Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

26 серпня 2008 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості та розірвання договору, посилаючись на те, що між Акціонерним банком “Факторіал-Банк” та [PERSON] 14.11.2006 року було укладено Договір кредиту № 200-04.11/023. Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитодавець надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності і цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1888,95 грн. з кінцевим терміном повернення 13.11.2007 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, визначеному відповідно до графіка погашення заборгованості, по 181 грн. 03 коп. щомісячно протягом 11 місяців, та 178 грн. 88 коп. у останній, 12 місяць. На теперішній час Позичальником не виконані зобов'язання, щодо погашення суми Кредиту та сплати відсотків. У зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки суму заборгованості по невиконаним зобов'язанням у розмірі 3105,43 грн., а також суми сплаченого судового збору у розмірі 51,00 гривень, суму сплачену за інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, а також пояснив, що на розрахункові рахунки акціонерного банку «Факторіал-Банк» ні сплати, ні відомостей про сплату відповідачкою вищевказаних сум по теперішній час не було й не надходило. Відповідачка [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом вручення повістки відповідній житлово-експлуатаційній організації, а саме - КП «Дирекція єдиного замовника», оскільки [PERSON] не виявлено за місцем її проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним банком “Факторіал-Банк” та [PERSON] 14.11.2006 року було укладено Договір кредиту № 200-04.11/023(а.с.16-19). Відповідно до заяви [PERSON] (а.с. 14) про надання їй споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитодавець надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності і цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1888,95 грн., що підтверджується накладною № 473, копія якої знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 21; копією акту перевірки заставленого майна (а.с. 23), копією акту прийому - передачі товару (а.с. 22)копією висновку про цільове використання кредитних коштів (а.с. 24) з кінцевим терміном повернення 13.11.2007 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, визначеному відповідно до графіка погашення заборгованості (а.с.20), по 181 грн. 03 коп. щомісячно протягом 11 місяців, та 178 грн. 88 коп. у останній, 12 місяць. Позичальником не виконані зобов'язання, щодо погашення суми Кредиту та сплати відсотків. У зв'язку з чим утоворилася заборгованість у розмірі 3105,43 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 6-13). 08 травня 2008 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитом (а.с. 25), яка залишилася без задоволення з боку боржника. Відповідачка не зверталася до суду з позовною заявою про визнання договору нечинним. Сторонами договорів - останній, станом на 24 листопада 2008 року, - не розірваний у добровільному порядку, договір не оспорювався. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини 1 статті 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як зазначено у ч. 1 ст. 630 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У даному випадку відповідачка [PERSON] отримала кредит у позивача, який мала сплачувати разом з процентами, однак кредит та нараховані проценти не сплачує. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив грошове зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо законом або договором не було встановлено інший розмір процентів. Таким чином, суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved