Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

Позивач вказує в заяві від 7 квітня 2009 року, що відповідно до укладеного договору № ROB0GL00000033 від 15 березня 2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 27\~032,5 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 березня 2014 року. Покликається на те, що відповідач порушила вимоги ст. 526-527,530 ЦК України щодо виконання зобовязання належним чином і у встановлений строк. Станом на 16 березня 2008 року заборгованість за кредитом з відсотками, комісією становить 21\~539, 81 доларів США або 165\~856 гривень 54 копійки. В забезпечення виконання зобовязання 15 березня 2007 року сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 99.6 м2, житловою площею 70,9 м2, що знаходиться по вул. Андріївській, 60а, в м. Березне Рівненської області, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,07 га, вартістю предмету іпотеки 166\~650 гривень. З посиланням на ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 39 позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок і земельну ділянку, а також виселити відповідача з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] в повному обсязі підтримав вимоги позовної заяви. Пояснення дав аналогічні, викладеному в позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі. [PERSON] вимог прозову не визнала, пояснила це неможливістю погасити борг. Просить провести реструктуризацію боргу без стягнення з неї штрафу за порушення зобовязання по договору. Вислухавши сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд задовольняє позов частково в частині звернення стягнення на заставлений житловий будинок. При цьому виходить з наступного. Кредитний договір на а. с. 5зв. - 8 свідчить, що відповідачка [PERSON] отримала в банку кредит на вказаних в заяві умовах в розмірі 26\~000 доларів США з сумою на сплату страхових внесків, що становить 1032,5 долари США. Борг за кредитним договором стверджується розрахунком заборгованості на звороті а. с. 4. [PERSON] нарахованої їй суми заборгованості не оспорила. З договору іпотеки, п. 35.3-35.5, відомо, що в іпотеку вона надала житловий будинок в м. Березне по вул. Андріївській, 60а, яка також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, загальною площею 0.07 га, вартість предмету іпотеки сторони визначили в сумі 165\~655 гривень. Пунктом 35.6 зазначеного Договору на іпотекодавця покладено обовязок приватизувати земельну ділянку та отримати акт про право власності на неї. В судовому засіданні встановлено, що на день розгляду справи судом земельна ділянка перебуває в користуванні іпотекодавця та приватизована не була. Отже, не може бути предметом забезпечення зобовязання у звязку з його неналежним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яка згідно з ч.1 ст. 575 ЦК України є видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. А згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», на яку покликається позивач в позовній заяві від 7 квітня 2009 року, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок чи житлове приміщення. Підставою для виселення мешканців будинку згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України є звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення. Оглянуті в судовому засіданні паспорти позивачки [PERSON] та її невістки [PERSON] разом з будинковою книгою свідчать, що [PERSON] у вказаному будинку не зареєстрована, її місцем реєстрації є належна їй квартира по вул. С Коваля, 17/20 (раніше Піонерська). Така ж адреса вказана позивачем в позовній заяві. У спірній квартирі з липня 2008 року зареєстровані і фактично проживають син відповідачки - [PERSON] з двома малолітніми дітьми та дружиною [PERSON] З пояснень [PERSON] спірний будинок придбаний для сина з сімєю. Частиною третьою ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. В судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідачка [PERSON] в будинку по вул. Андріївській,60а, не зареєстрована, місцем її постійного проживання є квартира по вул. С Коваля, 17/20, про що також свідчить її адреса вказана в самій позовній заяві. Позивачем в позовній заяві і в судовому засідання додатково питання про виселення осіб, які там фактично проживають, не заявлялося. В той же час, згідно вимог частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не може погодитися з представником відповідача про те, що п. 16 Договору зобовязує відповідача поселяти в будинок, що є предметом іпотеки, інших осіб лише за згодою іпотекодержателя. Зазначений пункт угоди покладає на відповідача обовязок отримати згоду банку лише на розпорядження предметом іпотеки. За таких обставин звернення стягнення по договору іпотеки можливе лише на житловий будинок, що є предметом іпотеки. При цьому вважає, що підстав для виселення з будинку осіб, що там проживають, немає. А тому, в цій частині позовних вимог суд відмовляє банку в позові. Понесені банком судові витрати, у звязку з задоволенням позову про звернення стягнення не предмет іпотеки, яким є житловий будинок, враховуючи його оцінку сторонами за договором іпотеки, мають бути віднесені за рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: approved