Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, посилаючись на наступні обставини, що являється власником домоволодіння № 54 по вул. Новобудов у м. Кривому Розі. При обстеженні домоволодіння виявлено самочинне будівництво, внаслідок чого її направлено до суду для вирішення питання про узаконення самочинно збудованих споруд та визнання права власності. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити шляхом визнання права власності на самочинне будівництво. Відповідач виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради у судове засідання не зявився, завчасно повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутність не заперечуючи проти задоволення позовних вимог, попередньо направивши відповідне повідомлення. Відповідач Криворізька міська рада у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомлено, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2009 року позивач являється власником домоволодіння № 54 по вул. Новобудов у м. Кривому Розі; право власності зареєстровано КП ДОР «Криворізьке БТІ», що підтверджено витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 23810038 від 10.09.2009 року. Техніком комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» при обстеженні домоволодіння № 54 по вул. Новобудов у м. Кривому Розі складено повідомлення № 140275 на імя Голови виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, згідно якого виявлено наступне самочинне будівництво: «Д» - гараж-сарай; «Е» - сарай, внаслідок чого направлено виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради для вирішення питання про визнання права власності. При зверненні до виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривий ріг позивачем отримано листа-повідомлення, яким рекомендовано звернутись до суду з питанням узаконення самочинного будівництва та визнання права власності на нього. Відповідно до частини 3 ст. 376 Цивільного Кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, будівництво, яке визнано за рішенням суду самочинним будівництвом, може бути визнане за особою, яка його здійснила за рішенням суду. При цьому умовами для задоволення вимог, щодо визнання такого права власності, законодавство визначає наступне : відведення земельної ділянки; відсутність заперечень збоку власника земельної ділянки; відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам та нормам. Про відповідність самочинно здійснених будівельних робіт будівельним правилам та нормам свідчить Технічний висновок складений Державним науково-дослідницьким та проектно-винахідницьким інститутом «НІІпроектреконструкція», відповідно до якого самочинне будівництво відповідає будівельним нормам та правилам, знаходиться в задовільному стані, відповідає вимогам ДБН 360-92. Правомірність використання земельної ділянки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку згідно до якого земельна ділянка, площею 0,1 га як спадкове майно для обслуговування житлового будинку, власність на яку свідоцтвом про право на спадщину за законом перейшла до позивача. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved