Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

9 лютого 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування позову зазначає, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання та непрацездатним, отримує пенсію, других доходів крім пенсії у нього немає. Його матеріальне становище є скрутним, він часто хворіє та перебуває періодично на стаціонарному лікуванні. Відповідач є його сином, проживають вони в одній квартирі, але матеріальної допомоги він йому не надає хоча має таку можливість, так як він працює та має стабільний заробіток. Позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, так як у нього є сім»я дружина, яка працює та одержує заробітну плату у розмірі приблизно 800 грн., він працює неповний робочий день і заробітна плата складає половину мінімальної заробітної плати, на його утриманні знаходиться неповнолітній син [INFO]. Доходи на одного члена його сім»ї менші від доходів позивача, який отримує пенсію у розмірі більше 700 грн. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідача. Проживають вини в одній двокімнатній квартирі, мають окремий бюджет. За комунальні послуги сплачують окремо. Позивач користується однією кімнатою, у користуванні відповідача та його сім»ї також знаходиться одна кімната. Як пояснив у судовому засіданні відповідач його сім»я матеріально забезпечена менше чим позивач. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони на прохоння позивача готували йому їжу, прали білизну, так як відповідач не надає йому такої допомоги. Покази зазначених свідків суд не приймає до уваги, оскільки вони не мають правового значення для вирішення справи по суті. Свідок [PERSON], яка є дружиною відповідача, пояснила суду, що їх сум»я менше матеріально забезпечена чим сам позивач. Крім того, їх неповнолітній син, якому виповнилося 15 років, потребує додаткових коштів для обстеження стану його здоров»я у зв»язку з проходженням медичного огляду у військкоматі, так як на медичній комісії його було направлено на обстеження в обласну кліничну лікарню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у судовому засіданні посилався на те, що він періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, але доказів з цього приводу він суду не надав. Листом управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі №1891/13-01 від 13.04.2010 року підтверджено, що розмір пенсії позивача складає 763,98 грн.(а.с.38). Заробітна плата відповідача підтверджена довідкою з місця його роботи (а.с.28-29). Посилання позивача на те, що крім офіційно отримуваної заробітної плати відповідач отримує окремо заробітну плату на підприємстві, судом не береться до уваги, так як свої ствердження позивач у судовому засіданні не довів. Відповідно до ст..202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважаэ, що позов задоволенню&nbsp;не&nbsp;підлягає.

Outcome: dismissed