Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

30 липня 2008 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП (а.с. 2-4). 02 квітня 2009 року ухвалою суду вказану справу було передано по підсудності до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 48). Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 14 травня 2008 року [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Вектра» (д/н [NUMBER]), порушив правила дорожнього руху та скоїв ДТП, внаслідок якого пошкодив автомобіль «Шевроле» (д/н [NUMBER]), яким керував позивач, чим завдав останньому матеріальної та моральної шкоди, добровільно відповідач заподіяну шкоду не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 25810,49 грн., моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. та 5791,10 грн. у рахунок відшкодування судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та на їх задоволені наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до [PERSON] 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 60, 66). Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлась судом належним чином (а.с. 52, 59, 65). Вислухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 14 травня 2008 року о 10 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Опель Вектра» (д/н [NUMBER]) рухався по пр. Ювілейному в м. Дніпродзержинську, де недотримався безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле» (д/н [NUMBER]) під керуванням [PERSON], який внаслідок чого автомобіль «Шевроле» скоїв наїзд на стоячий автомобіль «ГАЗ» (д/н [NUMBER]), чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, ці обставини підтверджуються копією довідки № 203 та копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 5, 6). Судом також встановлено, що [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначені обставини підтверджується копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 6). Судом встановлено, що автомобіль «Шевроле» (д/н [NUMBER]), на момент дорожньо-транспортної пригоди належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА № 837535, виданого Дніпропетровським МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 04 березня 2003 року, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17). У судовому засіданні встановлено, що на момент, коли сталася вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, автомобіль «Шевроле» (д/н [NUMBER]), перебував у фактичному володінні позивача на підставі довіреності на право розпорядження зазначеним автомобілем, виданої позивачу 14 березня 2008 року від імені [PERSON] її представником [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1407, ця обставина підтверджується копією зазначеної довіреності (а.с. 19). Судом встановлено, що автомобіль «Опель Вектра» (д/н [NUMBER]), яким керував [PERSON], на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у його фактичному володінні позивача, що підтверджується копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 6). Також встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Шевроле» (д/н [NUMBER]), в результаті його пошкодження при ДТП складає 25810,49 грн., що підтверджується відповідним висновком спеціаліста (а.с. 7-14). У судовому засіданні також встановлено, що позивачем за послуги з оцінки розміру заподіяних збитків було сплачено 500,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 23 червня 2008 року (а.с. 16). Судом встановлено, що позивачем за отримання ним правової допомоги при розгляді даної справи було сплачено 5000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №21 від 25 липня 2008 року (а.с. 15). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем джерела підвищеної небезпеки. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 травня 2008 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 травня 2008 року 25810,49 грн. (двадцять пять тисяч вісімсот десять грн. 49 грн.). Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, внаслідок вказаної транспортної пригоди. Таким чином, враховуючи ступінь душевних страждань позивача, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу - відмовити. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: 261,10 грн. державне мито, 30,00 грн. збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500,00 грн. витрати на оплату експертної оцінки, позовні вимоги в частині стягнення витрат на юридичну допомогу у розмірі 5000 грн., суд вважає задовольнити частково, оскільки, позивачем відповідно до квитанції було сплачено кошти за ведення справи в суді, проте адвокат [PERSON], не був присутній у судових засіданнях. На підставі викладеного,

Outcome: approved