Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

У березні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Талалаївському районі щодо не нарахування їй підвищення до пенсії передбаченого СТ..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобов'язати УПФ України в Талалаївському районі Чернігівської області здійснити перерахунок до її пенсії з підвищенням на 0 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.І ст.28 Закону України «Про альнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з .07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 1.12.2009 року, з 01.01.2010 року по день ухвалення рішення у справі. Позивачка зазначає, що вона знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду країни в Талалаївському районі і отримує пенсію за віком і є дитиною війни, і тому на неї вністю розповсюджуються всі пільги і гарантії які належать дитині війни. Відповідач зазначену помогу їй не нараховує та не виплачує, посилаючись на відсутність надходжень з державного джету України. Відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії не є дставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов'язань тому посилання ' повідана на відсутність надходжень з державного бюджету України як на підставу нарахування зазначеного підвищення до пенсії є безпідставними. Неправомірні дії відповідача порушують її законні права та позбавляють права на имання щомісячної допомоги до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтуваннями авами громадян з боку відповідача, у зв'язку з чим вона й звернулася з зазначеним позовом до ДУ-Тому й просить суд захистити її право на отримання підвищення до пенсії та стягнути з Ф України в Талалаївському районі Чернігівської області на її користь 3 грн.40 коп. витрат з ати судового збору 37 гривень витрат за сплату на ІТЗ розгляду справи та 50 гривень на оплату луг адвоката з підготування позовної заяви. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач до суду не з'явився, але про час і місце судового розгляду справи повідомлявся ежним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, але надав суду заяву розгляд справи без участі його представника. Суд, заслухавши пояснення позивачки, всебічно перевіривши та з'ясувавши всі фактичні авини, об'єктивно оцінивши докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги та мають юридичне чення для справи та для вирішення спору по суті, ретельно перевіривши надані сторонами еріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються цивільними нормами законодавства Про соціальний захист дітей війни та цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася 23 серпня 1937 рш і є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», я стверджується посвідченням №105815 від 01 квітня 1999 року. УПФУ в Талалаївському районі не заперечує той факт, що позивачка є дитиною війни розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», але в своїх заперечене стверджує, що питання про нарахування до зазначених виплат дітям війни не врегульовано діючі законодавством, і оскільки ПФУ є центральним органом виконавчої влади, тому є неналежні відповідачем по справі. З дослідженого в судовому засіданні заперечення відповідача вбачається, що воно і відповідає нормам діючого законодавства. Відповідно до ст.. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і і можуть бути скасовані при прийнятті нових законів , або внесенні змін до чинних законів і допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно ст..З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ш кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних пре свобод чи інтересів. Ст..46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захвж відм що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрата працездатності, втрату годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також старості та інших випадках передбачених законом. Тобто щомісячна доплата до пенсії для дп» війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповш до спеціального закону, є дітьми війни. Згідно до ст.Л Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є осос Укр яка є громадянином України та якій на час до закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світоя війни було менше 18 років, згідно з паспортних даних НМ №062613 [PERSON] Сергїїві українка і являється громадянин кою України. Відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» редакція, яка діж. учас до 1 січня 2008 року дітям війни пенсії або щорічне грошове утримання чи державна соціаль* допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенс некс підвищення якої повинно проводитися УПФУ в Талалаївському районі, а не інша держав внес установа, яка й повинна виконати свої обов'язки, але їх не виконує та являється належні соці відповідачем, тому й несе за неправомірні дії передбачену Законом відповідальність. Оскільки іншого нормативно- правового акту, який би визначав цей розмір або встанояі п.5 інші розміри на даний час не існує крім ч.І ст. 28 Закону України «Про загально - обов'язки преї державне пенсійне страхування», тому УПФ України в Талалаївському районі повизі праї керуватися ним, а не іншими законами. некс За зазначених обставин суд не може брати до уваги положення частини 3 ст.. 28 Закш України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої вбачається, я пол< мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом ч.І цієї статті та застосовуєте суде виключно для визначення розмірів пенсії призначених згідно з цим законом, оскільки наявнкг такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для віджя соці в реалізації позивачем [PERSON] гарантії та права на отримання пенсії і щомісячна нюь< підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Закс Ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає фінанош отр1 забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджв ПІД-11 України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державне» 22.0 бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, це утворює ситуацію правое ухвг невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначені надбавки. То» пені зазначені підстави не можуть бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захве мин в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується і коп. спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносинах нормативно- правових аи гриї національного законодавства не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувая тому посилання представників органів державної влади на відсутність коштів, як на причину не виконання своїх зобов'язань судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки протирічать Конституції та вищевказаному законодавству. Так у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть Лі посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань. Крім того, відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» судам необхідно виходити з » І того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента І України, постанови ВРУ, постанови і розпорядження КМУ, нормативно-правові акти ВР АРК чи і їі рішення ради міністрів АРК, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністрів і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і Закону. Постановою від 1 квітня 2009 року [PERSON] в задоволенні адміністративного позову МІ до УПФ України в Талалаївському районі в Чернігівській області про зобов'язання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за 2006-2007 роки как відмовлено, і воно набрало законної сили, і тому з цих підстав суд не має права задовольняти тшш позов позивача в цій частині за цей період, а підлягає задоволенню позов тільки за 2008, 2009-2010 роки, що відповідає й вимогам ст.. 257 ЦК України, згідно якої загальна позовна давність аи* встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року текст ст..6 Закону аі України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тш тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального а» захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується у розмірі надбавки, встановленої для зав. учасників війни. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року за №10-рп визнано ж неконституційними деякі положення Законів України «Про державний бюджет на 2008 рік та про зт внесення змін до деяких законодавчих актів України» зокрема ст..6 Закону України «Про за соціальний захист дітей війни» у редакції цього Закону. Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України. В зт п.5 вищезазначеного рішення зазначено, що рішення Конституційного суду в даній справі має шя преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з та правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України, Закони, інші правові акти, або їх окремі щ положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Суд приходить до висновку про те, що не виплачена позивачеві щомісячна державна соціальна допомога, як дитині війни підлягає стягненню враховуючи те, що право на отримання su щомісячної допомоги до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від розміру доходів от отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер з цих підстав і шва підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати недоплаченої пенсії як дитині війни з ІЖ 22.05.2008 р. по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010 року по дату шш ухвалення рішення, оскільки згідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми 'т пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію виплачується за mt минулий час без обмеження будь-яким строком. Крім того, стягненн^на користь позивача підлягають судові витрати з відповідача 3 грн. 40 коп., витрати з оплати судового збору 37 гривень, витрати на ІТЗ розгляду цивільної справи та 50 жж гривень на оплату послуг адвоката з підготування позовної заяви. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Кодексом.

Outcome: approved