Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-08 00:00:00

В квітні 2008 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON]. ( а. с. 7-10) , в якому просить вселити її до кв.[ADDRESS] . Позивачка просила зобов'язати відповідачку видати їй ключі від належної їй на праві власності кімнати та вхідних дверей помешкання, не чинити перешкоди в користуванні підсобним приміщенням, що знаходяться в загальному користуванні сторін, визнати незаконними здійснені [PERSON]. переобладнання в будинку та привести перебудови у первісний стан, зокрема, встановити двері до її кімнати на попереднє місце, поставити піч в кухні, змонтувати в належній їй кімнаті батарею та труби, прибрати туалет в кладовій. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що як співвласниця квартири, вона не давала згоди на проведення переобладнань і перебудов в будинку. Крім того, вважає, що неправомірними діями [PERSON]. їй спричинена моральна шкода в сумі 1600 грн. , яку просила стягнути на її користь з відповідачки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, не наполягала на перенесенні дверей до її кімнати на попереднє місце, просила зобов'язати [PERSON]. знести самовільну прибудову в кухні та частині коридору. Також позивачка просила зобов'язати відповідачку встановити газову плиту згідно з планом розміщення газового обладнання, визначеного у технічному паспорті, на попереднє місце та прибрати газовий лічильник. При цьому було зазначено, що переобладнання та перепланування в квартирі були проведені відповідачем без відповідної згоди виконавчого комітету Олишівської селищної ради. Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] надати [PERSON] ключ від квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON]. привести перебудови кладової, коридору та кухні у відповідність до технічного паспорту квартири [ADDRESS] , складеного Чернігівським РБТІ, відновити опалення в кімнаті, що належить [PERSON] на праві власності. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 83 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та необґрунтоване, з причин неправильного застосування норм матеріального права ; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог . Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що нею робився капітальний ремонт в спірній квартирі, оскільки вона проводила тільки поточний ремонт, і згідно Наказу № 945/ 5166 від 25 грудня 2000 року Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України „Про затвердження положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт” поточний ремонт не потребує дозволу відповідних органів. Судом не враховано, як вказує апелянт, що позивачка постійно проживає в [ADDRESS] розташована садиба матері позивачки , в якій вона і мешкає, коли приїжджає, а в спірній кімнаті позивачка не має речей, які б свідчили про її проживання , на протязі останніх 6 років вона там жодного разу не ночувала в спірній квартирі . Апелянт також вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки довідці Олишівської газової дільниці про відсутність у кімнаті [PERSON] опалення ще з 2002 року. І оскільки відповідачка набула право власності на свою частину квартири тільки в 2007 році, то не може нести відповідальність за відсутність системи опалення в кімнаті позивачки . Крім того, нормативними актами заборонено опалення приміщень, які залишаються без постійного нагляду, а тому рішення суду про зобов'язання апелянта відновити опалення в кімнаті позивачки , на думку апелянта, є безпідставним. На думку апелянта, суд першої інстанції необ'єктивно дослідив відмовні матеріали за зверненнями [PERSON], визнавши їх доказами на користь позивачки, проте, в них відсутні будь - які дані про вчинення [PERSON]. неправомірних дій та застосування до неї з цього приводу мір реагування, тому такі докази є неналежними та недопустимими. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню в частині зобов'язання [PERSON] відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS] Оскільки приймаючи рішення щодо зазначеної частини позовних вимог, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та висновки суду щодо зазначеної частини позовних вимог не відповідають обставинам справи. Відповідно до положень ч.1, п.1, п. 3 статті 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення в зазначеній частині позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS] Апеляційний суд також вважає за необхідне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2008 року змінити в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про вселення. Вселити [PERSON] в кімнату 1-2, площею 6,5 кв. м ( згідно даних технічного паспорту) квартири [ADDRESS] В іншій частині рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2008 року необхідно залишити без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. В ході судового розгляду даної справи встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 1999 року ( а. с. 14) є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] , відповідачка [PERSON]. відповідно до договору довічного утримання від 14 жовтня 2000 року ( а. с. 11 відмовного матеріалу № 596) є власником 5/6 частин вищевказаної квартири. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2001 року ( а. с. 11-13) між сторонам встановлено наступний порядок користування житлом : [PERSON] виділено кімнату 1-2 площею 6,5 кв. м, [PERSON] , від якої частина квартири перейшла відповідачці, виділено кімнати 1-3 площею 15,1 кв. м. та 1- 4 площею 16,8 кв. м. Підсобні приміщення - кухню, коридор та кладову залишено в загальному користуванні. Висновок суду першої інстанції про наявність перешкод у позивачки в користуванні спірною квартирою, власником 1/ 6 частини якої вона являється , є обґрунтованим , ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд першої інстанції на підставі положень ч. 2 статті 386 Цивільного кодексу України обґрунтовано прийшов до висновку щодо вселення [PERSON] та зобов'язання [PERSON]. надати позивачці ключ від спірної квартири. Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2008 року змінити в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про вселення. Вселити [PERSON] в кімнату 1-2, площею 6,5 кв. м (згідно даних технічного паспорту) квартири [ADDRESS] Оскільки саме зазначена кімната виділена позивачці в користування згідно рішення Чернігівського районного суду , Чернігівської області від 26 грудня 2001 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування житлом і земельною ділянкою ( а. с. 11-13). Згідно зазначеного рішення суду , підсобні приміщення спірної квартири залишені в загальному користуванні. Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи твердження апеляційної скарги відносно невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні рішення в частині зобов'язання [PERSON]. привести перебудови кладової , коридору та кухні у відповідність до технічного паспорту спірної квартири , складеного Чернігівським РБТІ. Вимоги позову в зазначеній частині [PERSON] обґрунтовувала тим, що ремонтні переобладнання в спірній квартирі відповідач здійснила без погодження з нею, як з співвласником квартири, переобладнання та перепланування квартири, виконані відповідачем, створюють [PERSON] перешкоди в користуванні спірною квартирою, а також відповідачем не дотримані положення чинного законодавства, яке вимагає дозвіл, в даному випадку виконавчого комітету Олишівської селищної ради, на проведення переобладнання і перепланування спірної квартири. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в зазначеній частині , суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ч. 2 статті 383 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі , наданій йому для використання , як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку. Крім того, згідно п. 4 „Правил користування приміщеннями житлових будинків” , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку ( квартири) та органу місцевого самоврядування , виданого в установленому порядку. Дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування житлового будинку власником вимагають і правила статті 152 Житлового кодексу України. Відповідач в судових засіданнях не заперечувала проти факту зміни нею призначення підсобного приміщення, яке знаходиться в загальному користуванні сторін, - переобладнання кладової на туалет та ванну , а також перепланування кухні та коридору. Як вбачається з матеріалів справи, - ( а. с. 76), виконавчий комітет Олишівської селищної ради не надавав дозволу щодо будь - яких переобладнань квартири [ADDRESS] В судовому засіданні відповідач підтвердила , що за відповідним дозволом до виконавчого комітету Олишівської селищної ради вона не зверталася, дані переобладнання та перепланування в спірній квартирі були проведені нею без відповідної технічної документації, а також відсутні документи, які б підтверджували дотримання санітарно - технічних вимог та правил експлуатації будинку при проведенні вказаних ремонтних робіт. За даних обставин суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги [PERSON] в зазначеній частині, вказавши при цьому, що переобладнання і перепланування у квартирі мали бути проведені не лише для поліпшення благоустрою квартири , а і у відповідності до вимог законодавства. Доводи апеляційної скарги відносно того, що в спірній квартирі відповідачем проведено не капітальний, а поточний ремонт, який не потребує відповідного дозволу , не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки дані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. Крім того, зазначені доводи апеляційної скарги спростовуються поясненнями самої відповідачки в судовому засіданні апеляційного суду. Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення на користь позивачки морального відшкодування також не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що [PERSON], майнові права якої протягом певного часу були порушені , зазнала моральних страждань внаслідок того, що була позбавлена можливості користуватися квартирою, звичайний уклад ї життя змінився , що змусило докладати зусиль для його нормалізації. Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди не суперечить положенням статтей 23, 386 ч. 3; 1167 Цивільного кодексу України, а також постанові пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди”. Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2008 року скасувати в частині зобов'язання [PERSON] відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS] На підставі положень ч. 1, п. 1, п. 3 статті 309 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити в зазначеній частині позовних вимог [PERSON] нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS] Суд першої інстанції , зобов'язуючи оскаржуваним рішенням [PERSON]. відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS] , порядок користування якою визначено за [PERSON], встановив, що в даній кімнаті дійсно відсутнє опалення. Проте, при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги довідку, видану на ім'я [PERSON], попереднього власника 5/6 частин спірної квартири , Олишівською газовою дільницею від 14 червня 2002 року (а.с.32) про те, що у вказаній кімнаті відсутнє опалення , оплата за опалення даної кімнати не проводиться у зв'язку з його відсутністю . Таким чином, заслуговують на увагу доводи відповідача відносно того , що опалення в кімнаті площею 6,5 кв. м квартири [ADDRESS] було відсутнє станом на 2002 рік, тобто, ще до виникнення у [PERSON]. права власності на 5/ 6 частин вказаної квартири, яке вона набула в 2007 році. За даних обставин відсутні правові підстави , згідно положень ч.1, ч. 2 , п. 4 статті 16 Цивільного кодексу України для покладення на відповідача зобов'язання щодо відновлення опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м , яка виділена в користування позивачці в зазначеній квартирі. Оскільки відповідачем не вчинялися будь - які протиправні дії, спрямовані на відключення опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири [ADDRESS]

Outcome: partial