Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівліпродажу жилого будинку дійсним та визнання права власності на жилий будинок №39, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ в м. Синельникове Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог, в позовній заяві позивач зазначив і в судовому засіданні пояснив, що 07.12.2009 року він з відповідачкою усно домовився про ціну та інші умови договору купівлі продажу будинку, розташованого по вул. 50 років ВЛКСМ, №39, в м. Синельникове Дніпропетровської області. Він сплатив [PERSON] повну вартість будинку в сумі 60000 грн. і [PERSON] передала йому ключі від будинку. На підтвердження укладеного правочину [PERSON] видала йому розписку про отримання коштів 07.12.2009 року та пообіцяла нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу до 20.01.2010 року. В призначений час, 20.01.2010 року, відповідачка для нотаріального посвідчення не з*явилась з незалежних від неї пичин. Вважає, що він уклав договір купівлі-продажу будинку, розташованого по вул. 50 років ВЛКСМ, №39 в м. Синельникове з [PERSON] Просить визнати договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по вул. 50 років ВЛКСМ, №39 в м. Синельникове, укладений 07.12.2009 року між ним і [PERSON] дійсним, так як відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. Просить також визнати за ним право власності на жилий будинок, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ, між №39, в м. Синельникове Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати залишає за собою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала. Вона пояснила суду, що отримала від [PERSON] 60000 грн., та написала про це розписку. Вони з позивачем домовлялись оформити у нотаріуса і вона не відмовлялась оформити договір у нотаріуса. Земельна ділянка при будинкова не приватизована. Згодна, щоб договір купівлі продажу був визнаний дійсним в судовому засіданні. Заслухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи та оцінивши все у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівліпродажу жилого будинку №39, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ в м. Синельникове Дніпропетровської області дійсним та визнання права власності на жилий будинок на будинок задоволенню не підлягають, з зазначених підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що право приватної власності на будинок, розташований за адресою м. Синельникове по вул. 50 років ВЛКСМ, №39 Дніпропетровської області на час укладання усного договору між [PERSON] та [PERSON] в. та складання розписки про отримання грошей в сумі 60000 грн. (07.12.2009 року) належало [PERSON] що підтверджується рішенням Синельниківського міськрайонного суду 18.11.2009 року, (а.с.6), свідоцтвом про право власності (а.с.7). Технічним паспортом (а.с. 10-12). Факт отримання коштів позивачем підтверджується розпискою (а.с.4). Письмовий договір купівліпродажу жилого будинку між сторонами не укладався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає обов»язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Але розписку, на яку посилається позивачка, як на укладений договір, суд не може визнати договором купівліпродажу, так як відповідно до ст.626 ЦК України, договір є двостороннім, якщо правами та обов»язками наділені обидві сторони по договору. В розписці не зазначений предмет договору, його вартість, не зазначені наміри сторін та інше, як-то передбачене діючим законодавством до двустороннього правочину. Норма частини другої ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивач, не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов*язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов*язків для сторін. (п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не відмовлялась від укладання договору купівлі-продажу жилого будинку нотаріально. Про це повідомила суду сама відповідачка. Таким чином між сторонами не виникло досудового спору. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівліпродажу жилого будинку дійсним та визнання права власності на жилий будинок, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ,39 в м. Синельникове Дніпропетровської області, який нібито відбувся між ним та [PERSON] та визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок слід відмовити в повному обсязі, оскільки такий договір не відповідає нормам діючого законодавства та не може бути визнаний дійсним.

Outcome: dismissed