Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права неповнолітньої дитини у виїзді за кордон, визнанні відсутніх обставин, які обмежують право неповнолітньої дитини на виїзд за кордон, для надання дозволу на виїзд у будь-яку країну світу для короткотермінових закордонних поїздок неповнолітній дитині до її повноліття. В позовній заяві позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою від якого має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився жити з позивачем. На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність виїхати за кордон разом з неповнолітнім сином. Для виїзду дитини за кордон необхідний нотаріально посвідчений дозвіл матері, але відповідачка надати такий дозвіл відмовляється, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, посилаючись на викладені 'в позовній заяві доводи та обґрунтування просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання повідомлена своєчасно належним чином, не з'явилася, заперечень проти позову не надіслала, причину, обставини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутністю або відкладення розгляду не надіслала, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, посилаючись на її матеріали. Представник третьої особи - органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав, проти їх задоволення не заперечує, пояснивши, що виходячи з інтересів дитини, для фізичного, духовного та морального розвитку вважає за доцільне надати неповнолітньому [PERSON] в супроводі батька [PERSON] дозвіл на виїзд за кордон для здійснення короткотермінових поїздок в будь-яку країну світу. Згідно ч.З ст.10 та ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши докази по справі, суд приходить до наступних виводів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON], з 26.9.1998 року по 26.2.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу (а.с.6,31), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишилася жити з позивачем, що підтверджується виконавчим листом про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини (а.с.36-37). На теперішній час у позивача виникла необхідність для виїзду за кордон разом з неповнолітнім сином, для чого необхідний нотаріально посвідчений дозвіл матері, який вона надавати відмовляється. Згідно ст.ЗЗ Конституції України кожному, хто на законних підставах знаходиться на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця мешкання, право вільно покинути територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі ч.З ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.11-12 цього ж Закону кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзних документів проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.18 «Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою КМУ від 24.03.2004 року № 380, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд не знайшов будь-яких обставин, які обмежують права неповнолітнього [PERSON], [INFO] щодо виїзду за кордон та вважає що позовні вимоги законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved