Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

06.06.2007 року позивач ВАТ «Племінний завод «Бортничі» звернувся в суд з позовом до [PERSON], фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно, вказуючи, що при зверненні до Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації в травні 2007 року їм стало відомо, що будинок-контора, яка розташована на території садової бригади в с. Щасливе Бориспільського району Київської області і яка до ВАТ «Племінний завод «Бортничі» перейшла у власність внаслідок приватизації державного племінного заводу «Бортничі», зареєстрована на праві власності за іншою особою відповідачем [PERSON], який придбав даний об'єкт нерухомості за договором від 05.01.2004 року укладеного без нотаріального посвідчення. Позивач вважає, що він правомірно має право володіти, користуватися та розпоряджатися спірним об'єктом, а тому просив визнати договір купівлі-продажу будинку-контори недійсним та визнати за ним право власності на даний об'єкт нерухомого майна. Пізніше, 11.09.2008 року ВАТ«Племінний завод «Бортничі», в порядку ч.2 ст. 31 та ст.. 118 ЦПК України змінив позовні вимоги та просив визнати недійсним договори купівлі-продажу від 05.01.2004 року щодо будинкуконтори та від 01.07.2005 року щодо столярно-зварювального цеху, укладені між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за ними право власності на спірні об'єкти нерухомості, які розташовані за адресою: с. Щасливе Бориспільського району Київської області, вул. Ліквідаторів, 1 та 1-а. Також позивач просив зобов'язати [PERSON] у триденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звільнити займані приміщення. Згідно ухвали суду від 15.09.2008 року у зв'язку з тим, що вказані об'єкти нерухомості [PERSON] передані під заставу за договором іпотеки від 01.06.2007 року до участі в розгляді справи залучено в якості третьої особи ВАТ «[PERSON] Аваль». 09.10.2008 року [PERSON] заявлено зустрічний позов, який прийнято до спільного з первісним позовом розгляду. В зустрічному позові [PERSON] вказує, що він є добросовісним набувачем проданих [PERSON] будівель контори та цеху зважаючи на виконання умов договорів щодо розрахунку за придбані об'єкти нерухомості та здійснення після цього реєстрації прав власності на спірні об'єкти в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації за [PERSON]. Тому просив визнати за ним право власності на будинок-контору та столярно-зварювальний цех, розташовані в с. Щасливе Бориспільського району Київської області по вул.. Ліквідаторів,1 і 1-а та відмовити у задоволенні позовних вимог ВАТ «Племінний завод «Бортничі». 03.11.2008 року ВАТ «Племінний завод «Бортничі» у зв'язку з поданим зустрічним позовом в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати за Товариством право власності на спірні об'єкти нерухомості та витребувати їх з незаконного володіння [PERSON] За клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача фізичну особу - підприємця [PERSON] на фізичну особу [PERSON] У судовому засіданні 06.05.2010 року представник ВАТ «Племінний завод «Бортничі» змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов в повному обсязі, а зустрічний позов не визнав, зважаючи на безпідставність тверджень [PERSON] щодо добросовісного набуття права власності на спірні об'єкти нерухомості. Представник [PERSON] проти первісного позову заперечив, а зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] проти первісного позову заперечив, а зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник ВАТ «[PERSON] Аваль» зустрічний позов [PERSON] підтримав, а в задоволенні первісного позову просив відмовити зважаючи на не обгрунтовність та безпідставність вимог ВАТ «Племінний завод «Бортничі» . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та зібрані по справі докази, суд знаходить, що основний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний необхідно задовольнити. Як встановлено в судовому засіданні 05.01.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець за цим договором продав, а покупець купив будинок-контору на території садової бригади, якому відповідно до рішення виконавчого комітету Щасливської сільської ради від 16.10.2006 року № 235 було присвоєно адресу: с. Щасливе, вул. Ліквідаторів, 1. 01.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] також укладено договір купівлі-продажу столярно-зварювального цеху (накриття під кран-балку), відповідно до якого [PERSON] придбав зазначений об'єкт, розташований на території садової бригади в с. Щасливе. Зазначені договори нотаріально-посвідчені не були, у зв'язку з чим [PERSON] у вересні 2006 року звернувся до суду з позовом про визнання вказаних договорів дійсними. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2006 року та 25.06.2007 року позовні вимоги останнього задоволено і на підставі цих рішень вказані об"єкти були внесені в реєстр права власності на нерухоме майно відповідно 23.11.2006 року та 25.07.2007 року. Представник позивача вказує, що в 1996 році було проведено приватизацію Державного племінного заводу «Бортничі», шляхом реорганізації підприємства у Відкрите акціонерне товариство «Племінний завод «Бортничі». Відповідно до Розділу VII Плану приватизації ДПЗ «Бортничі» було визначено як спосіб приватизації ДПЗ «Бортничі» - перетворення його як цілісного майнового комплексу у відкрите акціонерне товариство. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», приватизація державного майна це відчуження майна, що перебуває у державній власності, на користь фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 85 Господарського кодексу України, господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески. Фондом державного майна України було підготовлено «Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Племінний завод «Бортничі», в якому за порядковими номерами 16 та 37 рахуються об'єкти склад тари в с. Щасливе, інвентарний номер 0129, та будинок-контора цеху садоводів в с. Щасливе, інвентарний номер 0150. 21.05.1998 року Щасливської сільською радою Бориспільського району Київської області було видане свідоцтво № 12 про право власності на цілісний майновий комплекс, що посвідчує право власності позивача на цілісний майновий комплекс в с. Щасливе, який складається з промислових споруд та об'єктів. Судом під час ретельного та повного вивчення вказаних документів встановлено, що обєкти нерухомого майна, які позивач за первісним позовом ототожнює з обєктами нерухомості, придбаними [PERSON], а саме з будинком-конторою, що розташована Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Ліквідаторів, 1 та столярно-зварювальним цехом, що розташований Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Ліквідаторів, 1-а, не мають жодних ознак, які б дозволяли їх ідентифікувати як одні й ті самі обєкти. Позивачем за первісним позовом не було надано суду правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності позивача на спірні обєкти нерухомого майна. Також позивачем не було надано суду проектно-технічної документації (технічні паспорти, експлікації та поверхові плани) на спірні обєкти нерухомого майна, які могли б підтвердити обґрунтованість та доведеність його позовних вимог. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що під час приватизації ДПЗ «Бортничі» будівлі, які знаходяться у володінні та користуванні [PERSON], не вносились до складу статутного фонду ВАТ «Племінний завод «Бортничі» і позивач не набував на вказані будівлі право власності. Стосовно позовних вимог ВАТ «Племінний завод «Бортничі» про витребування обєктів нерухомого майна з чужого незаконного володіння у звязку з їх вибуттям з його володіння поза його волею суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу обєктів нерухомого майна 05.01.2004 року та 01.07.2005 року. На момент укладання вказаних договорів [PERSON] (продавець та Відповідач-1 відповідно) не мав належним чином оформлених правовстановлюючих документів на вказане майно. Проте про рішеннями Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2006 року та 25.06.2007 року вказані договори були визнані дійсними. Відповідачем-2 [PERSON] було повністю сплачено за вказаними договорами грошові суми. [PERSON] зареєстрував своє право власності на придбані обєкти нерухомого майна у відповідних державних органах, ці об'єкти значаться в Бориспільському бюро технічної інвентаризації як будинок-контора, розташована по вул. Ліквідаторів, 1 в с. Щасливе Бориспільського району Київської області та столярно-зварювальний цех, що розташований Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Ліквідаторів, 1-а, що підтверджується витягами з реєстру та довідками БТІ. Відповідно до ч.1 ст. 330 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦКУ майно не може бути витребуване в нього. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦКУ якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки ВАТ «Племінний завод «Бортничі» належним чином не підтвердив існування у нього права власності на спірні обєкти нерухомого майна, тому не існує підстав для задоволення його вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно із ч. 1 ст. 658 ЦКУ право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦКУ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином суд приходить до висновку, оскільки спірне майно (будинок-контора та столярно - зварювальний цех) відчужені особою, яка не мала на це права, [PERSON] є добросовісним набувачем зазначеного майна. При цьому відсутні підстави для витребування у [PERSON] спірного майна згідно ст. ст. 330, 388 ЦКУ. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на ВАТ «Племінний завод «Бортничі». Зважаючи на наведене, вимоги ст.ст. 15, 16, 203, 215, 317, 321, 330, 388, 658 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного майна», Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, та

Outcome: approved