Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

30 березня 2009 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Укрпромбанк» про стягнення 3% річник від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 07.02.2009 року закінчився строк договору № 1011/0404341000367001 від 15.01.2008 року, який був укладений між позивачем та ТОВ «Укрпромбанк», за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 11 800 гривень строком до 07.02.2009 року. 02.02.2009 року позивач звернувся до відповідача із усною заявою щодо повернення належних позивачу коштів, однак відповідач відмовив йому у поверненні банківського вкладу, чим порушив умови укладеного між позивачем та відповідачем договору та вимоги чинного законодавства, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних за невиконання грошового зобовязання за угодою у період з 08.02.2009 року по 02.12.2009 року у розмірі 288,5 (двісті вісімдесят вісім гривень, 5 копійок), моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 700 грн. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі посилаючись на Постанову Національного банку України(далі НБУ) №19/БТ від 20.01.2009 року, згідно якої в ТОВ «Укрпромбанк» створена тимчасова адміністрація, яка в свою чергу прийняла рішення про тимчасову, до 21.07.2009 року, відмову видання коштів по депозитним внескам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 15.01.2008 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 1011/0404341000367001. Відповідно до п.1.1. укладеного договору відповідач приймає від позивача грошові кошти у сумі 11800,00 грн. (Одинадцять тисяч вісімсот гривень) строком на 390 днів з 15.01.2008 року по 07.02.2009 року. (а.с.7) У судовому засіданні було встановлено, що 02.02.2009 року позивач звертався до відповідача із заявою, у якій просив повернути кошти у звязку з закінченням строку дії договору № 1011/0404341000367001 від 15.01.2008 року, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 8). Також судом встановлено, що 17.11.2009 року було здійснено операцію по заміні боржника за договором банківського вкладу відносно [PERSON] у звязку з відчуженням ТОВ «Укрпромбанк» зобовязань за вкладами фізичних осіб та активів Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 49-51). Судом встановлено, що 01.12.2009 року співвідповідачем ПАТ «Родовід Банк» було здійснено виплату залишку коштів згідно реєстру зобовязань за депозитними рахунками ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON], зазначені обставини підтверджуються копією договору №PP.UKRPROM.002-5801-11-2009 та копією платіжного доручення №878_14 (а.с. 64-67). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», умовами договору № 1011/0404341000367001 від 15.01.2008 року, укладеного між сторонами. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до п. 2.1.5 договору банківського вкладу 1011/0404341000367001 від 15.01.2008 року банк зобовязується повернути повністю вклад у «Дату повернення», зазначену у п. 1.1. цього договору, тобто 07.02.2009 року, готівкою або у безготівковій формі за вибором вкладника. Вирішуючи даний спір, суд не приймає до уваги посилання відповідача на Постанову Правління НБУ № 19/БТ від 20.01.2009 року як на підставу неможливості виконання договірних зобовязань, оскільки дана Постанова не ґрунтується на законі та має статус підзаконного нормативного акту, який має внутрішнє юридичне значення і повинен відповідати закону. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що кошти, покладені на депозит позивачем у ТОВ «Укрпромбанк», були повернуті з порушенням строків, узгодженими сторонами згідно договору банківського вкладу №1011/0404341000367001 від 15.01.2008 року, тому суд вважає необхідним позовні вимоги у цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за невиконання грошового зобовязання за угодою у період з 08.02.2009 року по 02.12.2009 року у розмірі 288,5 (двісті вісімдесят вісім гривень, 5 копійок). Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Розділу II Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування шкоди, завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, та враховуючи, що між сторонами існують договірні правовідносини, суд вважає, що у задоволенні даної вимоги позивачу слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням того, що позивачем не надано суду доказів, що підтверджують звернення за правовою допомогою та оплату за її надання, суд вважає за необхідне позивачу у стягнені зазначених витрат відмовити. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення цієї справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., та стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved