Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 лютого 2009 року померла її мати [PERSON], яка за життя склала заповіт на користь [PERSON], яка після смерті матері разом з батьком [PERSON] відмовилася від спадщини на її користь. 08 серпня 1949 року мати [PERSON] одружилася з батьком [PERSON] За час спільного життя ними було набуте домогосподарство по вул. Комсомольська, 14 в с.М.Бобрик, Лебединського району Сумської області, про що видане Свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок від 05 жовтня 1987 року на імя батька [PERSON] Фактично вона прийняла спадщину та розпорядилася нею. Але при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, в прийомі документів на отримання свідоцтва на право спадщини на домоволодіння їй було відмовлено, так як господарство, яке батьки набули під час шлюбного життя зареєстроване за батьком. І для визначення частки належної померлій матері їй необхідно звернутися до суду. Тому вона прохає суд визначити частку належну [PERSON], померлій 01 лютого 2009 року в домоволодінні по вул.. Комсомольська, № 14 в с. М.Бобрик, Лебединського району Сумської області, яке перебувало в спільній сумісній власності подружжя в розмірі х/г частини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просить справу розглянути в його відсутності. Третя особа не заперечує проти заявленого позову позивачкою. Вислухавши позивачку, третю особу, дослідивши докази, що маються у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. ст. 364, 368, 370 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] померла 01 лютого 2009 року (а.с. 8). З копії свідоцтва про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 08 серпня 1949 року (а.с.7). За час шлюбного життя ними було набуто майно, яке складається з домогосподарства по вул.. Комсомольська, 14 в с. М.Бобрик , Лебединського району. З Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с.9) від 05.10.1987 року вбачається, що головою колгоспного двору є [PERSON]. Із заповіту (а.с.11) вбачається , що за життя [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] З повідомлення Лебединської нотаріальної контори (а.с. 15-22) вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 01.02.2009 року , заведена спадкова справ № 506 від 28.07.2009 року, але свідоцтво про право на спадщину не видавалось, оскільки частка належна матері [PERSON] не виділена. Відповідно ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники згідно ст. 370 ЦК України мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача мають бути задоволені.

Outcome: approved