overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно.Свої вимоги мотивує тим., що 4 грудня 2008 року померла її дочка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] квартира належала її донькі на підставі договору купівлі- продажу від 22 січня 2002 року , .укладеного на УТБ « Ален» і зареєстрованого в Олександрійському МБТІ 24 січня 2002 року за р.н.9337\\95с.281. Після відкриття спадщини вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як в неї неналежний правовстановлюючий документ на спадкове майно , а саме договір купівлі-продажу укладений на УТБ , а не посвідчений нотаріально.Тому нотаріус порекомендував їй , як спадкоємиці звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позовну вимогу. Представник відповідача в судове засідання не з явився , направив заяву з проханням розглядати справу без його участі , позов визнає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача , її представника , суд вважає що вимоги позивачки підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 22 січня 2002 року , укладеного на УТБ « Ален» і зареєстрованого в Олександрійському МБТІ від 24 січня 2002 року за р.н.9337\\95с.281. 4 грудня 2008 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру .Позивачка являється матір ю спадкодавця і спадкоємцем першої черги по закону. Інших спадкоємців немає. .Позивачка на момент відкриття спадщини проживала в спадковій квартирі, що підтверджується реєстрацією в її паспорті про місце проживання і тому згідно ч.З ст.1268 ЦК України вважається такою , що прийняла спадщину після смерті дочки.Нотаріальна контора відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить лист-відмова за № 2083 \\02-14 від 23 листопада 2009 року , так як правовстановлюючий документ на спадкове майно не посвідчений нотаріально, а саме договір купівлі-продажу від 22 січня 2002 року укладений на універсальній товарній біржі «Ален» і був зареєстрований в Олександрійському МБТІ від 24 січня 2002 року за р.н.9337\\95с.281. На час укладення даного договору діяв Закон України « Про товарну біржу « , .згідно ст.. 15 якого угоди , укладені на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.Тому даний договір і не посвідчувався нотаріально.В теперішній час спадкодавець померла і не може звернутися до суду для встановлення дійсності договору.Після відкриття спадщини позивачка продовжує проживати в спадковій квартирі , несе затрати по її утриманню. Так як позивачка прийняла спадщину , то відповідно вона набула і право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 21.10.2005 року у відділі РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 445. Строк для примирення її не потрібен. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на неї та відповідача у рівних частках. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та покладення витрат при реєстрації розірвання шлюбу на нього і позивачку у рівних частках. Строк для примирення йому не потрібен. Вислухавши позиції сторін, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивачки і визнання відповідачем позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України є підстави для розірвання шлюбу сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду з позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини. В заяві зазначено, що 03.01.2009 року помер [PERSON], який доводився позивачу рідним батьком, про що в книзі реєстрації смертей зроблений запис № 160 від 05.01.2009 року. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 4 по провулку Колгоспному у м. Запоріжжя . Позивач є єдиною спадкоємницею померлого [PERSON] На початку листопада 2009 року позивач звернулась до Другої Запорізької нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, але державним нотаріусом її було розяснено, що нею було пропущено строк для звернення до державної нотаріальної контори, Позивач помилково вважала, що до нотаріальної контори потрібно звертатися після того, як минуло шість місяців після смерті спадкодавця. Також однією з причин, чому позивач пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини стала хвороба сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується медичними довідками . В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що строк на прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] був пропущений з поважних причин. Представник 2-ї нотаріальної контори м. Запоріжжя до суду не зявився, про день та час слухання був повідомлений заздалегідь, надав до суду лист з проханням слухати справу в їх відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи копію свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], оригінал довідок про хворобу [PERSON]Є, - вивчивши матеріали та оцінивши докази по цивільній справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 01.07.1988 рок\\ сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON]. [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В звязку з тим, що відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає з нею, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 'А частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав, та пояснив, що вони з позивачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. 15.07.1995 року у них народилась донька [PERSON], яка дійсно проживає з позивачкою та знаходиться на ЇЇ утриманні Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі % частини всіх видів заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01.07Л988 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка. як вбачається з довідки КП "Полтавської бавовнопрядильної фабрики" (а с. 4). проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, а також тс, що відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, яка знаходиться на утриманні позивачки; доказів суду щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки відповідач не надав суду, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 09 травня 1993 року у Репужинецькій сільській раді Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 01, з підстав припинення подружніх стосунків через безвідповідальне ставлення відповідачки до свої сімейних і подружніх обов'язків, часте вживання нею спиртних напоїв, а також через те, що вона по декілька днів не ночує вдома і діти повністю знаходяться на його утриманні і виховані, а тому просив задовольнити позов. Позивач підтримав позов в повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що в подальшому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача із висловленими причинами неможливості проживання однією сім'єю, оскільки вони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу, їм надавався строк на примирення, однак заходи для примирення не дали позитивних результатів, тому суд вважає, що за таких умов шлюб може бути розірвано. В судовому засіданні досліджено: свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-МИ № 046070, свідоцтво про народження [PERSON] серії 1-МИ № 315022 від 03 листопада 1993 року та свідоцтво про народження [PERSON] серії 1-МИ № 012624 від 22 листопада 1995 року. На підставі ст. ст. 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення утримання на дружину, з якою проживає малолітня дитина, в обґрунтування якого посилається на те, що з 26.01.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, а тому має право на стягнення утримання на себе від батька дитини [PERSON], який матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає; в зв»язку з чим просить стягувати з відповідача, який має сталий заробіток і може надавати дану допомогу, утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку, в розмірі 300 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і пояснила, що відповідач по справі [PERSON] розірвав шлюб з позивачкою, попередньо припинивши подружні стосунки в жовтні 2008 року, після чого сплачує аліменти на дитину, хоча з 3.08.2009 року не має постійного місця роботи і на даний момент перебуває на утриманні своїх батьків; оскільки відповідач не має можливості надавати допомогу позивачці до досягнення дитиною трьох років, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтв про шлюб І-ГЮ № 020323, про розірвання шлюбу І-ГЮ №026117 [PERSON] і [PERSON] перебували з 26.01.2007 року до 22.10.2009 року у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], яка народилась 21.08.2008 року, що вбачається із свідоцтва про народження І-ГЮ №080729. Частиною 2 ст.84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із трудової книжки АХ №700499 від 17.02.2003 року вбачається, що [PERSON] мав постійне місце роботи до 3.08.2009 року, після чого був звільнений за ст.38 КЗпП України. Судом достовірно встановлено із пояснень представника відповідача, що [PERSON] на даний момент не має заробітку (доходу), так як не працевлаштований із-за відсутності роботи, нею, його матір»ю, сплачуються від його імені аліменти на утримання дочки [PERSON], також вона як поручитель виконує його зобов»язання по оплаті кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу позивачці, так як не має достатнього матеріального забезпечення, в зв»язку з чим у [PERSON] відсутні на момент розгляду справи підстави для виникнення права на аліменти дружини матері, з якою проживає дитина, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач, який є батьком малолітньої дитини, добровільно матеріальної допомоги, якої дитина потребує, на її утримання не надає, в зв»язку з чим просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, так як [PERSON] не має постійного місця роботи, а працює на тимчасових роботах. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обємі і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча повідомлений належним чином; заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] і [PERSON] з 27.04.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №020847. Згідно свідоцтва про народження серія І-ГЮ № 062764 [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Довідка Стрільської сільської ради від 29.10.2009 року підтверджує, що [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] проживає в [INFO] за місцем проживання матері. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, що проживає і знаходиться на утриманні матері, зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття шляхом сплати аліментів. Судом достовірно встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, так як не має постійного місця роботи, а працює на тимчасових сезонних роботах, в зв»язку з чим необхідно задовольнити вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, однак суд враховує те, що [PERSON] має мінливий нестабільний дохід, а тому вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23Л2Л995 р. Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 13. Y судове засідання позивач не з»явилася, зазначивши в позовній заяві розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що вони з позивачем дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.1995 р., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачкою. Сімя розпалася, подальше подружнє життя суперечить інтересам подружжя, згоден на розірвання шлюбу, строк на примирення просить не надавати. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 091171, виданого 05.10.2001 р., сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.12.1995 р. Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 043298 виданого 20.06.1997 р. Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Судом встановлено, що на даний час подружжя спільно не проживає, так як спільне проживання стало неможливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суперечки про місце проживання дитини та про майно у подружжя немає. Вислухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.115 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка, що засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. У чинність ст. 88 ч.І ЦПК України понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

21.12.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 січня 1990 року в відділі РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис № 17, оскільки за час подружнього життя дружної родини не створили, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, останнім часом шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають двох дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач надала письмову заяву, якою позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також в судове засідання надав письмову заяву, в якій вказав про визнання позову, обізнаність з наслідками визнання позову, просив справу розглянути за його&nbsp;відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ;ухвалює рішення про ;задоволення позову. span> Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на відповідача. y:Times New Roman;tag3:12pt;"> pan align="center" style="tag2:Times New Roman;font-size:12pt;">На&nbsp;підставі&nbsp;викладеного,&nbsp;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми грошової позики в розмірі 14900, 00 грн., 30% річних за прострочення сплати боргу в розмірі 1873,73 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 167 грн. 74 коп., витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.03.2009 року між сторонами в усній формі був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 14900, 00 грн. під 30% річних за прострочення сплати боргу, про що відповідачем було виписано розписку та відповідач зобов"язався повернути грошові кошти до 23.04.2009 року. До теперішнього часу відповідач зазначену суму коштів не повернув, постійно ухиляється від повернення суми боргу, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що брав в борг грошові кошти у розмірі 11900 грн., на даний час в рахунок повернення суми боргу виконав ремонті роботи на суму близько 5000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.03.2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 14900, 00 (чотирнадцять тисяч девятсот) гривень під 30% річних за прострочення сплати боргу на строк до 23.04.2009 року, що було оформлено письмовою розпискою. В установлений термін відповідач [PERSON] борг не повернув, доказів на підтвердження факту часткового повернення боргу до суду не надав. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму боргу за розпискою - 14900 грн., 30% річних від простроченої суми - 1873 грн. 73 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 167 грн. 74 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

28 грудня 2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 25 березня 1999 року на підставі договору зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» він купив у [PERSON] та [PERSON] І. житловий будинок № 24 з відповідними господарськими будівлями, який розташований по вул. Першотравнева в м. Нова Одеса Миколаївської області за 5 600 грн. На цей час позивачу стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у звязку з тим, що протирічить чинному законодавству, незважаючи на те, що він та відповідач виконали всі умови вказаного договору. Відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Позивач, в судовому засіданні просить суд позов задовольнити, пояснивши, що відповідач порушила вимоги ст. 657 ЦК України, яка зобовязує договір купівлі-продажу житлового будинку укладати у письмовій формі і посвідчувати нотаріально. У судове засідання позивач не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій вказав, що вимоги підтримує та просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідачі до суду не зявилися, але надали суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності і не заперечували щодо задоволення вимог позивача. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 1999 р. сторони дійсно уклали договір купівлі-продажу, за яким позивач купив у відповідачів за 5 600 грн житловий будинок № 24, з відповідними господарськими будівлями, який розташований по вул. Першотравнева в м. Нова Одеса Миколаївської області, оформивши цю угоду письмово на товарній біржі «Віконт-Т». В судовому засіданні встановлено, що позивач з березня 1999 р. фактично проживає в спірному будинку, провів за свій рахунок ремонт, оплачує комунальні послуги. Відповідачі отримавши грошову суму за нерухомість, що їм належала на праві власності по ? частці, ухиляються від нотаріального посвідчення цього договору у встановленому законом порядку. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання цього договору дійсним і визнання права власності на житловий будинок за позивачем.

Outcome: approved