Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] та просить суд розірвати укладений між ними шлюб та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги на підставах, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі, малолітню дитину просила залишити проживати із нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву, справу просив розглянути в попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, наслідки якого розяснені сторонам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 20 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №305070, видане 02.07.2001 року). Після укладення шлюбу позивачка набула прізвище чоловіка «Кічук». Шлюб для сторін є першим. Від спільного життя у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю (свідоцтво про народження серії ГЖД №180153 від 08.07.2003 року, видане другим відділом РАГСу Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №505). Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даний час сторони вже тривалий час не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Намір сторін розірвати шлюб підтверджується також тим, що судом відповідно до Ухвали від 10.09.2009 року сторонам надавався строк для примирення, однак по закінченню строку позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.109 СК Україні шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Також позивачкою заявлені вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітнього сина. Документів, які свідчать про те, що відповідач будь-яким чином матеріально утримує неповнолітню дитину суду не надано. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітню дитину з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між сторонами та вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на користь позивачки для утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 104, 105, ПО, ч.2 ст.112, 180-184 СК України,

Outcome: approved