Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 березня 2010 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20 жовтня 1999 року померла його мати - [PERSON], яка мешкала в с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області, та при житті являлася членом КСП „Україна. Згідно сертифікату ¦ на право на земельну частку (пай) серії ХР №025608, виданого 26 серпня 1996 року Краснокутською районною державною адміністрацією [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП „Україна на території Пархомівської сільської ради розміром 5,4 умовних кадастрових га. Після її смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельний пай. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавці [PERSON], в звязку з чим звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діяла по довіреності, прохала поновити строк на звернення до суду та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без їх участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 20 жовтня 1999 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії I- ВЛ №258743, виданого 17 лютого 2010 року Відділом РАЦС Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №79 в Книзі реєстрації смертей 1999 року жовтня місяця 25 числа. Згідно довідки, виданої Пархомівською сільською радою 03.03.2010 року за №618, [PERSON] постійно проживала в [INFO], та з нею проживали : мати - [PERSON], яка померла 02.03.2001 року, та син - [PERSON]. При житті мати позивача [PERSON] являлася членом КСП „Україна та згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №025608, виданого 26.08.1996 року їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності на території Пархомівської сільської ради розміром 5,4 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується довідкою, виданою Відділом Держкомзему у Краснокутському районі 26.02.2010 року за №1-15/2401. Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач фактично прийняв спадщину, яка складається із земельної частки (паю), але із заявою до Краснокутської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертався, оскільки вважав, що фактично прийнявши спадщину, він в любий час може її оформити юридично. Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При житті матірю позивача [PERSON] заповіт складений не був. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. Часом відкриття спадщини на підставі правил статті 525 ЦК України, слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.526 ЦК України. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, але своєчасно не оформив її юридично через свою юридичну неграмотність. Згідно із ч.І ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ч.І ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець після смерті спадкодавця - його матері [PERSON] має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved