Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

23.09.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними Державних актів на право приватної власності на земльну ділянку , посилаючись на те, що вона є власником ? частини житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами [ADDRESS] . другим співвласником вказаного житлового будинку є [PERSON] При оформленні відповідачем права власності на земельні ділянки розташовані по [ADDRESS] та при виготовленні технічної документації на ці земельні ділянки позивачка не погоджувала з відповідачем меж цих земельних ділянок. Тому на думку позивачки отримання [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки для обслуговування частини житлового будинку було здійснено з порушенням чинного земельного законодавства України, а тому дані Державні акти підлягають визнанню недійсними. Позивачка просить суд визнати недійсними Державний акт [NUMBER] від [INFO] року на право власності на земельну ділянку площею 79 кв.м, розташовану по [ADDRESS] та надану [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та Державний акт [NUMBER] від [INFO] року на право власності на земельну ділянку площею 216 кв.м. розташовану по [ADDRESS] , надану [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився , оскільки він є власником ? частини житлового будинку з надвірними господарськими і побутовими будівлями та спорудами , розташованого в [ADDRESS] . Загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 702 кв.м, з них для будівництва та обслуговування вказаної частки житлового будинку йому надано у користування земельна ділянка площею 295 кв.м, з яких під будівлями —94 кв.м, під двором — 201 кв.м і у зв'язку з чим він отримав два Державних акти. Дані Державні акти були видані на підставі рішення Вознесенської міської ради [NUMBER] від [INFO] року. Земельна ділянка , яка належить позивачці вільна і її прав він не порушував, а тому просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не згоден , просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] не порушував прав позивачки. [PERSON] отримав два Державних акти на земельні ділянки загальною площею 295 кв.м. земельна ділянка, яка належить впозивачці вільна. [PERSON] отримав Державні акти на підставі рішення Вознесенської міської ради від [INFO] року за [NUMBER] . Третя особа--представник Вознесенської міської ради в судовому засіданні з позовом згідна , оскільки надання [PERSON] двох Державних актів суперечить нормам ЗК України , а також вважає, що узгодження меж земельної ділянки між сторонами немає. Третя особа-- представник Держкомзему в судовому засіданні з позовом згідний частково , посилаючись на те, що спору між [PERSON] і [PERSON] щодо меж земельних ділянок немає. [PERSON] як громадянка Росії має право на викуп земельної ділянки. Земельна ділянка [PERSON] виділена згідно рішення Вознесенського міськнарсуду Миколаївської області від [INFO] року загальною площею 295 кв.м. , ще рахується однією земельною ділянкою хоча розбита на дві. Порушення стосуються тільки заповнення і видачі Державного акту, що не порушує прав [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у цивільному процесі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.215 ЦК Ураїни недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом. Згідно ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Від повідно до ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди , якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди . З рішення Вознесенського міськнарсуду Миколаївської області від [INFO] року видно, що домоволодіння [ADDRESS] розділене між двома співвласниками по другому варіанту висновку технічної експертизи і кожному із співвласників залишено в користуванні по 295 кв.м земельної ділянки в тому числі під будівлі та двір. В силу ст.11 ЗУ "Про судоустрій України" судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади місцевого самоврядування , їх посадовими особами об'днаннями громадян та іншими організаціями , громадянами та юридичними особами на всій території України . Відповідно до ст.81 ч.1 п.”в” ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були -3- раніше надані їм у користування . З рішення Вознесенської міської ради [NUMBER] від [INFO] року видно, що [PERSON] передано безоплатно у власність земельні ділянки по фактичному користуваню для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу по [ADDRESS] площею 0,0295 га ( згідно часток визначених рішенням суду ). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приватизовано 295 кв. м (216 кв.м +79кв.м) земельної ділянки один раз по кожному виду використання згідно ст.116 ЗК України , яка передана йому у користування рішенням Вознесенського міськнарсуду Миколаївської області від [INFO] року. Згідно ст.81 ч.3 , ст.93 ЗК України іноземні громадяни можуть набувати право власності на земельні ділянки в разі придбання її за цивільно-правовими угодами , викупу земельної ділянки , на якій розташований об'єкт нерухомого майна , що належить їм на праві власності, а також земельні ділянки можуть передаватися їм в оренду . В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] зверталася до виконкому Вознесенської міської ради з приводу надання їй в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] , на що їй було повідомлено, що земельні ділянки площею 0,0079 га та 0,0216 га по [ADDRESS] передані у приватну власність [PERSON] , щодо земельної ділянки яка є в її користуванні 295 кв.м відповіді вона не отримала. На час розгляду справи [PERSON] є громадянкою Росії. В силу ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України , звертатися до суду за захистом своїх порушених , не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні не надано позивачкою доказів про порушення її прав чи інтересів відповідачем [PERSON] Тому , виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed