Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

У вересні 2009р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,04396 га, яка розташована за адресою: м.Маріуполь, вул..Розова, 12 та належить на праві власності [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що на підставі укладеного 14.05.2005 року договору довічного утримання з [PERSON], вона являється власником жилого будинку з усіма господарчими спорудами, розташованими на земельній ділянці за адресою: м.Маріуполь, вул..Розова,12, та її право зареєстровано в Маріупольському БТІ 30.05.2005р., що підтверджується відповідним витягом. Після смерті [PERSON] у вересні 2008 року, відповідачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, а саме приватизованої на ім*я останньої земельної ділянки, на якій розташований належний їй, [PERSON], жилий будинок. Просила суд визнати за нею право власності на цю земельну ділянку на тій підставі, що по нормам ст. 120 ЗК України за нею, позивачкою, перейшло право на земельну ділянку у разі переходу права власності на будинок, який належав попередньому власнику, також як і земельна ділянка. [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до суду не зявилась у зв*язку з мешканням в іншій області, в письмовій заяві на ім*я суду проти позову заперечувала, стверджуючи, що у неї, як спадкоємця першої черги після смерті її бабусі [PERSON], яка також залишила заповіт на її, [PERSON], ім*я, виникло право на спадщину на земельну ділянку, яка була приватизована [PERSON] при житті та в договорі довічного утримання не зазначена як майно, яке переходить у власність [PERSON]. Просила відмовити в задоволенні позову та врахувати ту обставину, що Другою [PERSON] держнотконторою розглядається її заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю саму земельну ділянку. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, до суду не зявився, надавши копію спадкової справи після смерті [PERSON] та просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Управління Держкомзему в м. Маріуполі, в судове засідання не з*явився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав та на підставі наступних норм закону. Відповідно до положень ст..377 ЦК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. За умовами ч.3 ст..120 Земельного кодексу України у разі переходу права власності на будинок від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Судом встановлений той факт, що [PERSON] була власником житлового будинку № 12, розташованого на земельній ділянці на вул. Розовій в Приморському районі м. Маріуполя, що належала їй же на праві приватної власності (кадастровий номер 1412300000:02:002:0415, площею 0,04396), що підтверджується відповідними свідоцтвами БТІ та держактом. Згідно договору довічного утримання, укладеного 14.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передала, а [PERSON] отримала у власність жилий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за цією адресою, зобовязавшись за це забезпечити її довічним утриманням та доглядом на визначених цим договором умовах. Зазначений договір має нотаріальне посвідчення, тобто є укладеним, зареєстрований в Маріупольському БТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7376907 від 30.05.2005 року, і діяв з моменту укладення і до моменту смерті відчужувача, тобто [PERSON] За життя [PERSON] реалізувала своє право на приватизацію земельної ділянки та отримала Державний акт про право приватної власності на землю, за яким їй на праві власності належала земельна ділянка за адресою: м.Маріуполь, вул.Розов, 12, площею 0,0729 га, для обслуговування жилого будинку. Частину цієї земельної ділянки площею 280,4 кв.м., [PERSON] за життя продала [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.07.1996 року (р.№2-2094), посвідченим Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою. Таким чином, на момент укладення договору довічного утримання [PERSON] була законним власником змеленої ділянки площею 0,04396 га, тобто ця земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, належала їй на праві приватної власності, та тому вона мала законне право нею розпоряджатись, однак при оформленні договору довічного утримання це питання не обговорювалось. 05.09.2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приморським відділом РАГС Маріупольського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло все належне їй за життя майно. Спадкоємцем за заповітом після її смерті стала [PERSON] Однак домоволодіння №12 по вул..Розовій до складу спадщини не увійшло, оскільки за життя спадкодавець уклав цивільно-правову угоду про його відчуження та воно перейшло у власність [PERSON]. Виходячи з положень ст. 120 ЗК України, до позивачки на момент укладення договору довічного утримання та його реєстрації в БТІ перейшло право на земельну ділянку на тих умовах, на яких вона належала [PERSON], тобто у власність, та таким чином приватизована [PERSON] земельна ділянка не є з 30 травня 2005р. спадковим майном померлої, що не дає підстав [PERSON] пред*являти вимогу про спадкування цієї земельної ділянки. Той факт, що [PERSON] у встановленому законом порядку не переоформила право на земельну ділянку після оформлення права власності на будинок, не є перешкодою для захисту її права у судовому порядку. Таким чином, суд визнає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов задовольняє в повному обсязі, визнаючи за позивачкою право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1412300000:02:002:0415) площею 0,04396, розташований за адресою: м.Маріуполь, вул..Розова,12.

Outcome: approved