Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОЛЕКСАНДРУ [INFO]. Посилається на те, що вони з відповідачем мають дочку, яка є малолітньою дитиною і потребує матеріальної допомоги, але відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання. Тому просить стягувати з відповідача на утримання дочки аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця до повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному об'ємі. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/3 частини його доходів кожен місяць. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що дійсно вони з позивачкою мають неповнолітню дочку, яка на даний час проживає разом із матір'ю, оскільки позивач хоче за виконавчим листом отримувати аліменти, то він згоден, щоб з його доходів кожен місяць на утримання дочки відраховували 1/3 частину його заробітку. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав в повному об'ємі, то сторони просили розглянути справу по суті, тому при таких обставинах справи суд вирішив продовжити слухати справу по суті і виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для нього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, але проживають окремо. Від сумісного шлюбу мають малолітню дочку ОЛЕКСАНДРУ [INFO], яка на даний час проживає разом із матір'ю. Батьком дитини в свідоцтві про народження записаний відповідач. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, до повноліття. При цьому, при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, так як суд вважає, що позивач в судовому засіданні довела, що батько неповнолітньої дитини повинен платити аліменти на утримання їх спільної дитини. Відповідач являється працездатною особою, на даний час працює, має постійний заробіток, згідно своїх батьківських обов'язків зобов'язаний утримувати дитину. Стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Оскільки відповідач має працездатний вік, то суд вважає, що в даному випадку з відповідача необхідно стягувати аліменти у частці. Позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Суд вважає, що даний розмір аліментів позивач обґрунтувала, оскільки на день розгляду справи державою встановлено прожитковий мінімум для дітей у розмірі більше 600 гривень.

Outcome: approved