overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 79518-СКЕП, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000,00 доларів СІЛА на строк з 31.07.2007р. по 20.07.2009р. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних. Відповідно до даного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний погашати отриманий кредит згідно графіку погашення кредиту. Однак відповідач [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору і станом на 06.08.2009 року заборгованість становить: 1164,60 доларів СІЛА. В судове засіданні представник позивача не з'явився, однак на адресу суду від позивача надійшла заява в якій він просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2007р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 79518-СКЕГ), згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000,00 доларів СІЛА, на строк з 31.07.2007р. по 20.07.2009р. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних. Відповідно до даного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний погашати отриманий кредит згідно графіку погашення кредиту. Однак відповідач [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору і станом на 06.08.2009 року заборгованість становить: 1164,60 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Крім цього, позов стверджується письмовими доказами, які є в матеріалах справи, а саме: копією кредитного договору № 79518-СКЕБ від 31.07.2007 року, розрахунком заборгованості станом на 06.08.2009 року, Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

15.02.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.05.2007 року на користь відповідачки на утримання малолітнього сина, Сергія, [INFO], у розмірі УА частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до твердої грошової суми 150 грн. Свої вимоги мотивував тим, що його матеріальний стан значно погіршився, він не працює і не має доходу, а також сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісяця. Позивач у судове засідання не з'явився, натомість надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та відмітив, що позов підтримує. Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. У заяві зазначила, що позовні вимоги позивача повністю заперечує і вважає їх такими, що не обгрунтовані належними доказами, а саме: позивач подав у справу на підтвердження своїх вимог довідку від 11.09.09 про те, що до складу його сім'ї належить його дружина [PERSON], натомість у рішенні Монастириського районного суду від 22.12.09 зазначено, що шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Відповідачка відмітила, що довідка від 11.09.09 про те, що відповідач з 1992 року по даний час не працював на території Коропецької селищної ради не відображає реальної дійсності про його майновий стан. Зазначила, що позивач систематично виїжджає на заробітки за межі області. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин. що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із справи вбачається, що позивач дійсно постійного місця праці немає. При таких обставинах аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі. Натомість підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів до 150 грн. щомісяця суд не вбачає, оскільки позивач не підтвердив належними доказами зміну матеріального стану, або погіршення свого здоров"я. Окрім цього спільний син позивача і відповідачки є дитиною з особливими потребами - інвалід з дитинства, і сума в 150 грн.,на думку суду, є дуже незначною для задоволення потреб такої дитини. Тому відповідно до статті 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі слід установити 250 грн. щомісяця з врахуванням вищевикладених мотивів а також того, що дитина відповідачки потребує більших коштів на утримання (з врахуванням стану її здоров'я та віку), ніж дитина позивача від іншого шлюбу. Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 серпня 2007 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №20, що розташований в с.Глибочиця по вул.Вишневій, Житомирського району, Житомирської області. При оформленні права власності після померлої [PERSON] в нотаріальній конторі було встановлено, що первинна реєстрація права власності на нерухоме майно не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, що стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130, 174 ЦПК України при визнанні позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлені наступні факти. 23 серпня 2007 року в с.Глибочиця, Житомирського району померла [PERSON] (а.с.8). Житловий будинок №20, що розташований в с.Глибочиця по вул. Вишневій, Житомирського району, Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано (а.с.15). 2 Право позивача на житловий будинок №20, що розташований в с.Глибочиця по вул.Вишневій, Житомирського району, Житомирської області відповідачами не заперечується. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано на судовому розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

В лютому 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 18.07.2007 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі з відповідачем мають доньку - [PERSON], 22,08.2007 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного, 3 грудня 2009 року відповідає фактично не допомагає позивачці матеріально утримувати доньку, тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд приймає визнання позову відповідачем відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. З СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 51,00 грн., та 120,00 грн. витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

26.02.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.06.2002 року між ними у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №652. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних частих суперечок та конфліктів. Шлюбні відносини припинені з листопада 2009 року. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повномуобсязі. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає подальше спільне життя з позивачкою та збереження сім'ї не можливим, заперечує проти примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 15.06.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №652 (а.с.4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін вбачається, що вони не проживають однією сім'єю з листопада 2009 року, подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, з чим погоджується як позивачка, так і відповідач. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Судові витрати при реєстрації розлучення в органах РАЦСу суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

02.03.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини, оскільки відповідач не надає регулярно добровільної допомоги на його догляд. У судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і пояснила, що від спільного шлюбу, має неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно не надає, у зв'язку з чим просила стягнути з нього на свою користь аліменти на догляд сина, починаю\-чи з дня подачі заяви і до його повноліття . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим справа була розглянута в його відсутність на підставі наявних документів, з винесенням заочного рішення.. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов об\-грунтованим, оскільки відповідно до ст. 84, 180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З відповідача слід стягнути держмито на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані житлову прибудову літ.32-1 загальною площею 51,3 кв.м, нежиле приміщення (7-2) перебудоване у житлове приміщення 7-2, 7-3, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Донецька, 133. В обгрунтування зазначив, що будучи власником будинку, ним без отримання відповідного дозволу були зведені житлова прибудова та перебудоване нежиле приміщення у житлове приміщення. Окрім того, внаслідок реконструкції, збільшено жилу площу будинку. Оскільки ці будівлі в експлуатацію не прийняті, то він не має на них правовстановлюючих документів, а тому не має можливості розпорядитись належним йому будинком. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані житлову прибудову літ.32-1 загальною площею 51,3 кв.м, нежиле приміщення (7-2) перебудоване у житлове приміщення 7-2, 7-3, а також на збільшену жилу площу в розмірі 13,8 кв.м. в жилому будинку літ.3-1, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Донецька, 133. Представник відповідача [PERSON] міської Ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності №031-220 від 02.06.2009року, позов визнала та з урахуванням наявності висновку будівельно-технічної експертизи проти його задоволення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння № 133 по вул. Донецькій в м. Маріуполі, що підтверджується відповідними свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, (а.с.17) За даними БТІ в даний час позивачем самовільно побудовані приміщення: житлова прибудова літ.32-1 загальною площею 51,3 кв.м, жилою площею 24,4 кв.м., нежиле приміщення (7-2) перебудоване у житлове приміщення 7-2, 7-3, внаслідок цього жилу площу збільшено на 13,8 кв.м. (а.с. 13) Відповідно до ст. 375 ЦК України право власника на споруду здійснюється за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з 4.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації чи державній реєстрації, право власності виникає з моменті державної реєстрації. Як слід з висновку технічного експерта в галузі будівництва № 13 від 12.02.2010 року, при будівництві житлової прибудови літ.32-1 загальною площею 51,3 кв.м, а також при реконструкції нежилого приміщення (7-2) у житлове приміщення 7-2, 7-3, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Донецька, 133, санітарно-гігієнічні вимоги та умови пожежної безпеки не порушені, вони знаходяться у задовільному технічному стані та можуть експлуатуватись в подальшому, їх технічний стан забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

У березні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO] та до досягненням ним повноліття сплачує аліменти на його утримання. З січня 2007 року він навчається у Маріупольському коледжу ПДТУ. Оскільки відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, просила суд стягнути з нього аліменти в розмірі ? частки усіх видів його заробітку щомісячно. У судовому засіданні позивачка змінила свої вимоги та просила стягнути з відповідача н свою користь аліменти в розмірі 400 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні пояснив що на момент подачі позовної заяви син ще не достиг повноліття, та він сплачує аліменти на його утримання до повноліття у повному обсязі. Позовні вимоги стосовно виплати аліментів по досягненню сином повноліття визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 400 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно на користь сина, але тільки з 18 березня 2010 року. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по зовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які про\-довжують навчання та у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Як встановлено судом відповідач, відповідно до актового запису про народження (а.с. 4) батьком [PERSON], [INFO], який з 01 вересі п 2007 року навчається на денному відділенні Маріупольського коледжу ПДТУ, що підтверджується довідкою від 08 лютого 2010 р. та (а.с. 5). Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить Зеї кону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн. з його заробітку ш місяця, але тільки по досягненню [PERSON] повноліття, тобто з 18 березня 2010 року. В зв'язку з тим, що суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір та витрати на інформаційне не забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], відділу Держкомзему у Кіцманському районі про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку площею 1,66 га., в тому числі рілля - 1,66 га., нормативно грошова оцінка земельної ділянки на дату смерті становить 28034 гривні, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: 7322581000:02:003:0137, що розташована на території Боровецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №083642 та зареєстрованого в Книзі запитів 11.10.2004 року за №15 після смерті 03.11.2005 року її матері [PERSON]. Вказує, що являється спадкоємицею по закону, окрім неї спадкоємцями за законом першої черги є відповідачки по справі [PERSON], [PERSON], які не претендують на спадкове майно та відмовились від спадкування. Вона в установлений законом строк прийняла спадщину, з дня її відкриття все майно належить їй і це право ніким не оспорюється, похоронила матір, розпорядилася її речами, але оформити право на спадкове майно в нотаріальній конторі не може через те, що нею було втрачено оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку та через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відділу Держкомзему у Кіцманському районі заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212, 213, 214, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

[PERSON]J1. звернулася до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 1989 року по 2010 рік вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні вимоги позивача визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши інші докази, які є у справі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] повністю. У ході судового розгляду встановлено, що сторони з 02.06.1989 року по 18.02.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] інших аліментних зобов'язань не має, на теперішній час не працює, допомогу на дітей не надає. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved