Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

У лютому 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги він мотивував тим, що 04 квітня 2009 року помер його батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №150449, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 07 квітня 2009 року. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на спадкове майно , яке складається із 63/100 частин житлового будинку № 15 з відповідною частиною господарських будівель і . споруд, розташованій по вул. Піонерська ( раніше Лікарняна) в м. Боярка Києво- Святошинського району Київської області , 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд та 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0216 - для ведення особистого селянсько-фермерського господарства. На випадок своєї смерті померлий залишив заповіт на його імя , посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 12 грудня 2007 року за реєстровим № 2-2878. 03 жовтня 2009 року на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини на обовязкову частку у спадщині , яка надійшла від імені дружини померлого , матері позивача, була заведена спадкова справа № 382 до майна померлого. Одночасно позивачем , як єдиним спадкоємцем за заповітом , було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено , що викладено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 20-10/2-26 від 26 грудня 2009 року , з наступних підстав. Так, відповідно до п. 224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні подружжя . У разі смерті одного з подружжя нотаріус видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, про що подається відповідно заява . Для видачі свідоцтва необхідні дві умови : перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі та придбання майна під час шлюбу на ім»я того з подружжя , який помер. Одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Відповідно до заяви мати позивача не подавала, та як повідомила нотаріусу , що належне померлому майно є його особистою приватною власністю , тому входить до складу спадкового майна . По друге , державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 97106 та ЯД № 797107 , видані 19 червня 2008 року, згідно яких власником на зазначені вище частини земельних ділянок є позивача батько, заламіяовані , що унеможливлює оформлення по них спадщини. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України при набутті права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину , державний акт на право власності на земельну ділянку долучається до документа на підставі якого відбувається такий перехід . На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус який посвідчує документ, орган який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень , роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа на підставі якого відбулося відчуження . У Постанові Кабінету Міністрів України « Про питання посвідчення права власності на земельну ділянку « від 6 травня 2009 року № 439 нотаріус зобовязаний зробити відмітку про перехід права власності на належні померлому частині земельних ділянок на спадкоємців. Відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акту , де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки. Позивач наголошує , що той факт , що вищенаведені Державні акти заламіновані , зробити відповідні відмітки технічно неможливо . Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом , який відповідно до вимог закону прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , з огляду на те , що нотаріальна контора не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку , на даний час , для переоформлення прав на спірні земельні ділянки на імя позивача , необхідно визнати за ним право власності на них. Таким чином , позивач просить визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування на 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд та 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0216 - для ведення особистого селянського господарства та 63/100 частин житлового будинку № 15 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованій по вул. Піонерська ( раніше Лікарняна) в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, що належали померлому 04 квітня 2009 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу у їх відсутності. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 04 квітня 2009 року помер батько позивача у справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №150449, яке видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 07 квітня 2009 року. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на спадкове майно , яке складається із 63/100 частин житлового будинку № 15 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованій по вул. Піонерська ( раніше Лікарняна) в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області , 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд та 63/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0216 - для ведення особистого селянсько-фермерського господарства . На випадок своєї смерті померлий залишив заповіт на імя позивача , посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 12 грудня 2007 року за реєстровим № 2-2878. 03 жовтня 2009 року на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини на обовязкову частку у спадщині , яка надійшла від імені дружини померлого , матері позивача, була заведена спадкова справа № 382 до майна померлого. Одночасно позивачем , як єдиним ^Спадкоємцем за заповітом , було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено , що викладено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 20-10/2-26 від 26 грудня 2009 року , з наступних підстав. Так, відповідно до п. 224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні подружжя . У разі смерті одного з подружжя нотаріус видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, про що подається відповідно заява . Для видачі свідоцтва необхідні дві умови : перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі та придбання майна під час шлюбу на імя того з подружжя , який помер. Одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Відповідно до заяви мати позивача не подавала, та як повідомила нотаріусу , що належне померлому майно є його особистою приватною власністю , тому входить до складу спадкового майна . По друге , державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 97106 та ЯД № 797107 , видані 19 червня 2008 року, згідно яких власником на зазначені вище частини земельних ділянок є позивача батько, заламіновані, що унеможливлює оформлення по них спадщини. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України при набутті права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину , державний акт на право власності на земельну ділянку долучається до документа на підставі якого відбувається такий перехід . На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус який посвідчує документ, орган який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень , роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа на підставі якого відбулося відчуження . У Постанові Кабінету Міністрів України « Про питання посвідчення права власності на земельну ділянку « від 6 травня 2009 року № 439 нотаріус зобовязаний зробити відмітку про перехід права власності на належні померлому частині земельних ділянок на спадкоємців. Відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акту , де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки. Судом встановлений той факт, що вищенаведені Державні акти заламіновані, зробити відповідні відмітки технічно неможливо. Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом , який відповідно до вимог закону прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], з огляду на те , що нотаріальна контора не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, на даний час, для переоформлення прав на спірні земельні ділянки на імя позивача , необхідно визнати за ним право власності на них. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved