Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, де зазначив, що 05.02.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/17-40/1537-37, на підставі якого останній отримав кошти в розмірі 15150,00 гривень, зі сплатою 28% річних та строком повернення 05 лютого 2011 року. Відповідно до п.1.6 кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит на умовах його строковості, повернення та плати за користування кредитом. Пунктом 13.2 кредитного договору, відповідач несе відповідальність за виконання умов цього договору усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення, якщо інше не встановлено Законом. В забезпечення повернення кредитних коштів позивачем був укладений договір поруки з [PERSON], відповідно до якого остання забовязалася перед позивачем відповідати по зобовязанням боржника. Солідарна відповідальність перед позивачем включає сплату основного боргу, нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки. Але відповідачами порушуються взяті на себе зобовязання, відповідно до умов Кредитного договору, у звязку з чим, станом на 19.08.2009 року виникла заборгованість, яка складається з: - заборгованості за кредитом, в розмірі 11411.68грн.; - несплачені проценти за користування кредитом в розмірі 1711.04грн. - пеня за кредитом в розмірі 1720.85 грн., а всього 14843,57 грн., яку позивач просить стягнути, оскільки в добровільному порядку, на його попередження, відповідачем заборгованість не погашена. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги до відповідачів, вказавши, що у звязку з нарахуванням відсотків за користування кредитом протягом серпня 2009 року до січень 2010 року та донарахування пені за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом протягом серпня 2009 січень 2010 року, заборгованість [PERSON] наталії Миколаївни перед банком станом на 15 лютого 2010 року складає 21750 гривень, з яких: 14411,68 заборгованість за кредитом; 3286,78 нараховані відсотки за користування кредитом; 7051,64 нарахована пеня за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати, витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, а також витрати за оплачену послугу виклику до суду у газеті „Запорізька правда в розмірі 200 гривень. Відповідачі в судове засідання не зявилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно, заперечень щодо позову не надали. Суд, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Вислухав пояснення представника позивача, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні було встановлено, що уклавши 05.02.2008 року кредитний договір, відповідач [PERSON] отримала кошти в розмірі 15150,00 гривень, зобовязавшись сплатити 28% річних за користування кредитом та повернути займану суму кредиту у строк 05 лютого 2011 року. Відповідно до п.1.6 кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, повернення та плати за користування кредитом. Пунктом 13.2 кредитного договору, відповідач зобовязан нести відповідальність за виконання умов цього договору усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення, якщо інше не встановлено Законом. В забезпечення повернення кредитних коштів банк уклав договір поруки з [PERSON], відповідно до якого остання забовязалася перед позивачем нести відповідальність по зобовязанням боржника. Солідарна відповідальність перед позивачем включає сплату основного боргу, нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки. Однак через невиконання умов договору за відповідачем станом на лютий 2010р. утворилась заборгованість в розмірі 21750,10 грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Так, відповідно до вищезазначеного Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником, тобто [PERSON], взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з боржником, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами по справі, а також поясненнями представника позивача, даними під час розгляду справи, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором в розмірі 21750,10 грн. підлягає стягненню у повному обсязі в судовому порядку. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку, понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору 217,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Outcome: approved