Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

14 грудня 2010 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, що розташований в м. Ланівці по вул. Корольова, 5а, як спадкового майна після смерті її матері [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що після смерті матері прийняла спадщину, проте нотаріус їй відмовив в оформленні свідоцтва у звязку з тим, що на належне спадкодавцю майно змінилася нумерація. Тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Представники відповідачів у судовому засіданні позов визнали і пояснили, що вони проти задоволення позову не заперечують. Представник КП Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації в судовому засіданні пояснив, що проти задоволення позову не заперечує оскільки за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу було зареєстровано Ѕ будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Ланівці по вул. Корольова, 5. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є власником другої половини вказаного будинку і проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд зясував наступні обставини. [PERSON] померла 1 січня 1997 року в м. Ланівці, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Лановецької райдержадміністрації в Книзі реєстрації смертей 4 січня 1997 зроблено запис за № 03 та видано свідоцтво №004393. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ланівці по вул. Корольова, 5а, Лановецького району, що підтверджується: договором купівлі-продажу від 26 березня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №361; рішенням виконкому Лановецької міської ради від 30 січня 2009 року №24 про присвоєння житловому будинку, що належав [PERSON], окремого господарського номера 5а; довідкою КП Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації від 28 жовтня 2009 року №187 про те, що інвентарна вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, який знаходиться в м. Ланівці по вул. Корольова, 5а, та належав померлій [PERSON], становить 27178 гривень. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON], яка проживала на день смерті разом з нею, що підтверджується довідкою виконкому Лановецької міської ради від 28 січня 2010 року № 233, актовими записами про народження і про шлюб [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) Л.М., а також повідомленням Лановецької держнотконтори від 28 січня 2010 року про те, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №11 і [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади у банку, а інших спадкоємців немає. Постановою державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори від 28 січня 2010 року №29/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав [PERSON] у звязку з тим, що нотаріусу не подано всі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 549 ЦК України (1963р.) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши докази надані сторонами і ті, що здобуті у судовому засіданні, суд вважає, що позивач на законних підставах, як спадкоємець за законом, набула право власності на спадкове майно у порядку встановленому законом.

Outcome: approved