Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу та про визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві вказує, що 29 липня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3946, він купив квартиру № 3 в будинку № 21 "б" по вул. Нечая у м. Рівне, яка складається з однієї кімнати житловою площею 14,0 кв. м., загальною площею 33,1 кв. м. Даний договір 31 липня 2008 року зареєстровано комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У пункті 1 договору купівлі-продажу записано, що квартира розташована на земельній ділянці площею 585 кв. м., що належить продавцю на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 13.08.2007 року. Згідно з ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України продавець зобов'язується укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири. Усупереч досягнутій домовленості продавець на пропозиції укласти договір відчуження земельної ділянки не реагує, до цього часу договору відчуження земельної ділянки з ним не уклав. Осінню 2008 року, на підставі робочого проекту ДП "Водоканалсервіс" він побудував водонепроникний септик. Будівництво такого септику 12.08.2008 року було погоджено відповідачкою. Під час розгляду справи позивач подав заяву про зміну позовних вимог. В заяві про зміну позовних вимог вказує, що висновком судової будівельно-технічної експертизи № 144 від 29.05.2009 року, виконаного комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" встановлено, що земельна ділянка, необхідна для обслуговування квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], з врахуванням здійсненого ним будівництва септику на спірній земельній ділянці, розміром по периметру в метрах: 6,10 - 2,00 -1,50 - 0,33, - 7,52, - 0,67 - 1,62 - 5,14 - 5,08 - 3,75 - 3,74 - 9,30 - 5,78 - 9,17 - 7,56 - 3,50 - 24,50 складає 351 кв. Оскільки договором купівлі-продажу від 29 липня 2008 року не визначено розмір земельної ділянки, яка зайнята будівлею та розмір земельної ділянки необхідний для обслуговування придбаного ним житла, вважає, що у відповідності з абз. 2 ч. 1 ст. 377 ЦК України, він набув права власності на земельну ділянку, площею 351 кв. м., як це встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи. Поряд з цим, у п. 1 договору купівлі-продажу записано, що квартира розташована на земельній ділянці площею 585 кв. м., що належить продавцю на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 13.08.2007 року. Згідно з ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України продавець зобов'язується укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири. Вважає, що п. 1 договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року, в частині зобов'язання продавця укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири не ґрунтується на нормах закону, а тому не може залишатися чинним. Покладений на продавця обов'язок укласти з покупцем договір відчуження не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки не визначено який саме вид договору повинен бути укладений між сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 3 цієї статті встановлено, що волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 5 правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою цієї статті. 8 судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просять суд визнати недійсним положення п. 1 договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року в частині зобов'язання продавця укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 351 кв. м., що необхідна для обслуговування квартири [ADDRESS], розміром по периметру в метрах: 6,10 - 2,00 - 1,50 - 0,33, - 7,52, -0,67 - 1,62 - 5,14 - 5,08 - 3,75 - 3,74 - 9,30 - 5,78 - 9,17 - 7,56 - 3,50 - 24,50. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю та пояснила, що позивач навмисно порушив своє зобов'язання придбати в неї земельну ділянку за грошові кошти і таким чином здійснив всі заходи для того, щоб заволодіти даною земельною ділянкою в супереч чинного законодавства, безкоштовно, що грубо порушує її права як власника цієї ділянки. 09 жовтня 2009 року, на адресу [PERSON] нею було надіслано нотаріально-посвідчену заяву з пропозицією укласти договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки, але дану заяву було проігноровано. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечила та пояснила, що посилання позивача на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 144 від 29.05.2009 року, виконаної комунальним підприємством „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" згідно якого встановлено, що земельна ділянка необхідна для обслуговування квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], з врахуванням здійсненого ним будівництва септику на спірній земельній ділянці, є неправомірним, оскільки відповідачем, було підготовлено та направлено звернення в прокуратуру. В результаті зазначених перевірок інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області було встановлено та повідомлено заступника прокурора м. Рівне, листом від 24.02.2010 року за номером 01-08/368 з наданням матеріалів перевірки, про те, що 23.02.2010 року було проведено перевірку щодо законності будівництва септику на земельній ділянці на [ADDRESS]. За самовільне виконання будівельних робіт під час будівництва септику на земельній ділянці на вул. І. Нечая, 21 Б в м. Рівне гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 97 КпАП України. Згідно наданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області акту перевірки від 18.02.2009 року, вбачається, що ще 18.02.2009 року останніми було виявлено, що будівельні роботи з реконструкції та добудови будинку на вул. І. Нечая, 21 б, в м. Рівне, розпочато самовільно, а саме виконано зведення основних несучих конструкцій, перекриття і покриття будівлі, добудовано мансардний поверх, що є порушенням статті 24 Закону України „Про,планування і забудову територій". На підставі даного акту перевірки 18 лютого 2009 року було винесено припис № 38 про зупинення виконання будівельних робіт до моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Враховуючи, той факт, що останній не являється власником вищевказаної земельної ділянки, відмовляється придбати дану земельну ділянку у законного власника, то за таких обставин жодних дозволів станом на сьогоднішній день останньому не надано. Крім того, представник відповідача пояснив, що відповідач заперечує щодо визнання недійсним положення п. 1 договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року в частині зобов'язання продавця укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної у даному договорі квартири. На момент підписання договору купівлі-продажу квартири № 3, по вул. Івана Нечая, м. Рівне, всі істотні умови договору були дотримані. Тому посилання позивача на норми ст. ст. 203, 215, ЦК України, щодо правочинів є безпідставними. В даному випадку позивачем було придбано квартиру, а не будівлю чи споруду чи житловий будинок, в зв'язку з чим твердження позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 351 кв. м. необхідну для обслуговування квартири [ADDRESS] є безпідставними. Позивач придбав квартиру а не будинок, тому згідно чинного законодавства дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 29 липня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3946, [PERSON] купив у [PERSON] квартиру № 3 в будинку № 21 "б" по вул. Нечая у м. Рівне, яка складається з однієї кімнати житловою площею 14,0 кв. м., загальною площею 33,1 кв. м. Даний договір 31 липня 2008 року зареєстровано комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Квартира № 3 в будинку № 21 "б" по вул. Нечая у м. Рівне знаходиться в одноповерховому житловому будинку і фактично є частиною будинку, який розміщений на земельній ділянці площею 0,0585 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка належить, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 246160 виданим 13.08.2007 року Рівненським міським управлінням земельних ресурсів, на праві власності [PERSON]. Згідно технічної характеристики квартири № 3 в будинку № 21 "б" по вул. Нечая у м. Рівне, вона нерозривно з'єднана з земельною ділянкою фундаментом і не може використовуватись без земельної ділянки. Згідно статті 377 Цивільного кодексу України в редакції діючій на момент укладення договору купівлі - продажу до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно статті 120 Земельного кодексу України в редакції діючій на момент укладення договору купівлі - продажу, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2009 року № 144 експертом [PERSON] запропоновано один можливий варіант розподілу земельної ділянки. Земельна ділянка, необхідна для обслуговування квартири № 3 в будинку №21 б по вул. Нечая у м. Рівному, яка належить [PERSON] з врахуванням здійсненого ним будівництва септику на спірній земельній ділянці, розміром по периметру в метрах: 6,10 - 2,00 - 1,50 - 0,33 - 7,52 - 0,67 - 1,62 - 5,14 - 5,08 - 3,75 - 3,74 - 9,30 - 5,78 - 9,17 -7,56 - 3,50 - 24,50, що складає 351 кв. м. З досліджених матеріалів справи вбачається, що будівництво водонепроникного септику [PERSON] проводилося на підставі наступних документів: робочого проекту ДП "Водоканалсервіс", технічних умов на водопостачання та каналізування житлового будинку по вул. І. Нечая, № 21-6 кв. З в м. Рівне виданих КП „Рівнеоблводоканал", та письмового дозволу [PERSON] на водопостачання та каналізацію, як власника земельної ділянки. Заперечення представника відповідача стосовно того, що будівництво водонепроникного септику проводилося [PERSON] самочинно, суд відхиляє, оскільки згідно акту перевірки від 18.02.2010 року проведеною інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю у Рівненській області не було встановлено порушень при будівництві септику. 23.02.2010 року даною інспекцією було проведено ще одну перевірку за результатами якої було складено акт про те, що будівництво септику на земельній ділянці по вул.. І.Нечая, 216 кв. З в м. Рівне виконані самовільно. Жодних посилань на те, чим керувався державний інспектор роблячи такий висновок в акті зроблено не було. На підставі даного акту заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області [PERSON] була прийнята постанова № 279 від 24.02.2010 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Станом на момент прийняття даного рішення постанова № 279 від 24.02.2010 року не набрала чинності, а відповідно, не може бути прийнята судом, як належний доказ неправомірності дій [PERSON] При укладенні договору купівлі-продажу від 29.07.2008 року сторонами в пунктом 1 договору було внесено відомості про те, що квартира розташована на земельній ділянці площею 585 кв. м., що належить продавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 13.08.2007 року. Згідно з ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України продавець зобов'язується укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири. Дані відомості згідно діючого на момент укладення договору купівлі-продажу законодавства не є істотними умовами договору і на переконання суду жодним чином не впливають на права та обов'язки сторін, в зв'язку з чим суд вважає позовну вимогу про визнання частково недійсним положення п. 1 договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року в частині зобов'язання продавця укласти з покупцем договір відчуження частини земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної в даному договорі квартири безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. Позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 351 кв. м., що необхідна для обслуговування квартири № 3 в будинку № 21 б по вул. Нечая у м. Рівному, розміром по периметру в метрах: 6,10 - 2,00 - 1,50 - 0,33 - 7,52 - 0,67 - 1,62 - 5,14 - 5,08 - 3,75 - 3,74 - 9,30 - 5,78 - 9,17 - 7,56 -3,50 - 24,50, є обґрунтованою та такою, що відповідає діючому, на момент укладення договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року, цивільному та земельному законодавству. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 377 Цивільного Кодексу України," ст. 120 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed