Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

31 липня 2009 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» (далі СТОВ « Куйбишево») про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення грошових коштів за її використання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити в повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що 29 березня 2000 року між його бабусею [PERSON] та СТОВ «Куйбишево» був укладений договір оренди земельною частки (паю). Договір було укладено на 8 років. Після смерті бабусі позивач успадкував вищевказану частку. З серпня 2004 року він отримав державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Правовідносин з відповідачем розірвано не було, як і не було укладено додаткових угод. Після закінчення строку оренди в березні 2008 року він отримав від відповідача новий проект договору оренди земельної ділянки, з умовами якого він не був згодний, тому надіслав відповідачу листа з проханням звільнити належну йому земельну ділянку але відповідь отримав тільки 10 жовтня 2008 року. З відповіді вбачалось, що відповідач погодився звільнити його земельні ділянки але зазначив строк до 26 жовтня 2008 року, для встановлення межових знаків. У зв'язку з труднощами які виникли, він не зміг встановити межі своїх ділянок. Натомість, СТОВ «Куйбишево» стало використовувати землю без його згоди . За користування ділянками оренда плата йому сплачена не була. Враховуючи викладене просить суд усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, які йому належать та стягнути з СТОВ «Куйбишево» 3 653.64 грн. орендної плати за 2008 -2009 роки, виходячи з 3% мінімальної плати за землю ,згідно Указу Президента України від 2 лютого 2002 року (зі змінами від 19 серпня 2008 року), також просить стягнути витрати пов'язані з розглядом справи: 1 000 грн. за надання юридичної допомоги, 89.50 грн. витрати пов'язані зі зверненням до суду , та 333 ,31 грн. витрати пов'язані з проведенням обстеження на факт використання земельних ділянок. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково .В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що дійсно між СТОВ «Куйбишево» та [PERSON] був укладений договір оренди земельною частки (паю) строком на 8 років. Після його закінчення позивачу був надісланий проект нового договору, який залишився не укладеним. Враховуюче ,що позивачем заяву про звільнення земельних ділянок надіслано у жовтні 2008 року, підприємство фактично стало використовувати умови раніше діючого договору оренди на новий строк, але не заперечувало проти повернення земельних ділянок орендодавцю після встановлення меж ділянок. Оренда плата за використування земельних ділянок не сплачувалась, тому СТОВ « Куйбишиво» не заперечує проти вимог в частині повернення земельних ділянок позивачу , та стягненні орендної плати але у спосіб та в розмірі, встановленому договором оренди від 29 березня 2000 року. Представник Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру « при державному комітеті України по земельних ресурсах, в судове засіданні не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності за наявними у справі доказами. Представник Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області в судове засідання засіданні не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував^ Суд вислухавши позивача та його представника, представника відповідача вважає ,що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 29 березня 2000 року між СТОВ « Куйбишиво» та [PERSON] укладено догорів оренди земельної частки( паю ) строком на 8 років, з виплатою щороку 1% від грошової вартості землі. Даний договір був зареєстрований в Семенівський сільський раді за № 210 ЗО березня 2000 року. Після смерті [PERSON] земельну частку ( пай) успадкував [PERSON] З серпня 2004 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на спірні земельні ділянки . З пояснень позивача вбачається, що після закінчення строку договору, у березні 2008 року він звернувся до відповідача з вимогою звільнити його земельні ділянки але доказів ,що дана заява отримана відповідачем не надав. Матеріали справи містять лист від 10 жовтня 2008 року за № 147 з якого вбачається , що СТОВ « Куйбишиво» не заперечує звільнити земельні ділянки ,що належать позивачу за умовою встановлення меж ділянок. З листа Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр у державного земельного кадастру» вбачається, що станом на 16 жовтня 2008 року договорів оренди між [PERSON] та СТОВ « Куйбишиво» не зареєстровано. Згідно актів обстеження земельних ділянок від 4 грудня 2009 року державного комітету України із земельних ресурсів встановлено, що земельні ділянки, які належать [PERSON] на праві власності та розташовані на території Семенівської сільської ради використовувались для посіву сільськогосподарських культур. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що земельні ділянки які належать [PERSON] використовувались відповідачем у 2008 -2009 роках для посіву сільськогосподарських культур. Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи , яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 41Конституції України передбачено ,що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Зазначене положення Конституції повністю відповідає захисту права власності яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з-3- прав людини та основних свобод , що відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Стосовно розміру орендної сплати суд дійшов наступного. Згідно ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки влесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 33 Закону України « Про оренду землі» передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Позивачем не надано доказів того, що він надіслав повідомлення заперечення відповідачу стосовно користування*його земель, тому рахунок орендної плати повинен здійснюватися виходячи з договору оренди від 29 жовтня 2000 року, якій діяв раніше. Пунктом 2.2. Договору оренди від 29 березня 2000 року оренда плата передбачена у розмірі не менше 1% від^грошової оцінки землі. Крім того орендна плата, враховуючи невиплачену , підлягає індексації на дату виплати відповідно до рівня інфляції. Позивач просить стягнути оренду плату виходячи з 3% визначеної відповідно до законодавства вартості землю, згідно Указу Президента України від 2 лютого 2002 року (зі змінами від 19 серпня 2008 року). Суд вважає ці вимоги безпідставними з наступного . У відповідності з п. 4 Перехідних положень Конституції України, Президент України має право видавати укази, які стосуються економічних питань неврегульованими законом. Дані правовідносини регулюються Законом України « Про оренду землі », Цивільним кодексом України, та враховуюче судову практику мають рекомендований характер. Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок № 2727, 2728 від 12 червня 2008 року загальна сума земельних ділянок, що належить позивачу у 2008 році становить 56 590 грн. Відповідно витягу за №1211 від 17 грудня 2009 року загальна сума земельних ділянок у 2009 році становить 65 197 грн. Враховуючи викладене стягненню підлягає встановлений договором оренди % від визначеної вартості землі з урахуванням коефіцієнту індексації на дату виплати встановлену на відповідній рік. Коефіцієнт індексації у 2008 році встановлено 2.623, нормативна грошова оцінка земельних ділянок складає 56 590 грн. х 1:100 = 565.90 грн. У 2009 році коефіцієнт індексації встановлено 3.022 , нормативна грошова оцінка земельних ділянок складає 65 197 грн. х 1:100 = 651.97 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З наданих квитанцій вбачається що позивачем сплачено державне мито та витрати пов'язані з інформаційно - технічним розглядом справи в сумі 89.50 грн. витрати пов'язані в наданням юридичної допомоги в сумі 1000 грн., витрати пов'язані з підтвердженням факту використання земельних ділянок в сумі 333, 31 грн. а всього 1 422,81 грн. які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON]І підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial