Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить поділити майно набуте під час шлюбу з відповідачем, а саме: легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн.; вбудовану електро-духовку «BOSCH», придбану в 2008 році за 4597 грн.; вбудовану варочну поверхню «SIEMENS», придбану в 2008 році за 4373 грн.; холодильник «SAMSUNG», придбаний в 2008 році за 9409 грн.; пральну машину «SAMSUNG», придбану у 2008 році за 3001 грн.; витяжку кухонну «ТЕКА», придбану у 2008 році за 700 грн.; кухонний стіл зі стільцями, придбаний у 2008 році за 7000 грн.; спальний меблевий гарнітур, придбаний у 2008 році за 17000 грн.; вбудовану кухонну стінку, придбану у 2008 році за 25000 грн.; паровий бокс, придбаний у 2008 році за 13000 грн.; тумбу для ванної кімнати з навісним дзеркалом, придбаних у 2008 році за 5000 грн.; кімнатний кутовий диван, придбаний у 2008 році за 15000 грн.; кімнатну стінку, придбану у 2008 році за 9000 грн.; двокімнатну квартиру [ADDRESS], придбану у 2007 році за 700000 грн.. Від поділу легкового автомобіля марки «HUNDAI» Coope 2008 року випуску, придбаного у 2008 році в кредит, відмовилася. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 2002 року по 08.04.2009 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого ними було придбано вищезазначене майно. Так як, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної власності, та враховуючи те, що згоди відносно поділу цього майна між ними не досягнуто, позивачка вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив розділити спільно нажите майно подружжя, виділивши позивачці квартиру, меблі та побутову техніку, залишивши відповідачу легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн.. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила, пояснивши, що квартира фактично була подарована [PERSON] його батьками, які надали кошти на її придбання, а тому квартира не належить до спільного сумісного майна подружжя і має залишитись [PERSON]. Позивачці ж необхідно залишити легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн., зобовязавши її виплатити половину вартості [PERSON], чи навпаки. Також просить залишити відповідачу меблі та побутову техніку, виплативши позивачці половину їх вартості. Свідок [PERSON], батько [PERSON], в суді пояснив, що квартира, яка оформлена на [PERSON], фактично була придбана ним за особисті кошти, як подарунок. Мати [PERSON] [PERSON], як свідок, зазначила, що кошти на придбання квартири були надані її чоловіком [PERSON]. [PERSON] в якості свідка вказав, що квартиру [PERSON] купував батько [PERSON]. Він робив ремонт в даній квартирі разом з родичами позивачки. [PERSON] розраховувався за ремонт з ним та родичами позивачки. Аналогічні покази щодо придбання квартири за кошти батька відповідача в судовому засіданні надав свідок [PERSON]. Свідок [PERSON] не змогла в суді пояснити за чиї гроші було придбане майно, але вказала, що [PERSON] та [PERSON] не могли заробити кошти на придбання квартири. Також вона не змогла пояснити, чому майно було придбано протягом листопада 2007 року. Суд, заслухавши позивачку, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 2002 року по 08.04.2009 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, що останні підтвердили під час судового розгляду. Дітей від даного шлюбу сторони не мають. Під час шлюбу було придбано: -легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн.; -вбудована електро-духовка «BOSCH», придбану в 2008 році за 4597 грн.; -вбудована варочна поверхня «SIEMENS», придбану в 2008 році за 4373 грн.; -холодильник «SAMSUNG», придбаний в 2008 році за 9409 грн.; -пральну машину «SAMSUNG», придбану у 2008 році за 3001 грн.; -витяжку кухонну «ТЕКА», придбану у 2008 році за 700 грн.; -кухонний стіл зі стільцями, придбаний у 2008 році за 7000 грн.; -спальний меблевий гарнітур, придбаний у 2008 році за 17000 грн.; -вбудовану кухонну стінку, придбану у 2008 році за 25000 грн.; -паровий бокс, придбаний у 2008 році за 13000 грн.; -тумбу для ванної кімнати з навісним дзеркалом, придбаних у 2008 році за 5000 грн.; -кімнатний кутовий диван, придбаний у 2008 році за 15000 грн.; -кімнатну стінку, придбану у 2008 році за 9000 грн.; -двокімнатну квартиру [ADDRESS], придбану у 2007 році за 700000 грн.; -легковий автомобіль марки «HUNDAI» Coope 2008 року випуску, придбаний у 2008 році в кредит. Проте, як було встановлено в суді, відповідно до показів свідків та матеріалів справи, двокімнатна квартира [ADDRESS], придбана у 2007 році 700000 грн., - придбана за кошти батька позивача [PERSON], який надав гроші як подарунок. Дане підтверджується також Договором купівлі-продажу від 27.11.2007 року на ім я позивача, з якого також вбачається, що її вартість 111263 грн., а також витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Тобто між відповідачем та його батьком [PERSON] було укладено договір дарування грошових коштів в усній формі. Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. В абзаці 2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю чоловіка є майно набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, або на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Таким чином, двокімнатна квартира [ADDRESS], не відноситься до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] і поділу не підлягає. [PERSON]І та [PERSON] працювали, що підтверджується Довідкою № 183 від 07.05.2009 року та Довідки ПП «Арутюнян», а тому суд вважає, що вони могли придбати меблі та побутову техніку за спільні кошти. Виходячи з того що дані речі в силу своїх фізичних можливостей є неподільними, їх неможливо поділити без втрати їх властивостей, а також більшість з них є вбудованими в квартирі і є невід ємною її частиною, суд вважає за доцільне залишити в квартирі та передати відповідачу, виділивши позивачці легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн.. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.71 СК України передбачено, що майно, яке є об єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Обставин, що мають істотне значення, в ході судового розгляду встановлено не було, дітей сторони не мають. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачці необхідно, при поділі майна подружжя, виділити: легковий автомобіль марки «BYD» F3 2008 року випуску, придбаний у 2008 році за 98000 грн.. В ході розгляду справи на все майно відповідача було накладено арешт. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт на все майно [PERSON], а також грошові заощадження (депозит), які знаходяться на банківському рахунку в ПАТ АБ «Укргазбанк» на імя [PERSON]. Так як позов задоволено частково, то судові витрати, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню зі сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Також з позивачки необхідно достягнути недоплачені судові витрати при подачі позову. В звязку з вищевикладеним, на підставі абз.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; ст.ст.57, 60, 61, 69 ч.1, 70, 71 ч.1 СК України; ст.639 ЦК України;

Outcome: partial