Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно , так як 19 грудня 2004 року померла [PERSON]. Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с.Білка Іванівського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із -житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (А-1 - жиле, Б - сарай , В - літня кухня , Г- погріб, №1-2 огорожа), розташованого в с. Білка вул..Тригубова, під № 69 Іванівського району Одеської області та земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 га з них 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0.36 га для ведення особистого селянського господарства. -земельної ділянки площею 14,08 га, розташованої на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області в межах згідно з планом належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 059180. Позивачка [PERSON] є онукою померлої та є спадкоємицею на майно , яке складається з житлового будинку знадвірними будівлями та спорудами (А-1-жиле, Б - сарай, В - літня кухня, Г- погріб, №1-2 огорожа), розташованого в с. Білка вул..Тригубова, під № 69 Іванівського району Одеської області та земельної д ілянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 га з них 0.10 га для будівництва та обслуговування жит лового буд инку, господарських будівель та споруд 0.36 га для ведення особистого селянського господарства за заповітом . Спадщину позивачка прийняла, оскільки своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON], донька померлої , являється спадкоємицею першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та про народження. Відповідно до ст.,1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Тому відповідно [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом на майно , яке залишилось після смерті [PERSON] та складається з земельної ділянки площею 14,08 га, розташованої на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області в межах згідно з планом належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 059180. Позивачка [PERSON] спадщину прийняла , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла відмову від неї. Позивачка [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно не може оскільки [PERSON] не оформила за життя право власності на житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніше законодавством (ст..120 ЦК УРССР) , що підтверджується довідкою виданою Білчанською сільською ради Іванівського району Одеської області 13.11.2009 року№779. Оскільки у власність спадкоємця може перейти лише майно, яке належало спадкодавцю на праві власності, у разі смерті власника нерухомого майна, правовстановлюючі документи на яке відсутні, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного власника належить вирішувати в судовому порядку. Відповідно до статей 120-127 ЦК України ( в редакції' 1963 року), які діяли на час виникнення спірних відносин , СГ..17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» членами колгоспного двору вважалися особи , які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки та приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У звязку з веденням у дію ЗУ «Про власність» така організаційно-правова форма ж колгоспи, а відповідно і колгоспний двір - були припинені. Проте, до правовідносин, що виникли раніше, повинно застосовуватись чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору було прид бане до 15 квітьня 1991 року, мають вирішуватися нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, же належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до п.6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, жа була чинною на час будівництва , жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені в погосподарчі книги до категорії самовільних відноситись не можуть. Отже господарство, в жому проживала [PERSON] і членом жого юна була, відносилося до соціальної групи колгоспних дворів , тому житловий будинок , який входив до складу колгоспного двору, до категорії самовільних від носитись не може. Головою колгоспного двору був чоловік [PERSON] - [PERSON]. Житловий будинок , який входив до складу колгоспного двору, належав їм на праві спільної сумісної власності (ст..120ЦКУРСР). [PERSON] 08.03.1999 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщина яка відкрилась після його смерті складається з /г частини житлового будинку, що розташований в с.Білка по вулиці Тригубова, № 69 та земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 та з них 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0.36 га для ведення особистого селянського господарства Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 7-ої сесії Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХЇЇ-го скликання від 28.03.1997 року та була прийнята його дружиною [PERSON] у порядку встановленому ст..559 ЦК УРСР - юна вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном. Але спадщину належним чином [PERSON] не оформила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок на імя померлого та його державна реєстрація та державний акт на присадибну земельну ділянку. Позивачка [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом , оскільки встановлено, що у Державному акті зазначено дві земельні ділянки, а відповідно до п.9 ст.126 Земельного кодексу України Державний акт видається на одну земельну ділянку. Як видно з плану зовнішніх меж земельної ділянки та Додатку до акту передачі та прийому в натурі земельної частки(паю) Державний акт серії ОД № 059180 видано на дві земельні ділянки загальною площею 14,08 га, у тому числі на земельну ділянку № 1 площею 12,61 га кадастровий номер - 5121880700:01:002:0063 та на земельну ділянку № 2 площею 1,47 га кадастровий номер-5121880700:01:001:0222. Тому державний нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину , що підтверджується листом № 613/02-14 від 11.11.2009 року. Позивачі на заявлених позовних вимогах наполягали . Представник відповідача позов визнав в повному обсязі , просить справу слухати у їх відсутність, про що надав письмову заяву. Судом встановлено , що 19 грудня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання померлої та місцем відкриття спадщини було с.Білка Іванівського району Одеської області , що підтверджується довідкою Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області № 780 від 13.11.2009 року . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із -житлового будинку з надвірними буд івлями та спорудами (А-1-жиле, Б - сарай, В - літня кухня , Г- погріб, №1-2 огорожа), розташованого в с. Білка вул..Тригубова , під № 69 Іванівського району Одеської області та земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 га з них 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.36 га для ведення особистого селянського господарства. -земельної ділянки площею 14,08 га, розташованої на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області в межах згідно з планом належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 059180. Судом встановлено , що позивачка [PERSON] є онукою померлої та є спадкоємицею на майно , яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (А-1- жиле, Б - сарай, В - літня кухня, Г- погріб, №1-2 огорожа), розташованого в с. Білка вул..Тригубова, під №69 Іванівського району Одеської області та земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 га з них 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.36 га для ведення особистого селянського господарства за заповітом . Спадщину позивачка прийняла, оскільки своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно не може оскільки [PERSON] не оформила за життя право власності на житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніше законодавством (ст..120 ЦК УРССР) , що підтверджується довідкою виданою Білчанською сільською ради Іванівського району Одеської області 13.11.2009 року №779. Оскільки у власність спадкоємця може перейти лише майно, яке належало спадкодавцю на праві власності, у разі смерті власника нерухомого майна, правовстановлюючі документи на же відсутні, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного власника належить вирішувати в судовому порядку. Відповідно до статей 120-127 ЦК України ( в редакції' 1963 року), які діяли на час виникнення спірних відносин , ст. .17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» членами колгоспного двору вважалися особи , які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки та приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У звязку з веденням у діїо ЗУ «Про власність» така організаційно-правова форма ж колгоспи, а відповідно і колгоспний двір - були припинені. Проте, до правовідносин, що виникли раніше, повинно застосовуватись чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору було придбане до 15 квітьня 1991 року, мають виріїнуватися нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, же належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до п.6 Інструкції' ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, яка була чинною на час будівництва , жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені в погосподарчі книги до категорії'самовільних відноситись не можуть. Отже господарство, в жому проживала [PERSON] і членом жого юна була, відносилося до соціальної групи колгоспних дворів , тому житловий будинок , який входив до складу колгоспного двору, до категорії самовільних відноситись не може. Головою колгоспного двору був чоловік [PERSON] - [PERSON]. Житловий будинок , який входив до складу колгоспного двору, належав ім на праві спільної сумісної власності (сг..120ЦКУРСР). [PERSON] 08.03.1999 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщина яка відкрилась після його смерті складається з 1А частини житлового будинку, що розташований в с,Білка по вулиці Тригубова, № 69 та земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,46 га з них 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.36 га для ведення особистого селянського господарства Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 7-ої сесії Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХП-го скликання від 28.03.1997 року та була прийнята його дружиною [PERSON] у порядку встановленому сг..559 ЦК УРСР - юна вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном. Але спадщину належним чином [PERSON] не оформила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок на імя померлого та його державна реєстрація та державний акт на присадибну земельну ділянку. Позивачка [PERSON], донька померлої , являється спадкоємицею першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та про народження. Відповідно до ст..1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Тому відповідно [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом на майно , яке залишилось після смерті [PERSON] та складається з земельної ділянки площею 14,08 га, розташованої на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області в межах згідно з планом належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 059180. Позивачка [PERSON] спадщину прийняла , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла відмову від неї. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може, оскільки встановлено, що у Державному акті зазначено дві земельні ділянки, а відповідно до п.9 ст.126 Земельного кодексу України Державний акт видається на одну земельну ділянку. Як видно з плану зовнішніх меж земельної ділянки та Додатку до акту передачі та прийому в натурі земельної частки(паю) Державний акт серії ОД № 059180 видано на дві земельні ділянки загальною площею 14,08 га, у тому числі на земельну ділянку № 1 площею 12,61 га кадастровий номер - 5121880700:01:002:0063 та на земельну ділянку № 2 площею 1,47 га кадастровий номер - 5121880700:01:001:0222. Тому державний нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину , що підтверджується листом № 613/02-14 від 11.11.2009 року. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від ЗО травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261). Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну він не заявив про відмову від неї (ст. 1268) та обставини, на які посилалася позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON], [PERSON] до Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Outcome: approved