Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся в суд із позовною заявою, в якій просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №10ЮВ/3/2007-980 від 28 листопада 2007 року в розмірі 73 312,84 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Зубарєв і К» був укладений кредитний договір №10ЮВ/3/2007- 980, відповідно до якого відповідачу було надано ліміт Овердрафту в розмірі 105 000,00 грн. строком до 27 листопада 2008 року зі сплатою 19% річних. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 28 листопада 2007 року був укладений договір поруки між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , який є поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Зубарєв і К». Проте відповідач ТОВ «Зубарєв і К», порушуючи взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував свої зобов`язання не належним чином, в результаті чого станом на 08 травня 2009 року у нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 73 312,84 грн. В зв`язку з тим, що відповідачі не бажають добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача просила в судовому засіданні стягнути цю суму в примусовому порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №10ЮВ/3/2007-980, згідно якого відповідач ТОВ «Зубарєв і К» зобов`язався в строк до 27 листопада 2008 року повернути суму Овердрафту в розмірі 105 000,00 грн. зі сплатою 19% річних. В забезпечення виконання зобов`язань по вищевказаному кредитному договору, 28 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки. Але взяті на себе зобов`язання відповідач ТОВ «Зубарєв і К» не виконав, в зв`язку з чим станом на 08 травня 2009 року у нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 73 312,84 грн., з яких 64 900,86 грн. - основний борг по кредиту, 3 739,12 грн. - заборгованість по відсоткам, 4 672,86 грн. - пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Відповідно до п.5.1 кредитного договору та п.3.2 договору поруки за несвоєчасне погашення кредиту та (або) відсотків за користування ним позичальник та поручитель зобов`язуються сплатити банку пеню в розмірі діючої на період прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом та пеня за прострочення строків повернення кредиту правомірно нараховані. Відповідно до ч.І ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, згідно з ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів також і обов`язок по відшкодуванню державного мита в розмірі 733,12 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved