Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним, визнання права власності на &frac12; частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що проживала разом із спадкодавцем [PERSON], яка є її прабабкою. [INFO] прабаба померла, залишивши заповіт на неї та на відповідачку. На час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем і прийняла спадщину фактично. На протязі 1995-1997 р. вона навчалась у Вінницькому кооперативному технікумі і проживала [ADDRESS], однак там не була прописана. Відповідачка не визнає її право на спадщину за заповітом після смерті прабаби [PERSON] Просить встановити факт прийняття спадщини, визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом частково недійсним, визнати право власності на &frac12; частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. (а.с. 5-6, 84-85) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Додатково пояснила, що до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї прабаби [PERSON] вона не зверталась, про заповіт на її ім”я спочатку не знала, дізналась про нього лише від нотаріуса. Спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном, оскільки під час навчання у Вінницькому кооперативному технікумі проживала разом із прабабою [ADDRESS] і продовжувала там мешкати після смерті баби. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що даний будинок був придбаний за її кошти, а лише зареєстрований за її матір”ю [PERSON] ЇЇ мати любила правнуку - позивачку і зі згоди відповідачки склала заповіт на неї і на правнуку. Позивачка не прийняла спадщини. Вона ніколи з прабабою [ADDRESS] не проживала, її ніхто із сусідів там не бачив. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що згідно заповіту від 26.09.1983 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької нотаріальної контори, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належний їй цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що [ADDRESS], заповіла дочці [PERSON] та правнуці [PERSON]( тепер [PERSON]). (а.с. 63) [PERSON] померла [INFO]( а.с. 59 ) Копія спадкової справи до майна померлої [PERSON] на а.с. 33-79. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місце відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 ч. 1,2 ЦК України 1963 р., який діяв н час виникнення правовідносин щодо спадкування ). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки була прописана в будинку, що входить в спадкову масу. Листом від 05.07. 2002 р. Друга Вінницька держнотконтора повідомила спадкоємця [PERSON] про те, що після смерті її прабаби, яка померла [INFO], вона протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця в нотаріальну контру з заявою про прийняття спадщини не звернулась, в спадковому будинку не прописана, тобто, спадщину не прийняла. Позивачка також повідомлялась про те, що в разі неповідомлення нотконтору про те, чи має [PERSON] намір звертатись до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини свідоцтво про право на спадщину за заповітом буде видано [PERSON] В разі звернення до суду - надати копію ухвали суду про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначений лист позивачка отримала 06.08.2002 р. (а.с. 45) 06.08.2002 р. [PERSON] подала до нотконтори заяву про те, що вона має намір звертатись до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини і з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину. (а.с. 47) Однак до суду з такою заявою позивачка [PERSON] не зверталась і відповідачці [PERSON] було видано 01.11.2002 р. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь будинок, що [ADDRESS]. (а.с. 73) Згідно ст. 60 ч. 1, 3 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Свідки позивачки [PERSON] ( мешкає по сусідству з будинком спадкодавця, дальній сусід ), [PERSON]( товариш свідка [PERSON] ) суду пояснили, що [PERSON] в 1995-1997 р. проживала [ADDRESS], навчалась у цей період в технікумі, вони з нею спілкувались періодично. Свідки відповідачки [PERSON], [PERSON] ( брат відповідачки ), [PERSON](близький сусід спірного домоволодіння ), [PERSON] ( сусідка навпроти спірного домоволодіння ) суду пояснили, що позивачка [PERSON] після смерті прабаби [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживала. Там мешкала зі своїм чоловіком відповідачка та квартиранти. Якби там проживала [PERSON] вони б її запам”ятали. Суд критично оцінює пояснення свідків [PERSON], [PERSON], оскільки свідками відповідачки їхні пояснення спростовуються. Крім того, суд враховує і те, що жодного іншого доказу, який свідчив би про прийняття позивачкою спадщини після смерті прабаби ( листів на ім”я позивачки за цією адресою, медичних документів, викликів швидкої допомоги тощо ) суду не надано ( довідка квартального комітету “Лівобережний “ від 13.08.2008 р. про проживання позивачки в будинку, який є спадковим, в 1995 - 1997 роках видана на підставі заяв вищеназваних свідків позивачки [PERSON], [PERSON] - а.с. 14, 15,16 ). Крім того, суд звернув увагу на те, що даючи свої пояснення, свідки з боку відповідачки орієнтувались, відповідаючи на запитання, на якісь події в їхньому житті чи житті сусідів, а свідки з боку позивачки чітко зазначали роки подій дванадцятирічної давності, про які запитувалось, що викликало сумнів в їх правдивості. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], спадкоємець - відповідачка [PERSON] звернулась до нотконтори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом 01.11.2002 р., про можливість звернення до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини позивачка [PERSON] була повідомлена нотаріусом 06.08.2002 р. і цього ж дня повідомляла нотаріуса, що буде звертатись з приводу прийняття спадщини до суду, але до суду не зверталась, тому 01.11.2002 р. відповідачці [PERSON] Було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь будинок, який входив в спадкову масу. До суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним, визнання права власності на &frac12; частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом позивачка [PERSON] звернулась лише 02.10.2008 р., тобто, з пропуском строку позовної давності, визначеного ст. 71 ЦК України 1963 р. ( який діяв на час виникнення права на оскарження свідоцтва про право на спадщину за заповітом ), який відповідає ст. 257 ЦК України. Закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в позові ( ст. 80 ч. 1 ЦК України 1963 р., яка відповідає ст. 267 ч. 4 ЦК України ). Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] спадщину після смерті своєї прабаби [PERSON] не прийняла, оскільки до нотконтори з відповідною заявою протягом встановленого строку не звернулась, фактично в управління та володіння спадковим майном не вступила. Крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності щодо оспорювання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі викладеного в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed