Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Відділ ГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 19.11.1996 року за № 289, позивач визнаний наймачем квартири [ADDRESS], замість попереднього наймача, його колишньої дружини [PERSON] в звязку з вибуттям останнього на постійне місце проживання в інше жиле приміщення [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстрована донька позивача [PERSON], але остання ніколи не проживала та не проживає в цій квартирі, спільних витрат по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, про благоустрій квартири не дбає, усім вищезазначеним, як зазначає в позовній заяві, займається позивач. Відповідач ще в 1996 році, після розлучення позивача з [PERSON], разом з матірю вибула з вказаної квартири, забравши всі свої особисті речі, до іншого жилого приміщення, на даний час відповідач одружилась та проживає разом з чоловіком на його житловій площі. В липні 2007 року позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі її вибуття на постійне місце проживання в інше жиле приміщення ( відповідно ст.107 ЖК України), але своїм Рішенням Броварський міськрайонний суд відмовив в задоволенні цієї позовної вимоги [PERSON]. Відповідно Ухвали Апеляційного суду Київської області від 09 червня 2008 року вищезазначене Рішення Броварського міськрайонного суду в частині відмови щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без змін. Але з моменту набрання вищевказаною Ухвалою Апеляційного суду Київської області законної сили відповідач [PERSON] до спірної квартири не вселилась, як і раніше в квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе, комунальних послуг не сплачує. В тексті позовної заяви позивач наголошує, що перешкод для проживання відповідача в спірній квартирі не створював і не створює. В звязку з цим позивач вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування квартирою № 144 по вул. Возєднання, 11 в м.Бровари, оскільки в строк понад 6 місяців після набрання Ухвалою Апеляційного суду Київської області законної сили без поважних причин в квартиру не вселилась та не проживає в ній, тому [PERSON] просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] внаслідок її відсутності у місці постійного проживання понад шість місяців без поважних причин. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що перешкод у користуванні відповідачем спірною квартирою він не створював, відповідач ще з 1996 року забрала всі свої речі та вибула на постійне проживання за адресою [INFO]., з 09 червня 2008 року після набрання ухвалою Апеляційного суду Київської області відповідач в квартиру не вселялась, скарг чи заяв від неї до правоохоронних органів чи до ЖЕКу не надходило. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, зауважив, що відповідач маючи можливість проживати в спірній квартирі не проживала і не проживає в ній без поважних причин більше 6 місяців, також звернув увагу суду на те, що квартира № 144 є однокімнатною, житлова площа складає 17,5 кв.м., тому проживання в ній двох різностатевих людей, навіть якщо це батько і донька, крім того ще її чоловік, все це спричинить нові суперечки і сварки, що ще більше погіршить ситуацію та сосунки між сторонами. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що завжди мала намір проживати в спірній квартирі, в дитячому віці вона разом з усією сімєю проживала тут, коли їй було десять років, батьки отримали квартиру № 22 на вул.Черняхівського, 17-а, куди і вибули на постійне проживання, в 2000 році позивач після розлучення з матірю відповідача переїхав в спірну квартиру, відповідач до 2003 року проживала з матірю, в 2003 році просила позивача дозволу пожити їй в спірній квартирі, але останній відмовив, в 2006 році відповідач одружилась, навесні 2007 року з дозволу позивача відповідач перевезла деякі свої речі і проживала там 1-2 місяці, після чого між сторонами почали виникати суперечки за квартиру і відповідач змушена була виїхати з неї, оскільки позивач змінив ключі в замку вхідних дверей. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Відділу ГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України Київській області в судове засідання не зявився, до суду надав листа в якому просить розглядати справу у його відсутності . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що з відповідачем не знайомі, підтвердили пояснення позивача стосовно того, що відповідач не проживала в спірній квартирі з 1996 року. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та її представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] являється позивач, відповідно до Рішення Броварської міської ради від 19.11.1996 року за № 289 замість попереднього наймача [PERSON] в звязку з вибуттям наймача на постійне місце проживання в інше жиле приміщення на [ADDRESS]. Відповідно довідки у формі №3, виданої КП «Служба замовника» за № 1971 від 01.12.2009 року, основним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON], також перебуває на реєстраційному обліку і [PERSON] Згідно ордеру № 946, виданого Виконавчим комітетом Броварської міської ради [PERSON] на підставі рішення виконкому Броварської міської ради від 17.12.1991 року за № 335, на сімю з трьох осіб на право зайняття житлового приміщення квартири № 22 за адресою вулЧерняховського, 17-а житловою площею 31,1 кв.м., а саме матір відповідача - [PERSON], відповідача - [PERSON], сестру відповідача - [PERSON] Своїм Рішенням Броварський міськрайонний суд Київської області 21 листопада 2007 року відмовив в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 144 в будинку № 11 по вул. Возєднання в м. Бровари Київської області з підстав її вибуття на постійне місце проживання в інше жиле приміщення ( відповідно ст.107 ЖК України). Ухвалою від 09 червня 2008 року Апеляційний суд Київської області залишив без змін Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2007 року. Відповідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В ході розгляду справи судом було встановлене наступне. [PERSON], після набрання Ухвалою Апеляційного суд Київської області законної сили 09 червня 2008 року, до квартири № 144 за адресою вул. Возєднання,11 в м.Бровари Київської області не вселялась, що не заперечувала в судовому засіданні і сама відповідач. У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року за №2 наявність рішення суду про право громадянина користуватись жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутній понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сімї, який був відсутній понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права( вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Крім того, ст.60 ЦПК України визначає, що кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем взагалі не було наведено будь-яких доказів її проживання в спірній квартирі, чи поважності причин її не проживання за місцем реєстрації після 09 червня 2008 року. Крім того слід зазначити, що основним квартиронаймачем за адресою [ADDRESS] являється позивач, натомість відповідач вписана в ордер на право зайняття житлового приміщення - квартири № 22 за адресою вулЧерняховського, 17-а житловою площею 31,1 кв.м., що дає право останній користуватись вказаним жилим приміщенням. Тому суд вважає позов [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки, ця позовна вимога зобовязує Відділ ГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України Київській області, який не є співвідповідачем по справі, крім того справи про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства розглядаються в порядку адміністративного судочинства, тому позивачу необхідно звернутись до суду з відповідним позовом.

Outcome: partial