Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АКБ "Київ" про повернення банківського вкладу (депозиту), вказавши, що 13.10.2008р. між ним та відповідачем був укладений договір №4049 про банківський вклад (депозит) "Золота осінь" у національній валюті в сумі 50 000грн. По закінченню строку депозиту, 14.01.2009р. він прибув до відповідача за отриманням вкладу та відсотків, однак останній, через відсутність готівки, запропонував переукласти договір. На такі умови він погодився, оформивши наступний договір банківського вкладу на свою дружину на суму 40000грн., а решту грошей в сумі 10000грн. попросив повернути. Відповідач його вимогу про повернення вказаної суми грошей не виконав, натомість надав гарантійний лист. До цього часу відповідач не повернув йому гроші в сумі 10 000грн., у звязку з чим просив зобовязати відповідача повернути йому вказану суму грошей, а також стягнути на його користь за несвоєчасне повернення депозиту 25% річних за період з 14.01.2009р. по 31.03.2009р., що становить за 75 днів - 513грн.75коп. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. У звязку з тим, що відповідач повернув вклад в сумі 10000грн., в частині повернення вкладу позов не підтримав. А оскільки за договором про банківський вклад відсоткова ставка становила 21% річних, просив стягнути з відповідача на його користь за період з 01.01.2009р. по 05.06.2009р. у звязку з несвоєчасним поверненням грошових коштів 824грн. 18коп., а також судові витрати в сумі 85грн. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що на даний час відповідач перед позивачем заборгованості немає. Останньому було повернуто банківський вклад у розмірі 50 000грн. та відсотки в сумі 2 723грн.02коп. Зазначив, що після закінчення строку дії депозиту, у відповідності до п.4.6 договору, вклад вважається вкладом на вимогу, а тому обліковувався на поточному рахунку з процентною ставкою 2% річних, встановленою банком для такого виду вкладів. Причину несвоєчасного повернення частини владу пояснив тим, що постановою правління НБУ № 53 від 06.02.2009р. в АКБ "Київ" було призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік, з 09.02.2008р. по 09.02.2010р., та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозит одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 13.10.2008р. між [PERSON] та АКБ «Київ» - укладено договір №4049 про банківський вклад (депозит) «Золота осінь» у національній валюті, з виплатою процентів в кінці строку (а.с.5). Відповідно до п.1.1. вказаного договору банк відкриває вкладнику (депозитний) рахунок № 26306650172406, вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти в сумі 50 000грн. Пунктом 1.2. цього ж договору передбачено, що банківський вклад лес залучається на строк 92 дні, з 13.10.2008р. по 13.01.2009р. включно. Дата повернення Банківського вкладу (депозиту) 14.01.2009р. Відповідно до ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховуєте.: рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Згідно з п. 1.3 договору процентна ставка за Банківським вкладом (депозитом) складає 21% річних. 14.01.2009р. [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою повернення депозитного вкладу та закриття депозитного рахунку (а.с.7), але останній направив гарантійний лист, в якому підтвердив наявність на рахунку позивача належного йому вкладу в сумі 52 611грн.60коп., але через загостренням ситуації на фінансовомуринку та необхідністю часу для мобілізації коштів, запевнив його про повернення вкладу та відсотків по ньому не пізніше 18.03.2009р. (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав умови договору № 404 від 13.10.2008р. та вніс на відкритий відповідачем рахунок грошові кошти в сумі 50 000грн., що підтверджується квитанцією №185-16 від 13.10.2008р. (а.с.6). Позивач пояснив суду, що на його вимогу відповідач повернув спочатку лише 40 000грн., а решту обіцяв повернути через певний час. В дійсності ж кошти, залучені якості депозиту в сумі 10000грн. були повернуті йому відповідачем лише 03.06.2009р. Такі пояснення позивача про дату повернення другої частини вкладу підтверджуються випискою з особового рахунку [PERSON] №2620.0.65.01724.05, з якої вбачається, що видача останньому грошових коштів згідно депозитного договору була проведена 03.06.2009р. в сумі 10075грн.33коп., до якої було включено суму нарахованих відсотків за ставкою 2% річних. Хоча сторони, укладаючи депозитний договір, погодилися на умову, передбачену п.4.6 цього договору, згідно якого зняття частини банківського вкладу прирівнюється до дострокового розірвання договору і при цьому здійснюється перерахування процентів відповідно до п.2.3 цього договору, а саме, за відсотковою ставкою 2% річних, суд вважає, що положення даного пункту до виниклих правовідносин застосовувати не можна, оскільки дострокового розірвання договору за ініціативою позивача не відбувалося. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Отже, за несвоєчасне повернення частини вкладу, тобто за період з 15.01.2009р. по 03.06.2009р., відповідач має сплатити позивачеві нараховану суму відсотків за ставкою 21% річних в сумі 799грн.66коп. / (10000грн. х 21 : 365) х 139днів))/. Проте, з вказаної суми нарахованих відсотків має бути відраховано кошти, отримані [PERSON] в якості відсотків за ставкою 2% річних. Так, з виписки вбачається, що останній отримав від відповідача 03.06.2009р. суму нарахованих відсотків - 75грн.33коп.. а 01.09.2009р. - 36грн.09коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належить 688грн.24коп. (799грн.66коп. - (75грн.ЗЗкоп.+З6 грн.09коп.)). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, понесені [PERSON] витрати на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідача в сумі 68грн.82коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн., а всього на користь позивача має бути стягнуто 787грн.06коп. На підставі ст.ст.526,530,1070 ЦК України,

Outcome: partial