overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-15 00:00:00

05.11.2009 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом. Позивачі просять суд визнати за ними право власності, :-:с:г.:-:і й, на 1/3 частину земельної ділянки площею 0, 068 га за адресою: Одеська область м.Іллічівськ село Вурлача Балка вул.Приморська, 16, і право власності на 1/3 частину, кожній, житлового будинку та господарчих споруд, розташованих за адресою: Одеська область Миколаївський район село Добриднівка, вул.Річна, 13. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх батька [PERSON] вони є спадкоємцями першої черги. Крім них спадкоємцем першої черги є їх бабуся (мама батька) [PERSON]. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги і просять їх задовольнити, представник відповідача [PERSON] міської ради і Андрієво-Іванівської сільської ради не заперечували проти вимог позову. [PERSON], яка залучена до участі у справі в якості третьої зацікавленої особи, не заперечувала проти вимог позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьком [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер 20.02.2008 року (а.с.6). 25.11.2008 року позивачі нотаріально оформили свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.14, 15). За рішенням №397/74 від 22.02.2005 року у власність [PERSON] було передано безоплатно 0,128 га землі за адресою: Одеська область м.Іллічівськ село Бурлача Балка вул.Приморська, 16 (а.с.11). 19.12.2007 року на зазначену земельну ділянку було видане* державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,128 га на ім'я [PERSON] (а.с.12). 19.03.2007 року [PERSON] зробив відчуження своєї земельної ділянки гр.[PERSON] у розмірі 0,06 га (а.с.13). Спадкодавець мав у своїй власності будинок, присадибну ділянку, господарчі споруди за адресою: Одеська область Миколаївський район село Добриднівка, вул.Річна, 13 (а.с.16-21). Відповідачі у відповідності з вимогами ст.ст.1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України мають право спадкувати нерухоме майно після смерті свого батька. У зв'язку з тим, що позивачі не можуть знайти оригінали документів, які дозволили б їм оформити на себе право власності на долі у спадковому майні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом, посилаючись на те, що 20.03.2008 року вона уклала з [PERSON] договір займу, згідно якого дала у борг грошові кошти в розмірі 24 860 грн., під умовою, що поверне їх до 30 квітня 2008 року. Так само, позивач зазначила, що 01.02.2008 року позичила грошові кошти в розмірі 27500 гривень під 5% щомісяця [PERSON], які вона зобов'язалась повернути до 01.10.2008 року. Позивачка стверджувала, що відповідачі умов договору не виконали, гроші не повернули, тому вона, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] борг 24860 грн., а з [PERSON] з урахуванням п'яти процентів річних за прострочення грошового зобов'язання за увесь час невиконання зобов'язання 59391,10 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідачі позов визнали повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 березня 2008 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір займу, згідно якого вона дала у борг відповідачу 24860 грн., під умовою, що вона поверне борг до ЗО квітня 2008 року (а.с.7). 12 вересня 2007 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір займу, згідно якого вона дала у борг відповідачу 3000 долларів США, які він зобов'язався повернути 12 вересня 2008 року (а.с.6). 20 березня 2008 року [PERSON] уклала з позивачем договір займу в якому зобов'язалась повернути борг [PERSON] та взяла у [PERSON] ще 10000 грн. під п'ять відсотків річних та зобов'язалась повернути борг до 01 жовтня 2008 року (а.с.7). Відповідачі умов договору не виконали, вчасно борг не повернули. На час розгляду справи заборгованість відповідачів перед позивачкою, з урахуванням процентів річних за прострочення грошового зобов'язання за увесь час невиконання зобов'язання у [PERSON] склала 24860 грн., а у [PERSON] склала 59391,10 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти і друга сторона зобов'язується повернути таку ж суму коштів. Суд вважає, що згідно ст.ст.79, 81, 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 1700 грн. (а.с.2) та із сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн. (а.с.2), а також витрати на юридичну допомогу в розмірі 8000 грн. (а.с.22). Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-15 00:00:00

20 листопада 2009 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] 0.0. , в якому просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] ([INFO]) у розмірі ^ частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, тобто до 19 березня 2027 року (а.с.2). В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 28 лютого 2009 року знаходяться у шлюбі (а.с.З). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 0.0. від шлюбу мають сина [PERSON] ([INFO]) (а.с.4). Стан здоров'я й матеріальне становище відповідача та дитини задовільні. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зпору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, -епрацездатних батьків, дружини. Враховуючи, що у платника аліментів відсутні інші діти, -епрацездатні батьки, дружина, суд вважає, що на користь позивачки з відповідача варто стягнути 1/4 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем вимог позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-16 00:00:00

04.11.2009 р. позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначила, що 05.05.2007 р. уклали шлюб з відповідачем, від якого у них є дитина син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, не знаходятьвзаєморозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, між ними часто виникали конфлікти, під час яких відповідач навіть наносив побої позивачці. Це все призвело до того, що сторони спільно не проживають з січня 2008 року. Позивачка ніде не працює, а відповідач коштів на утримання дитини взагалі не надає, і не цікавиться вихованням дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги у частині стягнення аліментів, і просить стягувати з відповідача на утримання дитини по 250 грн. щомісяця а позовні вимоги про розірвання шлюбу, та стягнення з відповідача у її користь 250 грн. вартості послуг адвоката по наданню правової допомоги підтримала, просить такі задовольнити, і згідна сплатити держмито за реєстрацію розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, до початку розгляду справи відповідач подав до судузаяву, у якій зазначив: що у частині розірвання шлюбу згідний, а у частині стягнення аліментів, та стягнення з нього у користь позивачки 250 грн. вартості послуг адвоката по наданню правової допомоги заперечив, згідний сплачувати аліменти тільки 25% від заробітної плати, а 250 грн. вартості послуг адвоката просить не стягувати з нього, оскільки він дані послуги не замовляв. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб у 2007 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають з січня 2008 року, не підтримують жодних стосунків, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує одну малолітню дитину, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів має бути у розмірі, який просить позивачка. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що він придбав у відповідача будівлю, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольській район, с.Молодіжне, вул.Заводська, 8. Договір купівлі-продажу був оформлений на Одеській товарній біржі. Позивач стверджував, що відповідач ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу у нотаріальному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, до суду надав заяву про згоду з позовними вимогами та розглядом справи за його відсутністю (а.с.15). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] придбав у [PERSON] будівлю, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольській район, с.Молодіжне, вул.Заводська, 8 (а.с.5-8). Сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Договір купівлі - продажу був оформлений 24 липня 2000 року на Одеській товарній біржі (а.є.6-7). Вказана будівля була зареєстрована за позивачем на праві приватної власності (а.с.9). Відповідач ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу у нотаріальному порядку. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON]. стверджуючи, що їхня сім'я розпалася і її збереження неможливо, а також, що вони мають неповнолітню дитину, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 500 грн. з усіх його доходів на утримання дитини, та визначити місце проживання дітей. В судове засідання сторони не з'явилися, були належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи (а.с.17, 19). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] Н І. та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 1987 року Іллічівським міським РАГС Одеської області, актовий запис №593 (а.с.20). На примирення позивачка не згодна. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд доходить висновку, що причини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а с. 10). У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими. Стан здоров'я й матеріальне становище дитини та відповідача задовільні. Враховуючи, що у платника аліментів відсутні інші діти, непрацездатні батьки, дружина, що матеріальне становище платника аліментів та стан здоров'я дитини задовільні, суд вважає, що на користь позивачки з відповідача слід стягувати 500 грн. з усіх його доходів на утримання їхньої неповнолітньої дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-20 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "Тепловозоремонтний завод", в якому посилаючись на те, що перебував з відповідачем в трудових відносинах, був звільнений 30.03.2009 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, проте не отримав розрахунку при звільненні, просить стягнути заборгованість з заробітної плати станом на день звільнення в сумі 2473 грн. 75 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення до суду в розмірі 12384 грн. 45 коп. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача, повідомлений про час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, в зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ВАТ "Тепловозоремонтний завод" та згідно записів трудової книжки звільнений з посади слюсаря 30.03.2009 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу ВАТ "ТРЗ" № 367 від 30.03.2009 року. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як встановлено в судовому засіданні ВАТ "Тепловозоремонтний завод" не здійснило повний розрахунок з [PERSON] при його звільненні, на час розгляду справи судом розмір заборгованості становить 2473 грн. 75 коп., в тому числі вихідна допомога 1708 грн. 25 коп., що підтверджується також довідкою ВАТ "Тепловозоремонтний завод" № 70-15/3415 від 21.10.2009 року. Відповідно до довідки ВАТ "Тепловозоремонтний завод" № 70-15/3415 від 21.10.2009 року середній заробіток [PERSON] становить 1708 грн. 25 коп. Згідно положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що на час розгляду справи судом, тобто станом на 21.12.2009 року, термін затримки розрахунку становить 9 місяців 21 днів, з ВАТ "ТРЗ" підлягає стягненню на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16750 грн. 02 коп. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплату судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-20 00:00:00

08.12.2009р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.06.2004р. уклала з відповідачем договір купівлі-продажу №43\\04 нерухомого майна по вул. Пушкіна, 1-А с. Чорноморівки Каховського району Херсонської області. Станом на 25.11.2009р. в повному розмірі сплатила обумовлену ціну - 2180грн. Оскільки відповідач від нотаріального посвідчення зазначеного договору відмовляється, просила визнати його дійсним, визнати за нею право власності на придбане майно. В судове засідання сторони надали заяви, в яких позивачка свої вимоги підтримала повністю, наполягаючи на їх задоволенні, представник відповідача проти цього не заперечував, обидва справу просили розглянути за їх відсутності. Суд вважає можливим прийняти рішення по справі на підставі наявних матеріалів. Між сторонами по справі склалися правовідносини, врегульовані ст. 328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, враховуючи, що сторонами по справі дотримані усі суттєві умови договору купівлі-продажу, передбачені ст.655 ЦК України, угода жодною із сторін не оспорювалася, що знайшло своє підтвердження і під час судового розгляду, у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-20 00:00:00

02.12.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю - бойню, комплекс будівель та споруд, розташованих в [ADDRESS]. В обґрунтування позову пояснює, що згідно протоколу № 1 від 21.07.05 року загальними зборами співвласників майнових паїв групи № 28 було прийняте рішення про розпродаж частини отриманого пайового майна та уповноваженою особою була призначена [PERSON] В листопаді 2005 року вона звернулась до останньої з питання купівлі-продажу бойні. З приводу цього було досягнуто домовленість про продаж бойні. Згідно цієї домовленості, вона сплатила вказану суму та їй було передано будівлю, про що складено накладну № 188 від 21.09.05 року. В зв'язку з цим вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нежилої будівлі - бойні, комплексу будівель та споруд № 4, розташованих в [ADDRESS]. Підписи, вказані в договорі затверджені Червоногусарівською сільською радою. Проте, правовстановлюючий документ на ці нежитлові об'єкти вона їй не було видано. БТІ Балаклійського району відмовляє їй в реєстрації цих об'єктів. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання наддав заяву, згідно якої позов визнав, не заперечували проти його задоволення, просив справу розглянути за відсутності його представника. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2005 року, укладеному між уповноваженою особою групи № 28 [PERSON] та [PERSON], останній передано у власність майно, яке отримано на майнові паї членів КСП ім.Чкалова, реорганізованого в ТОВ «Обрій» внаслідок розподілу майнового фонду між співвласниками майнових паїв. Предметом договору є бойня № 261. Позивачкою сплачено вартість бойні в розмірі 3000,00 грн. Балаклійське БТІ відмовило позивачці в реєстрації нерухомого майна в зв'язку з невідповідністю поданих останньою документів та заявлених прав вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-20 00:00:00

23.07.2009р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в період часу з 08.06.1974р. по 07.06.2005р. перебувала у шлюбі з відповідачем. З цей час за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Степовій, 35 в с. Камянка Каховського району Херсонської області. Оскільки добровільно вирішити питання про поділ спільного майна можливості не мають, просила суд визнати за нею право власності на 1\\2 частину зазначеного вище житлового будинку, виділивши її реально, визначити порядок користування та розпорядження земельною ділянкою. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій свої вимоги підтримала повністю, наполягаючи на їх задоволенні, обравши другий варіант поділу спільного майна, запропонованого судово-технічним експертом, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час належно сповіщений, про причину неявки не повідомив. Суд вважає можливим прийняти рішення по справі на підставі наявних матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами по справі склалися правовідносини, врегульовані ст. 328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Сторони по справі дійсно з 08.06.1974р. по 07.06.2005р. перебували у шлюбі, 20.10.1992р. придбали житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Степовій, 35 в с. Камянка Каховського району Херсонської області. Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, враховуючи, що обраний позивачкою варіант поділу спільного майна не порушує прав та інтересів відповідача, заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved