Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернулась до суду із позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківської міської ради про визнання угоди дійсною, в якому просила визнати угоду, укладену 25 квітня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] дійсною та визнати за [PERSON] право власності на Уачастину житлового будинку з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31. Визнати за нею, [PERSON], право власності на Уачастину вказаного будинку після смерті [PERSON]. В обгрунтування позову посилалась на те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31 в м.Харкові на праві власності належав [PERSON] та його дружині, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 21 жовтня 1924 року, зареєстрованому в КП БТІ м. Харкова 22 грудня 1983 року. Кожному з них належало по Уг частині. 10січня 1968 року в м. Харкові померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцями на Уг частину житлового будинку з надвірними будівлями, що належали померлій стали [PERSON] та син [PERSON], кожний в рівних частках, тобто по Уачастині. Після смерті [PERSON] син [PERSON] оформив в нотаріальному порядку право власності на Уачастину спірного житлового будинку, а чоловік [PERSON] право власності не оформив, хоча фактично спадщину ним було прийнято, так як останній проживав на момент прийняття спадщини спільно зі спадкодавцем.Таким чином, [PERSON] належало Уачастини в спірному будинку. 31 травня 1975 року в м. Харкові [PERSON] оформив в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі заповіт, згідно якого заповідав половину належного йому майна [PERSON]. Після смерті дружини [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. 16 березня 1983 року в м. Харкові [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на Уачастини житлового будинку. Хоча спадкодавцем був оформлений заповіт на імя [PERSON], однак дружина [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON] мали право на обовязкову долю в спадщині та частки в спадщині були розподілені відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) кожному по Уачастині. 11покійний чоловік, [PERSON], звернувся до [PERSON] з пропозицією продати йому частину будинку. Була досягнута домовленість про те, що її чоловік, [PERSON], за власні кошти оформе спадщину на [PERSON], а остання в подальшому з ним укладе договір купівлі - подажу Уачастини будинку. 25 квітня 1984 року в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі, її покійний чоловік [PERSON] та [PERSON] оформили своє право власності, кожен на 'А частину будинку після смерті [PERSON].Кожному було видане свідоцтво про право власності на Уачастину житлового будинку. [PERSON] повністю оплатив за [PERSON] всі витрати з оформлення спадщини. В цей же день [PERSON] видала [PERSON] розписку про отримання 800 карбованців від нього за належну їй частину спірного житлового будинку, про передачу йому документів на її частину та зобовязалась оформити в нотаріальному порядку право власності на імя [PERSON] на свою частину житлового будинку. Однак, вподальшому [PERSON] тяжко захворіла і в 1985 році померла. Вона, позивач [PERSON] вважала, що сторонами були виконані всі суттєві умови угоди: її чоловік, [PERSON] передав гроші [PERSON], а остання передала в користування та управління свою частину будинку. Про це було відомо родичам [PERSON] та співвласникам житлового будинку. Вважала, що її чоловікові [PERSON] повинно належати Уачастина після [PERSON] та Уачастина після смерті [PERSON]. Син померлого [PERSON] оформив право власності ЗО квітня 1984 року після смерті матері [PERSON] і після смерті батька [PERSON] та йому стало належати в спірному будинку 1/2 частина. Вподальшому його доля перейшла до дружини [PERSON], а після за заповітом перейшла до [PERSON]. Спадкоємиця [PERSON], [PERSON], оформила спадщину після її смерті, не заявляла ніяких претензій ні до її чоловіка [PERSON], ні до неї та визнала за ними право на Уачастину житлового будинку. 07 січня 2000 року в м. Харкові помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті спадкоємцем на належне йому майно є вона, позивач [PERSON]. Інших спадкоємців не має. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті [PERSON], яке було видане на імя її чоловіка, вона оформила право власності на Уа частину житлового будинку. На Уачастину після смерті [PERSON] не може, в звязку з чим, вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні, позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Харківська міська рада про поновлення порушеного права, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову зазначила, що є власником Уі частини житлового будинку з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31, згідно договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON]. Згідно витягу із реєстри прав власності на нерухоме майно від 17 листопада 2006 року власниками зазначеного будинку на 23 грудня 2006 року були: [PERSON] -1/2 частини, [PERSON] -1/4 частини, [PERSON] - 1/4 частини. Уг частину будинку продав їй [PERSON] за договором купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року. На момент укладення угоди ні вона, ні [PERSON] не передбачали, що [PERSON] має відношення до Уачастини, що за даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» належить [PERSON]. Сама ж [PERSON] їй про це не повідомляла. Вважала, що вона як співвласник має переважне право на придбання Уачастини житлового будинку, яка належала [PERSON]. Також вважала, що [PERSON] пропустила строк позовної давності, адже звернулася до суду лише в 2007 році, тоді як розписка датована 1984 роком, а її чоловік помер в 2000 році. Просила застосувати строк позовної давності, ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року). Просила суд скасувати державну реєстрацію в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності [PERSON] на Уачастину будинку, розташованого по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові, зареєстроване на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 березня 2007 року. Поновити її порушене право та перевести з [PERSON] на неї права та обовязки покупця % частини житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові. Стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Представник відподача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні визнав, підтвердив, що дійсно зі слів родичів йому відомо, що бабуся [PERSON] фактично продала [PERSON] Уачастину житлового будинку, розташованого по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Представник Харківської міської ради, виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради в судове засідання не зявились, в звязку з чим суд розглядає справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові належить: Уг частина [PERSON] згідно договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON]., 1/4 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] від 26 липня 2000 року, реєстраційний номер № 72566, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, Уачастина [PERSON] на підставі свідоцтва по право власності на спадщину після смерті [PERSON] від 25 квітня 1984 року, реєстраційний № 1-344, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою. В матеріалах справи міститься розписка [PERSON], із якої вбачається, що 25 квітня 1984 року вона, [PERSON], отримала від [PERSON] 800 карбованців за свою частину будинку по провулку Тарасівському 31 та відразу ж передала документи на будинок [PERSON] та зобовязалась оформити договір нотаріально до квітня 1985 року. 16 липня 1985 року [PERSON] померла. Нотаріально угода купівлі - продажу Уа частини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові укладена не була. Із відповіді на запит суду Харківського державного нотаріального архіву № 1532/2-13 від 28 травня 2009 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 16 липня 1985 року до Третьої Харківської державної нотаріальної контори 16 жовтня 1985 року звернулась [PERSON], її заяву було зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та заведено спадкову справу. 08 серпня 1986 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1-2191. Свідоцтво видане на майно, що складалося з половини домоволодіння, розташованого в м. Харкові, Набережна Крупської, буд. № 26. Також, нотаріальним архівом перевірено зміст заповіту, посвідченого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 08 липня 1985 року за реєстром № 1-2669 від імені [PERSON]. Заповіт посвідчено на все майно на користь [PERSON]. Таким чином, оскільки на момент складання заповіту [PERSON] договір купівлі - продажу Уачастини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові нотаріально укладений не був, слід вважати, що цей житловий будинок ввійшов до складу спадкового майна, на яке вона склала заповіт. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла частину спадщини, вважається, що вона прийняла всю спадщину, в тому числі і Уачастини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. З вищезазначених підстав суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову [PERSON].

Outcome: dismissed