Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] Пенсійного фонду в Бобринецькому районі Кіровоградської області обґрунтовуючи їх тим, що є пенсіонеркою та має статус "дитини війни", тому у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 рп/2007 р., має право на щомісячну соціальну державну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідач здійснити, у відповідності до вказаних норм, нарахування щомісячної соціальної допомоги з січня 2007 року по даний час відмовляється, в уточнених позовних вимогах просить визнати його дії неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги «Дитині війни». Позивач в судове засідання не зявилась, але в позовних вимогах попросила справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та надала свої письмові заперечення та доповнення до них. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Суд, вислухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.1 ст. 58 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати і забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, вказані обставини підтверджуються відміткою в пенсійному посвідченні №109415, виданому на імя [PERSON]. За правилами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена п.12 ст.71 і ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09.07.2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними. Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік, а саме п.2 ч.41 ст.85 було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та визначено, що на 2008 рік щомісячна соціальна допомога виплачується в розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року вищезазначені зміни визнані неконституційними та втратили чинність з дня їх ухвалення. Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обовязковим до виконання на території України та відповідно до ст.73 Закону України Про Конституційний Суд України у разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність . Нормами Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік від 26 грудня 2008 року №835-VІ зупинення дії ст. 6 Закону України №2195-ІV на 2009 рік передбачено не було. Отже з урахуванням викладеного, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та відповідно з 22.05.2008 року відновлено право на нарахування підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (1058-15), встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Так у частині третій ст. 28 цього Закону (1058-15) закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (1058-15). Водночас, згідно з п.8 ст. 9 ЦПК України забороняється відмова в розгляді та вирішенні цивільної справи з мотивів неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, яке регулює спірні відносини. В силу п.7 ст.9 цього Кодексу у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Таким чином, після прийняття вищезазначених рішень Конституційного Суду України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та здійснювати вказану виплату з 22.05.2008 року, але фактично відмовив у цьому. За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі передбаченому вказаною вище законодавчою нормою. Доводи представника відповідача про відсутність порядку перерахунку та виплати зазначеного підвищення пенсії та відсутності відповідного фінансування не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями. Визнаючи дії відповідача за вказані періоди неправомірними, суд також зобовязує його усунути порушення прав позивача шляхом здійснення перерахунку та виплати пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік, з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік та з 01.01.2010 року по час винесення рішення суду з відрахуванням різниці, яка була виплачена у цей період у відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відмовивши у задоволенні вимог, що стосуються періодів з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та 01.01.2008 року по 22.05.2008 року. Суд вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу позивача щодо витребування з відповідача розгорнутої (по роках) довідки, щодо виплати державної соціальної допомоги за останні три роки, так як позивач зазначаючи в позові прохання розглянути позов за його відсутності, не надає пояснень для чого саме необхідна йому дана довідка, так як в позовних вимогах він не просить сплатити фіксовану суму. Крім того відповідач в своїх доповнення до заперечення зазначає, що вимога є безпідставною, оскільки позивачу щомісячно відповідно до затвердженого Державного бюджету в 10% розмірі проводилась виплата соціальної надбавки, тобто відповідач не заперечує проти того, що вказана надбавка здійснювалась саме в 10% розмірі, а тому необхідності у витребуванні такої довідки не має. Позивач позовну вимогу про стягнення з відповідача сплачених ним судових витрат не ставив, а тому суд вважає за можливе не застосовувати вимогу ст. 88 ЦПК України в частині стягнення судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial