Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 12 листопада 2002 року їхня сімя із 5 осіб у складі: батька [PERSON], матері [PERSON], двох сестер [PERSON], [PERSON], [INFO], та її, [PERSON], згідно із договором купівлі-продажу квартири придбали у Орендного підприємства Броварипромжитлобуд квартиру № 97, що знаходиться у будинку № 10-А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, в рівних частках кожний. Дана квартира є трикімнатною, жилою площею 40,4 м2, загальною площею 70 м2. Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2311. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири та його реєстрації у Броварському міжміському бюро технічної документації кожний із пяти власників має право власності на цю квартиру в рівних частках, без визначення конкретних часток кожного. Будучи співвласником квартири та маючи право власності на 1/5 частку цієї квартири, вона не має на цю частку у квартирі жодних документів, тому як співвласник квартири не може розпоряджатися своєю часткою. У вересні 2009 року вона звернулася до комунального підприємства Броварської міської ради Броварське БТІ із заявою про виготовлення технічного паспорта на квартиру та видачу їй витягу з Реєстру прав власників на нерухоме майно на частку у зазначеній квартирі, однак у видачі цих документів їй відмовили, оскільки частки кожного із співвласників у квартирі не визначені, а спірна квартира належить їй та відповідачам на праві спільної власності. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON], який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира [ADDRESS] належить всій сімї, в тому числі і позивачу [PERSON], яка має право на 1/5 частку цієї квартири. Позивач може проживати у даній квартирі, але здавати в оренду свою частку права не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не заперечує той факт, що її сестра [PERSON] є співвласником трикімнатної квартири [ADDRESS], однак вона проти визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов [PERSON] не визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12 листопада 2002 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 2311, видно, що Орендне підприємство Броварипромжитлобуд продало, а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від імені яких діють батьки, купили в рівних частках кожний квартиру № 97, що знаходиться у житловому будинку № 10-А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області. Дана квартира є трикімнатною, житлова площа якої становить 40,4 м2, загальна площа 70 м2. Також із договору купівлі-продажу квартири вбачається, що зазначена вище квартира зареєстрована у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] видно, що дана квартира розташована на шостому поверсі десятиповерхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 40,4 м2, у тому числі: 1-а кімната 19,0 м2, 2-а кімната 11,7 м2, 3-я кімната 9,7 м2, кухні, ванної кімнати, вбиральні та лоджії. Загальна площа квартири 70 м2. Згідно із свідоцтвом про шлюб 18 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 54. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження 11 грудня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У ч. 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу стали власниками трикімнатної квартири [ADDRESS] в рівних частках кожний. Таким чином, кожному співвласнику квартири належить по 1/5 частки у цій квартирі. 12 грудня 2002 року Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації на підставі цього договору зареєструвало дану квартиру за позивачем та відповідачами, проте частки кожного із них не визначені. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 355, 357, 368, 392 ЦК України,

Outcome: approved