Jurisdiction: civil
Date: 2009-10-05 00:00:00

\\~ \\~ \\~ \\~Відповідачі до попереднього розгляду справи позов по суті та обставинами визнали у повному обсязі. Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 вересня 1964 року; від цього шлюбу вони мають двох дочок - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. 22 серпня 2008 року її чоловік [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована у м. Дніпродзержинську по пр. Перемоги 57 - 138, та гаражу № 2, блок 10, що розташований к ГБК «Лівобережний -1» у м. Дніпродзержинську. Вищевказана квартира на праві спільної сумісної власності належить їй, позивачці, її померлому чоловіку, їх дочці [PERSON] та онуці [PERSON], і була придбана ними відповідно до договору міни квартирами. А гараж, що також входить до спадкового майна, був збудований нею та чоловіком на земельній ділянці, що була виділена рішенням Дніпродзержинського виконавчого комітету від 27 вересня 1991 року для зведення гаражу у гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний -1». Після смерті чоловіка єдиною спадкоємицею першої черги частки квартири, та гаражу, власником яких був померлий чоловік, є вона, позивачка у справі, так як відповідачі, які також є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька, відмовилися від прийняття спадщини на її, позивачки, користь. Вона у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в зв'язку з тим, що не визначена частка, яка належала померлому чоловіку у праві спільної сумісної власності на квартиру, і відсутні правовстановлюючі документи на збудований чоловіком гараж. Вважає, що кожному із співвласників квартири, у тому числі і померлому чоловіку, належить 1\\\\4 частка квартири, так як ніякої домовленості щодо визначення розміру часток між ними не було, тому просить суд визначити спадкову частку, яка належала її померлому чоловіку у спільній сумісній власності, в розмірі 1\\\\4 частки квартири, визначити, що вона та відповідач, кожний, є власниками 1\\\\4 частки квартири, та визнати за нею право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1\\\\4 частку квартири. Крім цього, вважає, що померлий чоловік правомірно придбав право власності на гараж, так як він збудував його за свої власні кошти, він володів та користувався цим гаражем, вважав себе його власником, зареєстрував своє право власності на гараж у встановленому на той час порядку, отримавши реєстраційне посвідчення, і тому просить визнати за нею право власності на вищевказаний гараж, як на новостворене майно, в порядку спадщини за законом. Відповідачі до попереднього розгляду справи позов по суті та за обставинами справи визнали у повному обсязі, просять розглянути справу у їх відсутність, не заперечують проти розгляду справи та ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи. Представник виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська до попереднього розгляду справи позов по суті та за обставинами справи визнала у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи та ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи. До \\~попереднього \\~розгляду \\~справи \\~позивачка \\~надала \\~суду \\~заяву,\\~ \\~у \\~якій \\~зазначила,\\~ \\~що \\~свій \\~ позов\\~ по\\~ суті\\~ та\\~ за\\~ обставинами\\~ справи\\~ підтримує\\~ у\\~ повному\\~ обсязі,\\~ просить\\~ розглянути\\~ справу\\~ у\\~її \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ 2 відсутність, згодна на розгляд справи та ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи. До попереднього розгляду справи від представників третіх осіб - Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори та ОКП «Дніпродзержинське БТІ» надійшли заяви, у яких вони просять розглянути справу у відсутність їх представників та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачкою, її чоловіком [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON], відповідно до договору міни від 22 травня 1995 року, що був посвідченим нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори (а.с. 13- договір міни), була придбана квартира, розташована у м. Дніпродзержинську по пр.. Перемоги 57 -138. Вищевказаний договір міни квартирами був зареєстрований Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське БТІ», у реєстрованій книзі № 128 за реєстровим № 21525, на підтвердження чого співвласникам квартири було видане реєстраційне посвідчення, у якому було зазначено, що квартира, яка розташована у м. Дніпродзержинську по пр.. Перемоги 57 -138 зареєстрована за позивачкою, її чоловіком, дочкою та онукою на праві особистої власності без визначення часток співвласників у справі спільної власності ( а.с. 12 - реєстраційне посвідчення). Судом також встановлено, що за час свого життя чоловіком позивачки на земельній ділянці, що була виділена рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 371 від 18 грудня 1996 року у гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний -1А», що розташований у Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, за свої власні кошти був збудований гараж № 2, блок 10, будівництво якого було завершено у 1994 році. 16 листопада 1994 року Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське БТІ» на ім'я [PERSON] був виданий технічний паспорт на гараж, площею 18,8 кв.м., а 21 листопада 1994 року - реєстраційне посвідчення ( а.с. 21- 22), що є підтвердженням того факту, що померлий [PERSON] дійсно був власником вищевказаного гаражу. 22 серпня 2008 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть - а.с. 32). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, розташованої по пр. Перемоги 57 - 138 у м. Дніпродзержинську, та гаражу № 2, блок 10, розташованого у ГБК «Лівобережний -1» у м. Дніпродзержинську. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка, яка спадкоємиця першої черги, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, та гаражу, що належали чоловіку на праві власності, відповідачі у свою чергу, які також є спадкоємцем першої черги, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено в зв'язку з тим, що за померлим чоловіком не визначена частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану по пр. Перемоги 57 - 138, а на гараж відсутні правовстановлюючі документи, і для вирішення питання по суті їй рекомендовано звернутися до суду ( а.с. 30 - постанова нотаріуса). Відповідно до технічного паспорту на квартиру (а.с.14-15), реєстраційного посвідчення (а.с. 12) право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачкою, її чоловіком та відповідачкою [PERSON] та [PERSON], як приватна спільна сумісна власність без визначення часток співвласників, хоча будь яким договором правовий режим сумісної власності співвласниками квартири не визначався. 3 Відповідно до ст. 355 майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. При укладені договору міни квартирами було визначено, що квартира приймалася позивачкою, її чоловіком, [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, і придбав квартиру, кожен із них набув рівну з іншим частку квартири у власність, тобто 1\\\\4 частку в праві спільної власності. Відповідно до ст. 370 ч.2 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Як було встановлено, між позивачкою, її померлим чоловіком та їх дочкою, не було домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності, тому суд вважає, що кожному співвласнику, у тому числі і померлому [PERSON], одному із чотирьох співвласників квартири, належала на праві власності 1\\\\4 частка квартири по пр. Перемоги 57 - 138 у м. Дніпродзержинську. Що стосується гаражу, то відповідно до повідомлення, що надане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське БТІ» 20 січня 2009 року за № 27/2, на ім'я [PERSON] дійсно 21.11. 1994 р. було видане реєстраційне посвідчення на гараж № 2, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, ГБК «Лівобережний -1», блок 10. Але на теперішній час реєстраційне посвідчення не входить до переліку правовстановлюючих документів, що передбачено додатком 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерстві юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.02.2002 р. за № 157/6445 ( а.с. 19). У відповідності зі ст. 331 ЦК України особа, яка самостійно виготовила річ зі своїх власних матеріалів є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачене прийняття нерухомого майна у експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Суд дійшов висновку , що [PERSON] були виконані всі умови для виникнення права власності на новостворене майно у вигляді гаражу, і він правомірно придбав право власності на новостворене майно, так як відповідно до ст. 318 ЦПК України створення нерухомого майна не заборонено законом. А отже вищевказаний гараж входить до переліку спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1223 ЦК України, якщо відсутній заповіт, право на спадщину за законом отримують особи, визначені Цивільним Кодексом України. В першу чергу право на спадщину по закону мають діти спадкодавця і той із подружжя, який його пережив (ст. 1261 ЦК України). Позивачка у справі є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 370 ( а.с. 22). Відповідачі у справі є дітьми померлого, що підтверджується свідоцтвами про їх народження ( а.с. 23, 24), свідоцтвами про їх одруження ( а.с. 25,26). Тобто сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом на спадщину після смерті [PERSON] Але позивачка єдина прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, відповідачі ж відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь своєї матері - позивачки [PERSON] Відповідно до ст.. 1268 ч.3 спадкоємець, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Позивачка не відмовлялася від спадщини, виконала всі дії, що належить вчинити при прийнятті спадщини, а тому має право на визнання за нею права на спадщину після смерті її чоловіка. Але без отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно позивачка позбавлена можливості у повному обсязі здійснювати свої повноваження власника, розпорядитися спадковим майно, продати, подарувати та інше. Тому отримання свідоцтва про право на спадщину на цей час відповідає її інтересам, як спадкоємця та власника нерухомого майна, так як відповідно до частини 4 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі наданих позивачкою доказів, з урахуванням того, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved