Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить (з урахуванням уточнень) стягнути з відповідача 2011,07 грн. заборгованості по заробітній платі, 3487,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та 5498,07 грн. у відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що фактично отримувала не всі кошти, за які розписувалася у відомостях про отримання заробітної плати. Представник відповідача позов визнач частково, у сумі заборгованості по заробітній платі у розмірі, встановленому Територіальною державною інспекцією праці у Чернігівській області 678,57 грн., та сумі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення до 02.02.2009. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З копії акту перевірки № 25-01-040/217 від 27.02.2009 Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області вбачається, що позивачку звільнено з роботи у ТОВ „ВЕГА СК наказом № 13 від 22.12.2008. При звільненні не проведений повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі складає 678,57 грн. Копії листів та поштових квитанцій свідчать, що між сторонами існували суперечки щодо видачі трудової книжки та виплати заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати обґрунтовані. Оскільки розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.12.2008 по день винесення рішення становить 4095,08 грн. (позивачка просить стягнути 3487,00 грн.), і значено перевищує розмір заборгованої заробітної плати, суд вважає за необхідне зменшити його до розміру заборгованості по заробітній платі. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що внаслідок порушення її прав заподіяна моральна шкода, що підлягає відшкодуванню на підставі ст.237-1 КЗпП України. Розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає завищеним. Виходячи з обставин справи, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, вимог розумності та справедливості, розмір грошового відшкодування має становити 300 грн.

Outcome: partial