Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на спадкове майно, що складається з частини квартири, під номером 106, яка знаходиться в [ADDRESS]; квартира, під номером 6, яка знаходиться в [ADDRESS]; нежилі переміщення по [ADDRESS], підвалу загальною площею 567,7 кв.м.; машино-місце №3 на автостоянці по [ADDRESS], матеріали, що складають собою незавершений будівництвом будинок за адресою [ADDRESS], транспортний засіб, модель ЗИЛ [NUMBER] (2005 р.в.), транспортний засіб, модель КАМАЗ [NUMBER] (1988 р.в.), частину квартири (1/3), під номером 65, яка знаходиться в [ADDRESS], транспортний засіб, модель ГАЗ 3302 П (2005 р.в.), майнові права згідно договорів про участь у будівництві № 163 від 21.09.2004 року, № 161 від 20.09.2005 року, № 160 від 20.05.2005 року, № 204 від 12.06.2005 року, № 244 від 10.01.2006 року, корпоративні права у підприємствах заснованих [PERSON] та [PERSON], в наступній частині: за [PERSON] - 1/8 частину спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її батька, [PERSON], на вищевказане спадкове майно відкрилася спадщина. Спадкодавець на випадок смерті заповіт не складав, отже спадкування відбувається за законом. У першу чергу спадкування за законом отримують діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], дружина - [PERSON]. та мати - [PERSON] Після спливу шестимісячного строку із дня відкриття спадщини позивач звернулася до Державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із наміром подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме та рухоме майно, але, оскільки інший спадкоємець - [PERSON]. не виконала жодних дій щодо надання документів, які б свідчили про право власності на майно [PERSON], державний нотаріус відмовився видати відповідне Свідоцтво. [PERSON] подала суду зустрічний позов, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спадкового майна як дружину померлого, а також на все спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] на підставі складеного ним заповіту 7 листопада 2002 року під час його перебування у дорожній клінічній лікарні м. Харкова. Первісний позов не визнає з тих підстав, що вважає складений заповіт чинним та відповідно до тексу заповіту усе майно належить саме Відповідачу. В судове засідання представник [PERSON] з'явився, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі, подав до суду належним чином оформлені уточнення до позовної заяви, в яких просив, виділити майно в натурі та визнати за [PERSON] одноособове право власності на квартиру під номером 6, яка знаходиться в [ADDRESS] та машино-місце № 3 на автостоянці по [ADDRESS], що складає еквівалент її частки спадкового майна [PERSON], а саме 1/8 спадкового майна. Зустрічний позов [PERSON] не визнає у повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, проти основного позову заперечував. Представник третьої особи - Другої Харківської Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, яким просив розглядати справу за його відсутності (т.1 с.с.81). 3-і особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від прийняття спадщини після [PERSON] нотаріально відмовилися на користь [PERSON] (т.1 с.с. 104,105). Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов слід задовольнити повністю, зустрічний підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO], якому, відповідно до наданих суду документів, на праві приватної власності належить нерухоме та рухоме майно у наступному складі: частина квартири, під номером 106, яка знаходиться в [ADDRESS]; квартира, під номером 6, яка знаходиться в [ADDRESS]; нежилі переміщення по [ADDRESS], підвалу загальною площею 567,7 кв.м.; машино-місце №3 на автостоянці по [ADDRESS], матеріали, що складають собою незавершений будівництвом будинок за адресою [ADDRESS], транспортний засіб, модель ЗИЛ [NUMBER] (2005 р.в.), транспортний засіб, модель КАМАЗ [NUMBER] (1988 р.в.), частину квартири (1/3), під номером 65, яка знаходиться в [ADDRESS], транспортний засіб, модель ГАЗ 3302 П (2005 р.в.), майнові права згідно договорів про участь у будівництві № 163 від 21.09.2004 року, № 161 від 20.09.2005 року, № 160 від 20.05.2005 року, № 204 від 12.06.2005 року, № 244 від 10.01.2006 року, корпоративні права у підприємствах заснованих [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або визнання її померлою відкривається спадщина. Ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неомовлення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки підчас відкриття спадщини, у державній нотаріальній конторі буди відсутні відомості про заповіт померлого, то спадкування відбувалося за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач за зустрічним позовом [PERSON]. та спадкодавець [PERSON] мешкали однією сім'єю та були одружені, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] Від першого шлюбу спадкодавець також має доньку - [PERSON], 1977 року народження. Таким чином, відповідно до ст. ст. 1223, 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу отримують діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], дружина - [PERSON]. та мати - [PERSON] Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON], і це підтверджується матеріалами справи, подала заяву про прийняття спадщини, посвідчену 26 січня 2007 року та зареєстровану в реєстрі під номером 537/0037 консулом Генерального консульства України в Чикаго, США, Олійником А.Г., вказану заяву було направлено до Другої Харківської Державної нотаріальної контори. [PERSON] та [PERSON] теж звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але через деякий час повністю відмовились від спадщини на користь Відповідачки, виходячи з матеріалів спадкової справи [PERSON], даний факт жодною зі сторін не заперечувався. [PERSON]. також звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, як пояснила [PERSON]., після звернення з заявою про прийняття спадщини на загальних підставах, вона згадала про існування заповіту, який був складений померлим 7 листопада 2002 року під час його перебування у дорожній клінічній лікарні м. Харкова та посвідчений черговим лікарем даної лікарні Цивенко О.І. Державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки даний заповіт не був засвідчений належним чином. [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, при розгляді даної справи Відповідачка не залучила інших спадкоємців, хоча знала про їх існування. 29 травня 2007 року Ленінський районний суд виніс рішення яким задовольнив вимоги [PERSON] та визнав заповіт дійсним. Дане рішення було скасоване Апеляційним судом Харківської області та залишено без розгляду позовну заяву про встановлення факту що має юридичне значення, про що свідчить ухвала по справі 22-ц-3660/2007р. від 26.06.07р. У зустрічній позовній заяві [PERSON]. просила визнати за нею право власності на все спадкове майно за заповітом померлого [PERSON] Відповідно до п. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», посадові особи, перелічені в цій статті, зобов'язані негайно передати по одному примірнику посвідчених ними заповітів у державний нотаріальний архів чи в державну нотаріальну контору за постійним місцем проживання заповідача. Згідно ч. 7 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту її реєстрації. Виходячи з матеріалів справи, заповіт [PERSON] не зареєстрований у Державних нотаріальних та інших органах, жодних відомостей про складання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] у книзі заповітів дорожньої лікарні м. Харкова не міститься, а тому на момент звернення з зустрічною позовною заявою Відповідачки, у розумінні ст. 1257 ЦК, заповіт [PERSON] є нікчемним. Крім того при складанні даного заповіту було допущено наступні порушення: заповіт був підписаний заповідачем у присутності [PERSON] Дані дії суперечать ч. 3 п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 4 п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», заповіт складається однією фізичною особою (крім заповіту, що складається подружжям), у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення, дати та місця народження заповідача і підписується заповідачем власноручно, посадова, службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. Заповіт був складений дружиною заповідача, [PERSON], та доповнений іншими особами, у присутності яких він був складений. У заповіті не вказано місця та дати народження заповідача, також не зазначено документу на підставі якого було встановлено особу [PERSON] У заповіті не зазначено всіх даних про свідків, у присутності яких був складений заповіт, відповідно до ч. 7 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», у заповіті зазначаються прізвище, ім'я та по батькові свідка, дата його народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого встановлено особу свідка. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Таким чином, судом встановлено нікчемність складеного заповіту, а тому, як [PERSON], так і [PERSON]. прийняли спадщину у встановленому законом порядку на загальних підставах. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, коло спадкоємців складають: дочка від першого шлюбу (Позивач), [PERSON], 1977 року народження, що мешкає у [ADDRESS], дружина (за другим шлюбом), [PERSON], яка мешкає у [ADDRESS], дочка (від другого шлюбу), [PERSON], мати [PERSON] - [PERSON]. Таким чином [PERSON] має право на 1/4 частину спільного майна спадкодавця, якою є 1/2 частини спільного майна подружжя (тобто, частина майна що належить Позивачу, складає 1/8 частину від загального спільного майна подружжя). Загальна вартість майна [PERSON] та [PERSON], яка сторонами не оспорювалась та не заперечувалась виходячи з матеріалів справи, становить 4 797 105 гривень, відповідно вартість частки майна що належить Позивачу за законом, складає 599 638 гривень. [PERSON] просить виділити майно в натурі та визнати за нею одноособове право власності на квартиру, під номером 6, яка знаходиться в [ADDRESS] та машино-місце №3 на автостоянці по [ADDRESS], що не перевищує та складає еквівалент її частки спадкового майна [PERSON], виходячи з матеріалів справи. Згідно з п. 2 ст. 1278 ЦК України, кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. На підставі наведеного,

Outcome: partial