За ч.2 ст.1061 ЦК України, банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідального повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Листом від 29.02.2008 р. за вих. № 974/03-1-01 позивача було повідомлено про застосування до його депозитного вкладу процентів, виходячи зі ставки 1 % річних. Оскільки, цей лист був отриманий позивачем 06.03.2008 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 1891452, то відповідно, процентна ставка із рахунку 1 % річних почала застосовуватися до депозитного вкладу позивача з 06.04.2008 р. Станом на 01.05.2008 р. загальна сума вкладу позивача становить 4,70 грн., яка складається з суми вкладу в розмірі 1,10 грн., суми нарахованих процентів в розмірі 3,60 грн. В зв'язку з тим, що відповідач діяв на підставі діючого законодавства України, судом порушень прав позивача зі зрони відповідача не встановлено. Що стосується залучення до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, клопотання про що заявлено представником відповідача, то судом ця особа повідомлена про її право заявити про свою участь в розгляді справи, однак остання не заявила суду про вступ до участі у справі, тому справу належить розглядати за її відсутності. Відповідно до 4.1 ст.36 ЦПК України сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи, або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов'язана повідомити суд про цю третю особу, про що відповідачем і було повідомлено суд. Однак, відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України, суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Таким чином, обставини, викладені позивачем, на підставі яких обґрунтовується заявлений позов, не є підтвердженими ніякими належними доказами, а базуються лише на припущеннях, в зв'язку з чим суд вважає ці обставини не доведеними, а позов такими, що не підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст.11, 60, 1058, 1061 ЦК України,

Outcome: dismissed