overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 липня 1988 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] народження, який на теперішній час проживає з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з 2001 року, з тієї причини, що між ними відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вважає що сім'я розпалася остаточно та не може бути збережена, а тому вона прийшла до переконання про необхідність розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Спору про поділ майн не має. Відповідач до судового засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтву про укладення шлюбу серії V-HO № 346319, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1988 року, актовий запис № 1839/а.с.7/. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження /а.с.8/. У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки сторони на потязі тривалого часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують , втратили один до одного почуття любові та поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Суд враховує, що між сторонами спору про місце проживання дитини, а також про поділ майна на теперішній час немає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що розірвання шлюбу між сторонами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по розірванню шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача [PERSON], позивачку [PERSON] від сплати держмита слід звільнити з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

КП “Жилцентр № 7” звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за технічне обслуговування житла та утримання прибудинкової території, мотивуючи позом тим, що відповідач є власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. За період з 1.03.2007 р. по 31.08.2008 р. відповідач не виконує свої зобов'язання по оплаті за користування житловим фондом, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 1348,13 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість і покласти на відповідача витрати, пов'язані із розглядом справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно зі ст. 224 ЦПК України, вирішив можливим справу розглянути на підставі наявних в ній доказів у відсутність відповідача, який не з'явився, та ухвалити заочне рішення, на чому наполягав представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] /а.с. 3/. Відповідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість на 1.09.2008 складає 1348,13 грн. /а.с. 4/. Згідно ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 20 ЗУ України „Про комунальні послуги”, споживач зобов'язаний своєчасно щомісяця сплачувати комунальні послуги, в тому числі і послуги за обслуговування житла та утримання прибудинкової території. Таким чином, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за технічне обслуговування житла та утримання прибудинкової території за період з 1.03.2007 р. по 31.08.2008 р. у сумі 1348,13 грн., яка підлягає примусовому стягненню, оскільки відповідач не виконує обов'язків по оплаті комунальних послуг, а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн., сплачених ним при подачі позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] “Жилцентр № 7” звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за технічне обслуговування житла та утримання прибудинкової території. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що відповідач є відповідальним наймачем жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. За період з 1.03.2007 р. по 31.08.2008 р. відповідач не виконує свої зобов'язання по оплаті за користування житловим фондом, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 825,79 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість і покласти на відповідача витрати, пов'язані із розглядом справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно зі ст. 224 ЦПК України, вирішив можливим справу розглянути на підставі наявних в ній доказів у відсутність відповідача, який не з'явився, та ухвалити заочне рішення, на чому наполягав представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач є відповідальним наймачем жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] /а.с. 3/. Відповідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість на 1.09.2008 складає 825,79 грн. /а.с. 4/. Таким чином, суд вважає підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за технічне обслуговування житла та утримання прибудинкової території за період з 1.03.2007 р. по 31.08.2008 р. у сумі 825,79 грн., яка підлягає примусовому стягненню, оскільки відповідач не виконує обов'язків по оплаті комунальних послуг, а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн., сплачених ним при подачі позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Директор [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в розмірі 32000 грн. Представник позивача за дорученням [PERSON] зазначив, що відповідачка, працюючи головним бухгалтером [PERSON] та являючиь посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем протягом 2007 року виписала 10 чеків на ім”я працівників підприємтва [PERSON] та [PERSON] для отримання готівкових грошових коштів в [PERSON], за якими отримала та привласнила 54000 грн. 12.06.2008 року Золочівським районним судом Харківської області [PERSON] засуджено за ст.ст. 191 ч.4, 366 ч.1 КК України. Частину привласненої суми, а саме 22000 грн., в грудні 2007 року відповідачка відшкодувала, обіцяючи незабаром відшкодувати й іншу частину коштів, але до теперішнього часу 32 000 грн. не відшкодовано. Відповідачка в судові засідання не з”являлася, про час та день слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення по отримання судових повісток, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 28 ч.4 КПК України особа, яка не пред”явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред”явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Золочівського районного суду від 12.06.2008 року [PERSON] визнано винною в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.4, 366 ч.1 КК України. Своїми злочинними діяннями [PERSON] заподіяла [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 54000 грн., провину у вчиненні вказаних злочинів вона визнала (а.с.3-4). Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи видно, що в грудні 2007 року [PERSON] в добровільному порядку відшкодувала спричинену нею шкоду в сумі 22000 грн. До теперішнього часу шкода в сумі 32000 грн. нею не відшкодована (а.с.5). . Оскільки відповідно до ст. 4 п. 8 Декрету КМУ „Про державне мито” від 30.04.1993 року позивачі за позовами про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, звільняються від сплати судового збору, то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 142,23 грн. та судових витрат в сумі 81 грн, вказавши, що відповідач [PERSON] являється споживачем електроенергії, абонентом [PERSON]. Згідно п.20 “Правил користування електричною енергією для населення” споживачі зобов'язані сплачувати спожиту електроенергію не пізніше 10 числа поточного місяця. Станом на 19 вересня 2008 року за відповідачем існує заборгованість перед [PERSON] за спожиту електричну енергію в розмірі 142,23 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як вбачається з довідки абоненту від 19 вересня 2008 року заборгованість [PERSON] становить 142 грн 23 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Розмір понесених позивачем судових витрат, а саме: сплата судового збору в сумі 51 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн, підтверджується наявними у справі документами-квитанціями (а.с.1,2) Таким чином, понесені позивачем судові витрати в розмірі 81 грн. повинні бути стягнуті з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності на самочинно збудовані тамбур „а1”, тамбур „б”, гараж „Д” та літню баню „Г”. Зазначив, що йому як спадкоємцю після смерті батька - [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул.[ADDRESS]. В 1965-1970 р.р. його батько самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації виконав будівництво тамбуру „а1”, розміром 1,30х1,50 м.м.,та господарських будівель - тамбуру „б”, розміром 1,20х1,30 м.м., гаражу „Д”, розміром 2,90х3,50 м.м., літньої бані „Г”, розміром 2,0х2,90 м.м., про що 24.04.2008 року спеціалістами [PERSON] було складено відповідний акт, дані будівлі відповідають будівельно-технічним нормам та можуть бути узаконенені. Представник відповідача - [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Вказав, що скарг на вказані будівлі до селищної ради не надходило. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 п.5 ЦК України суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2008 року серії ВКІ №[NUMBER] [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул. [ADDRESS]. Дане домоволодіння складається з житлового будинку „А-1”, веранди „а”, літньої кухні „Б”, льоху „В”, гаражу „Е”, сараю „Ж”, вбиральні „З”, огорожі №1-3 та розташоване на земельній ділянці площею 0,1227 га, яка надана [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд на підставі рішення [PERSON] №3605 від 22.04.1997 року (а.с.7, 8). Згідно акту обстеження домоволодіння № 41 по вул. Войкова в смт.Золочів спеціалістів [PERSON] від 24.04.2008 р. самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації в 1965-1970 р.р. [PERSON] самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації збудував тамбур „а”, розміром 1,30х1,50 м.м., та господарські будівлі: тамбур „б”, розміром 1,20х1,30 м.м., гараж „Д”, розміром 2,90х3,50 м.м., літню баню „Г”, розміром 2,0х2,90 м.м. Будівництво виконано господарчим способом, дані будівлі відповідають будівельно-технічним нормам і можуть бути узаконені (а.с.6). Від сусідки [PERSON] ([ADDRESS]) надійшла заява про те, що вона не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на самочинне будівництво, її права не порушено (а.с.9). На відшкодування судових витрат позивач не наполягає. Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи своє звернення тим, що відповідач в добровільному порядку не бажає матеріально забезпечувати сина. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що [INFO] вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Уманське РЕУ-3 звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно особового рахунку № 34317 є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги, якому позивач, як виконавець послуг, надав їх у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду”, Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, п.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, споживач зобов'язаний своєчасно вносити щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця на відповідний рахунок виконавця плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам. Не зважаючи на попередження, відповідач добровільно не вживає заходів щодо погашення заборгованості за послуги РЕУ-3, що спричиняє підприємству збитки. Станом на 1 листопада 2008 року заборгованість відповідача за надані йому позивачем послуги складає 1005,79 грн., яка до цього часу ним не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача на користь РЕУ-3 заборгованість за житлового-комунальні послуги та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча був повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті житлово-комунальних послуг в сумі 1005,79 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

Уманське РЕУ-3 звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно особового рахунку № 31174 є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги, якому позивач, як виконавець послуг, надав їх у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду”, Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, п.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, споживач зобов'язаний своєчасно вносити щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця на відповідний рахунок виконавця плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам. Не зважаючи на попередження, відповідач добровільно не вживає заходів щодо погашення заборгованості за послуги РЕУ-3, що спричиняє підприємству збитки. Станом на 1 листопада 2008 року заборгованість відповідача за надані їй позивачем послуги складає 1428,91 грн., яка до цього часу нею не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача на користь РЕУ-3 заборгованість за житлового-комунальні послуги та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. Відповідач в судові засідання не з'являлась, хоча була повідомлена належним чином про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачка має перед позивачем заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в сумі 1428,91 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] народження, посилаючись на те, що після фактичного розпаду їх сім'ї та на даний час син проживає з нею і перебуває на повному її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тому вона вимушена звернутися до суду за вирішенням питання про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] в установленому законом порядку. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, дала пояснення аналогічні вищевикладеним та просила їх задоволити, стягнувши з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав пояснивши, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в установленому законом порядку. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], а оскільки обов'язком обох батьків є утримувати своїх неповнолітніх дітей та надавати їм відповідну матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

09.10.2008р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON]вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991р., шлюб зареєстрований в Миколаївській сільській Раді Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 18. Шлюб у сторін перший. Від цього шлюбу в них є неповнолітні діти [PERSON], [INFO]н., та [PERSON], [INFO]н., які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. З квітня 1996р. сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з причини постійних сварок скандалів. Крім того у сторін вже є інші сім'ї, і діти від цих відносин: у позивачки донька, у відповідача - син. Спору майнового характеру немає. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просила розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON]в судовому засіданні визнав позов, не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає примирення неможливим, судові витрати просив покласти на нього. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19.10.1991р., шлюб зареєстрований Миколаївською сільською Радою Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 18 (л.с.5). Від цього шлюбу сторони мають дітей сина [PERSON]а, [INFO]народження, та Давиденко Ганну, [INFO]народження (л.с.6-7), які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з квітня 1996р. сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з причини постійних сварок скандалів, у сторін вже є інші сім'ї і діти від цих відносин, відповідач не заперечує проти задоволення позову, оскільки він також суперечить його інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, шлюб слід розірвати, витрати по розірванню шлюбу слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved