Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

[PERSON] в квітні 2004 року, звернувся в суд з заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, в якій просив стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 10000грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100000грн. на відшкодування моральної шкоди. Посилався на те, що органами прокуратури Житомирської області на початку 2000 року проти нього була незаконно порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст.167 ч.2 КК України ( в редакції 1960 року), яка була закрита 27.10.2003 року на підставі ст.6 п.2, ст.213 п.2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину. Дана постанова скасована постановою прокуратури Житомирської області від 07.02. 2006 року, а досудове слідство відновлено. Останній раз провадження у справі закрито постановою слідчого прокуратури Попільнянського району від 07.11. 2007 року на підставі ст.ст. 6 п. 2, 213 ч. 2 КК України. Зазначав, що в результаті незаконного обвинувачення він перебував під страхом засудження на тривалий строк до реального позбавлення волі та стягнення з нього надзвичайно великої суми грошей на відшкодування матеріальної шкоди, якої він не заподіював, що призвело до моральних страждань: він не міг нормально жити, постійні виклики до слідчого та в суд травмували його психіку, він перестав нормально спати, з огляду на його похилий вік різко погіршився стан здоров'я, він був дискредитований як людина і фахівець в очах друзів, колег по роботі, сусідів, знайомих, які практично перестали з ним спілкуватися, внаслідок чого він змушений був замкнутися в собі, уникати стосунків з оточуючими. [PERSON] також зазначив, що оскільки справа проти нього закрита з реабілітуючи підстав, то притягнення його до кримінальної відповідальності є незаконним. Вказував, що в результаті незаконних дій органів досудового слідства та прокуратури йому була завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на оплату юридичних послуг захисника в сумі 10000грн., що підтверджується платіжними квитанціями від 05.11.2002 року №35 та № 44 від 21.01.2003 року. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву з викладених в ній та додатково вказаних в суді підстав. Представник Державного казначейства України в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій вказано, що справу слухати у його відсутність позовні вимоги не визнає. Представник прокуратури Житомирської області, прокуратури Попільнянського району Житомирської області вважає, що у задоволенні вимог необхідно відмовити повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З оглянутої кримінальної справи в судовому засіданні вбачається, що проти [PERSON] слідчим прокуратури Попільнянського району Житомирської області 21 березня 2000 року за ознаками ст. 167 ч. 2 КК України порушена кримінальна справа. Обвинувачення [PERSON] пред'явлено за ст. 167 ч. 2 КК України 22 квітня 2000 року. Справа розглядалася Попільнянським районним судом Житомирської області, де після тривалого розгляду була направлена на додаткове розслідування. Постановою слідчого прокуратури Попільнянського району від 27 жовтня 2003 року справа була закрита на підставі ст. 6. п. 2 КПК України - за відсутністю складу злочину. Дана постанова скасована постановою прокуратури Житомирської області від 07.02. 2006 року, а досудове слідство відновлено. 03.07.2007 року справа була закрита Попільнянською прокуратурою. Постанова про закриття справи скасована постановою прокуратури Житомирської області від 06. 08. 2008 року. Останній раз провадження у справі закрито постановою слідчого прокуратури Попільнянського району від 07.11. 2007 року на підставі ст.ст. 6 п. 2, 213 ч. 2 КК України. У зв'язку з закриттям провадження у кримінальній справі за реабілітуючими обставинами суд приходить до висновку про незаконність дій органу досудового слідства - прокуратури Попільнянського району Житомирської області по притягненню [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 167 ч. 2 КК України в редакції 1960 року, а саме - незаконне притягнення як обвинуваченого. З пояснення заявника [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що порушення кримінальної справи, тривале її провадження на досудовому слідстві і в суді, часті поїздки до слідчого а потім в суд за їх вимогою, призвело до порушення стосунків з оточуючими. Він став уникати спілкування з людьми, порушилися його звички, він відчував осудливі погляди. Зважаючи на те, що він працював судовим виконавцем, люди, не знаючи фактичного обвинувачення, осудливо натякали на можливо інші більш тяжкі його обвинувачення. Він втратив нормальний сон, почастішали хвороби і їх ускладнення. Згідно вимог п.1 ч.І ст.1, пп.4,5 ст.З, чч. 1,5,6 ст.4 Закону України від 01.12.1994 року №266/94-ВР „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (з наступними змінами і доповненнями) підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, відшкодовуються суми, сплачені ним адвокату за участь адвоката у справі та моральна шкода, розрахунок проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з п.1.3 Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 року №39 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції 09.02.2008 року за№110/14801, виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у державному бюджеті на цю мету. Поряд з тим, відповідно до абзацу 3 п.10 Положення про застосування Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року №6/5/3/41 і зареєстрованого в міністерстві юстиції 06.03.1996 року за №106/1131, згідно з п.4 ст.З вищевказаного Закону підлягають також поверненню громадянинові суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об'єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання ним скарг, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до судових інстанцій. Суд вважає, що незаконним притягненням [PERSON], до кримінальної відповідальності за ст. 167 ч.2 КК України в редакції 1960 року, йому була заподіяна моральна шкода. Заявник [PERSON] поніс втрати немайнового характеру, які полягають в душевних фізичних та психічних стражданнях, що були викликані порушенням його прав як громадянина, в приниженні честі, репутації і авторитету як громадянина, у порушенні спілкування з оточуючими. Внаслідок цих втрат виникли несприятливі наслідки, що полягають у необхідності при¬кладення додаткових зусиль для нормалізації життя, у зменшенні можливості одержання по¬зитивних емоцій. Суд вважає незаконне обвинувачення його у вчиненні злочину за ст. 167 ч.2 КК України в редакції 1960 року. За який він за вироком суду міг бути засудженим до п'яти років позбавлення волі, що органи досудового слідства незаконно вважали його винуватим у спричиненні від злочину матеріальної шкоди в сумі більше 200 тис. грн., він мігби бути засуджений до реальної міри покарання і стягнення такої значної матеріальної шкоди. Від незаконного обвинувачення [PERSON]його моральне навантаження в значній мірі збільшувалося з огляду на його вік / [INFO] /. Суд зважає на ту обставину, що після скасування кожної з чергових постанов про закриття фактично будь - якого дієвого розслідування справи не було. В суді [PERSON] пояснив, що скасувань постанов про закриття справи, його змушували знаходитися в постійній нервовій напрузі. Пояснення [PERSON] підтверджуються об'єктивними матеріалами справи. Отже суд погоджується з частковим розміром заявленого позивачем відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., виходячи з того, що тривалість моральних страждань [PERSON] безперервно продовжується з 2000 року і до теперішнього часу йому було завдано душевних страждань, він перебував на лікуванні, знаходиться в постійній нервовій напрузі, з огляду на його похилий вік різко погіршився стан здоровя. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди за надання юридичної допомоги в сумі 10000 грн., суд відмовляє повністю, так як в матеріалах справи відсутні документальні докази про отримання вказаних коштів адвокатом.Квитанції прибуткових касових ордерів № 35 від 05.11.2002 року на суму 50000 грн., та № 44 від 21.01.2003 року на суму 50000 грн., не являються належним платіжним документом, що посвідчують розрахункову операцію. З вищенаведених підстав заява [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної йому незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури підлягає часткому задоволенню.

Outcome: approved