Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

23.04.2010 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 07 грудня 2007 року між ним та ПП «Фельдграу» укладено договір безпроцентної позики, посвідчений 07.12.07 року. Сума позики складала 170 000 грн., строк повернення 27.12.2007 грудня. На даний час підприємство належним чином не виконало свої зобовязання, передбачені п. 4.1 договору від 07.12.07 року, тобто не в повному обсязі повернуло вказані кошти. П.8.1 Договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань ПП «Фельдграу» зобовязалося на його вимогу передати у власність нерухоме або рухоме майно вказане ним у кількості та балансовій вартості достатній для погашення суми позики. На вимогу нотаріуса від 12.01.08 року йому було надано наказ, стосовно якого коштів для погашення боргу підприємство не має та запропонувало передати у власність техніку в кількості 18 одиниць на загальну суму 54238,45 грн. Цю техніку він не отримав, так як був не задоволений її технічним станом. 21.12.2009 року він звернувся до відповідач про виділення йому на підставі п.8.1 Договору рухомого майна, а саме 8 автомобілів. 20.01.10 року між ним та ПП «Фельдграу» укладений акт приймання передачі та погодження ціни, згідно якого йому передається у власність рухоме майно, а саме 8 автомобілів. Відповідач при цьому зобовязався зняти ці автомобілі з реєстрації протягом місяця, але зобовязання своє не виконав та не в змозі зареєструвати на них право власності. Позивач в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності його представника, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 07.12.2007 року між сторонами по справі укладено договір безпроцентної позики. Згідно умов цього договору [PERSON] передав грошові кошти в розмірі 170 000 грн. ПП «Фельдграу» в особі менеджера [PERSON] Строк надання позики становить до 27.12.07 грудня включно. Згідно п.8.1 умов Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань відповідач зобовязався за вимогою позивача передати у його власність вказане останнім рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу. 28.12.2007 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення позики. Відповідач на вказану заяву надав відповідь, що прийняті на себе зобовязання визнає, але станом на 28.12.07 року виконати не може. В подальшому позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення з ПП «Фельдграу» 170 000 грн. грошових коштів та 25 500,00 грн. пені за кожен день прострочення. 12.01.08 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу до ПП «Фельдграу» була предявлена вимога про задоволення вимог кредитора. 21.12.09 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виділення нерухомого майна на підставі п. 8.1 Договору. 20.01.10 року було складено акт прийому-передачі та погодження ціни, згідно якого ПП «Фельдграу» в особі [PERSON] передало, а [PERSON] прийняв у власність рухоме майно, а саме 8 автомобілів. Відповідач зобовязався в місячний термін зняти з реєстраційного обліку автомобілі, яки передані позивачу згідно акту. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати понесені позивачем. На підставі&nbsp;викладеного,

Outcome: approved