Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

У вересні 2009 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтував наступним чином. 16 травня 2007 р. між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір № 111, згідно якого останній отримав кошти на придбання автомобіля в розмірі 21 267 доларів США 33 центи під тринадцять відсотків річних. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язувався щомісячно до 16 числа поповнювати свій поточний валютний рахунок, з якого на користь банку передбачалося списання коштів з відкритого поточного рахунку позичальника, в тому числі без розпорядження останнього на підставі рішення суду та з інших підстав, встановлених договором. [PERSON] свої зобов'язання не виконував і загальна сума заборгованості станом на 24 вересня 2009 р. склала 153 528,06 грн., яка складається з загальної суми заборгованості по кредиту і становить: сума кредиту -127343 грн. 96 коп., проценти за користування кредитом - 17891 грн. 06 коп., штрафні санкції - 8293 грн. 05 коп. Поручителем при укладенні вищезазначеного кредитного договору на підставі договору поруки від 16 травня 2007 р. виступив співвідповідач по справі, [PERSON], який на думку позивача повинен нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність по кредиту. В зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на користь банку суму боргу за кредитним договором, яка складає 153528,06 грн. та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 1655,28 грн. і витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] звернувся до банку із зустрічним позовом про визнання недійсним договору поруки. На його думку, укладений між позивачем та [PERSON] кредитний договір є недійсним. Як на підстави позову послався на те, що відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється внаслідок припинення забезпеченого нею зобов"язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, а в даному випадку в порушення вимог ст. 651 ч. 1 ЦК України позивач без його згоди змінив зобов'язання по договору, уклавши без його згоди додаткову угоду до кредитного договору від 02 грудня 2008 р. Крім того, в порушення вимог п.2.3 договору поруки банк не повідомив [PERSON] письмово про невиконання боржником своїх зобов'язань. Представник позивача зустрічний позов не визнав. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов залишається без задоволення з наступних підстав. Спірні правовідносини є договірними і регулюються нормами ЦК України. Задовольняючи частково основні позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач [PERSON], який є позичальником банку і який на підставі укладеного з банком кредитного договору від 16 травня 2007 р. взяв на себе зобов'язання щодо погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та зобов'язався в разі порушення зобов'язань сплатити ще й штрафні санкції, зобов'язаний на підставі ст. ст. 526, 530, 612, 623, 625, 1064 ЦК України повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та відшкодувати всі завдані невиконанням зобов'язань збитки. Інша річ - поручитель за договором, в якості якого виступив [PERSON] Укладаючи з останнім договір поруки, в п. 2.3 договору поруки від 16 травня 2007 р. позивач взяв перед поручителем зобов'язання письмово повідомляти поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань. Ці умови договору позивач не виконав, що підтвердив в судовому засіданні його представник. Як передбачено ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 2008 р. без відома поручителя була укладена додаткова угода до кредитного договору, на підставі якої обсяг відповідальності поручителя перед банком збільшився в зв'язку із збільшенням розміру річних відсотків за користування кредитом з 13 до 17,5 %. Виходячи з вимог ч.1 ст. 559 ЦК України, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що порука [PERSON] перед банком припинена і він не може нести солідарну відповідальність перед банком і, до того ж визнання договору поруки недійсним в даному випадку законом не передбачено, оскільки договір поруки припиняється з установлених законом підстав, передбачених вищезазначеною нормою закону. Позивачу частиною 1 статті 31 ЦПК України надано процесуальне право змінювати предмет або підстави позову протягом усього часу розгляду справи. В поданій у березні 2010 р. заяві [PERSON] ставить питання про зміну підстав зустрічного позову, в якій просить про перерахування суми заборгованості за кредитним договором відповідно до курсу іноземної валюти, яка діяла на момент укладення кредитного договору та зменшити розмір заборгованості по штрафним санкціям. Подана [PERSON] заява не відповідає вимогам ч.1 ст. 31 ЦПК України, оскільки останній із зустрічним позовом до суду не звертався і він, як відповідач по справі, не вправі змінювати підстави зустрічного позову. Саме з цих підстав суд до уваги його заяву не приймає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial