Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02 жовтня 2009 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 16 по вул. Жовтнева в с. Шевченка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі рішення Петропавлівського районного суду № 2-1141 від 24.10.2008 року. Умови договору ними виконано в повному обсязі. З моменту передачі позивачеві будинку вона користується ним, провидить ремонтні роботи тобто фактично володіє майном. Сторони домовились що договір укладений між ними посвідчать нотаріально дещо згодом, та в подальшому на неодноразові звернення позивача відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав, пояснив, що він дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечувала проти продажу будинку відповідачем, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши сторони, третю особу, вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що житловий будинок № 16 по вул. Жовтнева в с. Шевченка, Петропавлівського району Дніпропетровської області належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Петропавлівського районного суду від 24.10.2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією рішення суду, а тому відповідач мав право на відчуження вказаного будинку. Дружина відповідача не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму. Норми даної статті, а саме умови договору купівлі-продажу, сторонами виконано в повному обсязі, тобто відповідач передав у користування позивачеві будинок, а позивач в свою чергу розрахувалася за будинок в повному обсязі, що підтверджується розпискою від 02.10.2009 року. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Письмовим підтвердженням укладення договору купівлі-продажу суд вважає розписку від 02.10.2009 року надану відповідачем позивачеві та скріплену його підписом. Стаття 220 ч. 2 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно зі ч. 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Земельна ділянка ділянка на якій розташований житловий будинок № 16 по вул. Жовтнева в с. Шевченка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області не приватизована, що підтверджується довідкою Державного підприємтсва «Центр державного земельного кадастру». Так як сторонами умови договору купівлі-продажу виконано повністю, але відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved