Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про скасування рішення [PERSON] селищної ради про передачу земельних ділянок у приватну власність та скасування державних актів. В судовому засіданні уточнила позовні вимоги, в їх обґрунтування пояснила, що під час перебування в шлюбі з [PERSON] вони придбали у спільну сумісну власність житловий будинок №31 по вул.Залізничній в смт.Рафалівка Володимирецького району. В 2007 році відповідач [PERSON], ввівши її в оману, звернувся до [PERSON] селищної ради з заявою про передачу йому особисто у приватну власність земельної ділянки, на якій розташовано будинок. Прийнявши рішення про передачу [PERSON] земельних ділянок загальною площею 0,2953 га у приватну власність, селищна рада порушила її законні права співвласника житлового будинку. У звязку із викладеним, просила визнати нечинними та скасувати рішення [PERSON] селищної ради №218 від 20.12.2007 року, №350 від 30.07.2008 року, а також державні акти на право приватної власності на земельні ділянки на імя [PERSON] серії ЯЖ №899306 та №899307. Представник відповідача [PERSON] селищної ради заперечила проти позову та пояснила, що оскаржувані рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність [PERSON] прийняті сесією селищної ради з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставі заяви [PERSON], який є власником житлового будинку, і у встановленому порядку звернувся до селищної ради. [PERSON] з заявами про приватизацію земельних ділянок до селищної ради не зверталась, в смт.Рафалівка не проживала і не проживає. Вважає, що при передачі земельних ділянок у приватну власність [PERSON] права [PERSON] не порушені, оскільки вона може користуватись земельною ділянкою на умовах сервітуту. Просила відмовити в задоволенні позову. Представники відповідача [PERSON] заперечили проти позову, пояснили суду, що земельні ділянки були набуті [PERSON] на законних підставах, рішення [PERSON] селищної ради прийняті законно, обґрунтовано, без будь-яких порушень. Земельні ділянки були передані у власність [PERSON] після припинення шлюбних відносин між ним та позивачем [PERSON], крім того, земельні ділянки, які передані у приватну власність [PERSON], не належать до житлового будинку №31 по вул..Залізничній в смт.Рафалівка, у звязку із чим просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21 лютого 2003 року по 14 травня 2009 року. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що шлюбні стосунки подружжя [PERSON] припинені з липня-серпня 2007 року спростовані в ході судового розгляду. Так, з рішень Кузнецовського міського суду від 14.05.2009 року, від 21.10.2009 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 20.01.2010 року вбачається, що подружжя [PERSON] припинило спільне проживання в лютому 2009 року. У відповідності до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також встановлено, що 22 жовтня 2007 року подружжя [PERSON] придбало житловий будинок №31 по вул..Залізнична в смт.Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, який у відповідності до положень ст.60 СК України перебував у спільній сумісній власності подружжя. Поділ вказаного будинку після розірвання шлюбу проведено за рішенням Володимирецького районного суду від 17 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 20.01.2010 року. Вказаним рішенням позивачу [PERSON] виділено 51/100 частина будинку, відповідачу [PERSON] виділено 49/100 частин будинку №31 по вул.Залізничній в смт.Рафалівка Володимирецького району. В ході судового розгляду оглядом земельно-шнурової книги [PERSON] селищної ради, інвентаризаційної справи КП Рівненське ОБТІ, викопіюванням з генерального плану забудови смт.Рафалівка встановлено, що за будинком №31 по вул.Залізничній (колишня назва Октябрьская) рахувалась земельна ділянка площею 3072 кв.м. Так, згідно записів у земельно-шнуровій книзі вказана земельна ділянка перебувала у користуванні власника названого житлового будинку [PERSON] Як вбачається зі ст.120 Земельного Кодексу України, при переході права власності на житловий будинок, який розміщено на земельній ділянці наданій в користування, до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщено будівлю та частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок №31 по вул..Залізнична в смт.Рафалівка Володимирецького району, а також земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування в серпні 2004 році перейшло до [PERSON] при успадкуванні вказаного будинку після смерті [PERSON], а після продажу [PERSON] житлового будинку подружжю [PERSON] в жовтні 2007 року право користування такою земельною ділянкою перейшло до [PERSON] та [PERSON] При цьому суд, виходячи з положень ст.369 ЦК України приходить до висновку, що придбавши у спільну сумісну власність житловий будинок №31 по вул.Залізнична в смт.Рафалівка, [PERSON] та [PERSON] набули рівні права щодо користування земельною ділянкою, необхідною для розташування та обслуговування житлового будинку. Як вбачається з п.г) ч.1 ст.121 Земельного Кодексу України, громадяни мають право на безоплатну передачу ім. у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку площею в селищах не більше 0,15 га. Рішенням [PERSON] селищної ради №218 від 20.12.2007 року було передано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки в смт.Рафалівка за адресою вул..Залізнична, 31, в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства 0,14 га. В подальшому рішенням цієї ж селищної ради №350 від 31.07.2008 року було уточнено розміри земельних ділянок, що передаються у приватну власність [PERSON], і передано останньому безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства 0,1453 га. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що передавши [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, тобто всю земельну ділянку, відведену для розміщення та обслуговування житлового будинку №31 по вул..Залізничній, [PERSON] селищна рада порушила права позивача [PERSON], оскільки позбавила її, як співвласника житлового будинку, права на отримання земельної ділянки або її частини у власність. За таких обставин рішення [PERSON] селищної ради №218 від 20.12.2007 року та №350 від 31.07.2008 року в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права позивача та принцип рівності прав власності на землю громадян, закріплений в п.б) ст.5 Земельного Кодексу України та підлягають скасуванню. З тих же підстав підлягає скасуванню державний акт серії ЯЖ №899307 про право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на імя [PERSON]. Що стосується передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1453 га для ведення особистого селянського господарства, то з цього приводу суд прийшов до наступних висновків. Як вже зазначалось, згідно з вимогами чинного законодавства, при переході права власності на житловий будинок, який розміщено на земельній ділянці, наданій в користування, до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщено будівлю та частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Виходячи з викладеного, при переході права власності на житловий будинок №31 по вул..Залізничній в смт.Рафалівка, до набувачів перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,15 га, в той час, коли земельна ділянка площею 0,1453 га залишилась у землях запасу [PERSON] селищної ради. У відповідності до ст.33 Земельного Кодексу України громадяни України можуть мати у власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Рішеннями [PERSON] селищної ради №218 від 20.12.2007 року та №350 від 31.07.2008 року [PERSON] за його заявою було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1453 га. В той же час позивач [PERSON] за заявами про надання їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у користування або власність не зверталась. За таких обставин рішення [PERSON] селищної ради №218 від 20.12.2007 року та №350 від 31.07.2008 року в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1453 га для ведення особистого селянського господарства є законними, відповідають вимогам ст.ст.12, 33, 118, 121 ч.1 п.б) Земельного Кодексу України, у звьязку з чим вказані рішення в цій частині та державний акт серії ЯЖ №899306 скасуванню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: partial