Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивувала тим, що вона проживає в [INFO] та мала двох корів в господарстві. Між нею та відповідачами існувала усна домовленість щодо випасання корів. 7 липня згідно домовленості по черзі випасали корів сім'я [PERSON]. Позивач доставила корову у вказаний день до місця збору стада ( біля приміщення колишньої бані). Відповідачі прийняли корову на місці вигону, після чого корову було збито колійною машиною ВПР - 1200 під керуванням машиніста [PERSON] Після чого корову, яка ще залишалась живою після удару було завантажено на воза з конем та доставлено в господарство позивача. По призначенню ветлікаря корову намагались лікувати, але лікування не дало результатів, тому корову було відправлено на забій, оскільки в подальшому використовувати її в господарських цілях не можна було. Позивачем корову було здано на забій та було отримано за неї 2 100 грн. Позивач зверталась неодноразово до відповідачів з проханням добровільно відшкодувати завдану збиттям корови шкоду, але відповідачі відмовились відшкодувати шкоду, обгрунтовуючи це тим, що вони не вважають себе винними в загибелі корови. Позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 4000 гривень та 1000 гривень моральної шкоди. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2010 року в якості співвідповідача залучено Київський Центр механізації колійних робіт (ЦМКР). Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2010 року в якості співвідповідача залучено Державне територіально-галузеве обєднання «Південно- Західна залізниця» Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з посиланням на доводи, викладені в позовній заяві та зазначила, що претензії вона має саме до сімї [PERSON]. До Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» претензій вона не має, та вважає винними в збитті корови відповідачів. Під час судового розгляду зазначила, що шкоду їй все таки повинні відшкодувати винні особи та вирішити справу згідно закону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що він разом з дружиною [PERSON] дійсно 7 липня 2009 року, за чергою, випасали стадо корів мешканців с. Юхново. Збір корів для подальшого випасання відбувається біля приміщення старої бані, на околиці села за залізничною колією. За домовленістю мешканці села переганяють своїх корів через залізничну колію до бані, де корів приймає та в подальшому випасає пастух. 7 липня 2009 року біля 15 години [PERSON] пригнав 8 корів від села до бані, проте не перегнав їх через залізничну колію, а лише підігнав до колії внаслідок чого всі корови крім корови позивачки перейшли колію, а корова позивачки залишилась на іншому боці колії. Він взагалі її не бачив, оскільки знаходився нижче насипу залізничної колії. Корову позивачки він побачив лише коли до неї почала наближатись колійна машина з гучними звуковими сигналами. Злякавшись колійної машини корова почала перебігати залізничну колію з боку села в його напрямку, але не встигла та була збита колійною машиною. Після цього він зупиняв колійну машину та намагався вирішити вказану ситуацію з її водієм проте йому це не вдалось. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та дала пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON] т а зазначила, що колійна машина їхала на великій швидкості. Представник співвідповідача Київський Центр механізації колійних робіт (ЦМКР) в судове засідання не зявився натомість на адресу суду надійшла заява, що Київський Центр механізації колійних робіт є підрозділом Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» та не юридичною особою. Представник Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що винними є пастухи, що порушили інструкцію про порядок випасання тварин біля залізничної дороги, а позивач до них претензій не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, та не спростовується сторонами, що позивачу [PERSON] на праві власності належала корова сивої масті порода « Лебединська» (а.с. 7). За звичаєм, між жителями с. Юхново Новгород-Сіверського району Чернігівської області в тому числі між позивачкою та відповідачами існує усна угода про почерговий випас корів, що підтверджується поясненнями позивача, відповідачів та показаннями свідків. Суттєвими умовами угодами являлись обов'язок осіб, які випасають стадо корів відповідати за зберігання корів. 7 липня 2009 року черга випасати стадо корів, в якому знаходилась також корова позивача була сім'ї відповідачів [PERSON]. Випас худоби здійснювали відповідачі. 07.07.2009 року близько 15 год. 10 хв. корову позивачки [PERSON] було збито колійною машиною ВГІР 1200 № 247, що належить Київському ЦМКР, під керуванням машиніста [PERSON] (що підтверджується доказами наявними в матеріалі ( матеріал №75 про відмову в порушенні кримінальної справи). В подальшому згідно акту ветеринарного лікаря від 8.07.2009 року корову було відправлено на забій, через неможливість її використання ( а.с. 7) Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа яка порушила зобов'язання. Розглядаючи позов в межах позовних вимог суд зазначає, що корову було збито при переході залізничної колії, колійною машиною ВПР-1200, яка являється джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного Кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відправній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки, судом достовірно встановлено, що шкоду позивачеві завдано внаслідок збиття корови колійною машиною ВПР-1200 яка, є джерелом підвищеної небезпеки та не належить відповідачам [PERSON] та [PERSON], до яких був заявлений позов, а належить Київському Центру механізації колійних робіт (ЦМКР), який є підрозділом Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню саме, з власника джерела підвищеної небезпеки, а саме з Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця». Пленум Верховного Суду України в постанові №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди » звертає увагу, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON], щодо стягнення моральної шкоди то відповідно до вимог ст..23 ЦК України та рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позивач не надала суду жодного доказу щодо моральних страждань, яких зазнала позивач, в звязку з втратою корови та під час судового розгляду справи спрямовувала суд на ту обставину, що вона має претензії, саме до односельчан сімї [PERSON], а не до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», але все таки просила суд задовольнити її позов та відшкодувати збитки саме з винної особи. Таким чином, в цій частині позовних вимог [PERSON], суд відмовляє в їх задоволенні в звязку з їх недоведеністю. Питання про судові витрати вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial