Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися до суду з вимогою визнати за кожним зокрема в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на частину житлового будинку, що в с.Синява Рокитнянського району Київської області по вул. Радгоспна,51. При цьому позивач [PERSON] просить також визнати за нею право власності на 1/2 цього будинку, посилаючись на те, що вказаний будинок на час смерті спадкодавця був спільним майном подружжя, а саме її та померлого, тоді як право власності на такий було оформлено лише на нього. Законний представник неповнолітнього відповідача у справі [PERSON] [PERSON] подала зустрічний позов, яким просить визнати право власності на 1/6 частину спадкового житлового будинку, посилаючись, що її син є рідним сином спадкодавця. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов свій підтримали повністю за викладених в ньому обставин та просили його задовольнити. Зустрічний позов просили задовольнити частково, не заперечуючи проти його задоволення в частині визнання права власності на 1/12 частину житлового будинку. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Натомість позивач у справі [PERSON], яка являється її матір»ю, повідомила, що причиною її неявки є обставина наявності у неї малолітньої дитини. За викладеного, з огляду на думку сторін спору, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності вказаного позивача, що узгоджується з положеннями ст.169 ЦПК України. [PERSON], діючи інтересах неповнолітнього [PERSON], первісний позов визнала частково, а заявлений нею зустрічний позов просила задовольнити повністю. Заперечила проти визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку як спільного майна подружжя, посилаючись, що вказаний будинок був збудований спадкодавцем без участіМусієнко В.М.. Треті особи у справі [PERSON] та [PERSON] первісний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, тоді як заявлений зустрічний позов просили задовольнити частково. При цьому пояснили, що вони являються батьками покійного та відмовилися від своєї частки у спадковому майні на користь внучок [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши сторін спору та їх представників, третіх осіб, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2009 помер [PERSON], дружиною на час смерті якого була [PERSON]. Заповіту спадкодавець не складав. Спадкоємцями за законом є [PERSON], з якою він перебував на час смерті у шлюбі, дочка [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON]. За час спільного подружнього життя спадкодавець та [PERSON] придбали, а точніше збудували власними силами та за спільні кошти у 1989-1992 роках житловий будинок в с.Синява Рокитнянського району Київської області по вул. Радгоспна,51. Право власності на спірний житловий будинок спадкодавець за свого життя на своє імя не оформив, тоді як останній рахувався за ним згідно записів по господарської книги Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Спадкоємці прийняли спадщину у встановлений законом строк, проте не можуть оформити таке своє право через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Викладене підтверджується показами в судовому засіданні сторін спору, свідків [PERSON], [PERSON] та дослідженими письмовими матеріалами справи, якими є: * Свідоцтво про укладення шлюбу; * Свідоцтва про народження дітей; * Технічний паспорт на спірний житловий будинок; * Довідка Білоцерківського МБТІ; * Довідка Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області; * Матеріали спадкової справи. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який був чинним на час придбання подружжям [PERSON] спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні підстави визнання майна подружжя спільною сумісною власності містять також положення ст. 60 СК України, який був чинним на час смерті спадкодавця. Звідси, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок на час смерті спадкодавця був спільною його сумісною власністю з [PERSON], а тому за нею має бути визнано право власності на 1/2 частину останнього у відповідності до положень ст.70 СК України в тім, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Інших домовленостей чи обставин укладення шлюбного договору між вказаними співвласниками спірного житлового судом не встановлено. Слід зазначити, що аналогічні положення щодо визначення часток співвласників в спільному майні містить і ст. 370 ЦК України. Відповідно до п. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Отримати такий документ в даний час не можливо, тому що власник майна помер, а відповідно до п. 2.3. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 року в редакції від 19.05.2005 року реєстрація рухомого майна може бути здійснена лише за заявою власника або уповноваженої ним особи. Враховуючи роз»яснення викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 « Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку для прийняття спадщини. Відповідно до роз»яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 « Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий і експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Як вбачається із довідки, виданої Синявської сільською радою Рокитнянського району Київської області, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Синява Рокитнянського району Київської області по вул.Радгоспна,51, зареєстрований в сільській раді за [PERSON] з 1992 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується за нормами ст. 1226 ЦК України на загальних підставах. За викладених встановлених обставин суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно і таке право в порядку успадкування перейшло до позивачів в рівних частинах у відповідності до положень ст. 1267 ЦК України. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, судом не встановлено. Таким чином первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний частковому задоволенню. Доводи законного представника [PERSON] в тім, що спірний будинок не являється спільним майном спадкодавця та [PERSON], а відтак, що остання не має права на 1/2 його частину, оскільки не приймала участі у його будівництві не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та законі, а тому судом до уваги не беруться. Сторони підлягають звільненню від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial