Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд їх задоволити та поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 12195,62 грн. в рахунок відшкодування заподіяної внаслідок ДТП майнової шкоди, 2000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 21 січня 2005 року близько 10 год. 00 хв. по вул.Київській в м.Рівне відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], в результаті порушення правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом позивача марки Опель Астра д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 14 лютого 2005 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17,00 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідачі не бажають відшкодувати заподіяну їй майнову шкоду, позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду. Крім того, неправомірними діями відповідачів, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях, які вона зазнала внаслідок пошкодження свого автомобіля, тобто позбавлення можливості використовувати повсякденно автомобіль, зміні ритму життя. Крім того, оскільки в період з 2005 року по 2009 рік позивач перебувала за кордоном, де уклала шлюб з [PERSON] та народила дитину, вона не мала змоги вчасно звернутись до суду з даним позовом, оскільки займалась вихованням та доглядом дитини за кордоном. На підставі викладеного просить суд поновити позивачу строк на звернення до суду та задоволити заявлені позовні вимоги в повній мірі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не зявились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 21 січня 2005 року близько 10 год. [PERSON] керуючи по вул.Київська в м.Рівне автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не справившись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 14 лютого 2005 року по справі №3_2823\\2005 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17,00 грн. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №192236 виданого 10 липня 2001 року Рівненським МРЕВ ДАІ [PERSON] являється власником транспортного засобу марки Опель-Астра, 1993 року випуску, червоного кольору, шасі №\\000053Р5146576, з правом керування [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні висновку №8 дослідження спеціаліста - автотоварознавця про експертну оцінку аварійного автомобіля "Опель Астра" державний реєстраційний №189-45 РВ від 10 лютого 2005 року вбачається, що вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок аварійного пошкодження ТЗ становить 12195 грн. 62 коп. З дослідженого в судовому засіданні договору оренди легкового автомобіля у приватної особи від 22 листопада 2004 року вбачається, що орендодавець [PERSON] з одного боку і орендар [PERSON] з іншого боку, уклали даний договір про наступне: орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння наступне майно; легковий автомобіль [NUMBER], термін оренди складає 1 рік від 22 листопада 2004 року до 23 листопада 2005 року. Тобто, на момент вчинення ДТП, яке мало місце 21 січня 2005 року саме відповідач [PERSON] володів та користувався автотранспортним засобом марки ГАЗ-3110 державний номер [NUMBER] на підставі вищезазначеного та дослідженого договору, а не відповідач [PERSON] Як вбачається з дослідженої в судовому засідання посвідченої копії шлюбно-сімейних відносин Абдуллах (прізвище чоловіка) та [PERSON] (прізвище дружини) уклали шлюб 31 серпня 2006 року м.Гамбург, актовий запис про одруження №0314 у відділі РАЦС Гамбург- Вандсбек. Подружжю присвоєні прізвища за прізвищем чоловіка - Абдуллах. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, та те, що в судовому засіданні було встановлено та доведено зібраними у справі доказами, що саме неправомірними діями відповідача [PERSON], який на відповідній правовій підставі, а саме договору оренди від 24 листопада 2004 року, володів та користувався транспортним засобом, позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) було заподіяно матеріальну шкоду внаслідок ДТП, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12195,62 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення та стягнення саме з відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен зясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює повязані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, у неможливості використання належного їй на праві власності транспортного засобу, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного життя. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути на її користь з відповідача, на думку суду е надто завищеним, і тому, з врахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. згідно квитанції №2939 від 09 жовтня 2009 року та державне мито в розмірі 142,00 грн., згідно квитанції №2933 від 09 жовтня 2009 року. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом за клопотанням сторони або іншої особи, у разі його пропущення з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача посилається на ті обставини, що позивачем пропущений строк на звернення до суду з поважних причин, оскільки його довірителька проживає за межами України, у неї народилася дитина і у звязку з сімейними обставинами, вона не могла у встановлені законодавством строку звернутися з позовом до суду. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач до суду звернулась 09 жовтня 2009 року, а сама дорожньо-транспортна пригода мала місце 24 січня 2005 року. Однак, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні закордонного паспорта позивача, вона у період 2005 року по 2009 рік включно перебувала за кордоном і не мала реальної можливості звернутися до суду у встановлені строки, тому суд вважає, що строк на звернення до суду пропущений з поважних причин і його слід поновити. На підставі викладеного,

Outcome: approved