Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивач, ВАТ Всеукраїнський [PERSON] «VАВ [PERSON]», звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з нього заборгованість по кредиту в сумі 11209,38 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні, підтримавши позов, пояснив що 19.09.2007 року між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] було укладено кредитний договір № 52/2401. За умовами п.п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 11500 грн. Згідно з п. 1.4 кредитного договору за користування кредитними коштами було встановлено плату в розмірі 24 % річних. Відповідно до п.п.1.3, 2.4 кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми, встановленої в графіку і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 17.09.2010 року. 19.05.2009 року відповідач звернувся до ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] з заявою на подовження терміну кредитування. В зв'язку з намірами [PERSON] в строк до 01.07.2009 року погасити всю прострочену заборгованість за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року банк пішов на поступки відповідачу і строк користування кредитними коштами було збільшено до 19.09.2013 року (додатковий договір №4 від 19.05.2009 року до кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007). Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися. Відповідачем також не були виконані взяті зобов'язання по погашенню в строк до 01.07.2009 року простроченої заборгованості (додатковий договір № 4 від 19.05.2009 року до кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007). Так, лише в листопаді 2008 року року відповідачем останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору - «Дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання кредитного договору», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором. Для забезпечення належного виконання умов Кредитного договору ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] постійно спілкувався з відповідачем, звертався до нього також відповідними листами. Так, ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] на адресу відповідача направляв лист - повідомлення № 13/1-720 від 29.12.2008 року; лист-претензію № 13/1-81 від 22.01.2009 року. Однак, всі вимоги банку залишені без відповідного реагування. Зобов'язання відповідача щодо повернення ним позивачеві суми кредиту залишились невиконаними, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року. Таким чином, станом на 12.04.2010 року, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року перед ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] становить 11209,38 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту складає 7 969,74 грн.; прострочена заборгованість складає 2 380,97 грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредтиими коштами складає 2 682,86 грн. штраф за неналежне виконання умов кредитного договору (п.4.3; кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007 року) - 556,78 грн. Зазначене свідчить про неспроможність позичальника виконувати договірні зобов'язання. Ним також порушено охоронювані законом права та інтереси банка. Враховуючи порушення зобов'язань та несплату позичальником платежів, встановлених кредитним договором, у [PERSON] виник обов'язок повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Відповідач, належно повідомлений про час і місце розгляду справи з судове засідання не з'явився. Згідно з положеннями ст.224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши їх доказами, що долучені до справи, суд, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України щодо обов'язку! доказування і подання доказів кожною стороною, перевірив, з огляду на встановлені факти, правомірність посилань позивача на зазначені ним правові підстави, що підлягають застосуванню. В судовому засіданні встановлено що між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] 19.09.2007 рогу було укладено кредитний договір № 52/2401. За умовами п.п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 11500,0 грн. Згідно з п. 1.4 кредитного договору за користування кредитними коштами було встановлено плату в розмірі 24 % річних. Відповідно до п.п. 1.3, 2.4 кредитного договору відповідач взяв на себе: зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, в сумі не меншій чергового погашення відповідної суми, встановленої в графіку і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 17.09.2010 року. 19.05.2009 року відповідач звернувся до ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] з заявою на подовження терміну кредитування. В звязку з намірами [PERSON] в строк до 01.07.2009 року погасити всю прострочену заборгованість за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року банк пішов на поступки відповідачу і строк користування кредитними коштами було збільшено до 19.09.2013 року (додатковий договір №4 від 19.05.2009 року до кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007). Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися. Відповідачем також не було виконані взяті зобов'язання по погашенню в строк до 01.07.2009 року простроченої заборгованості (додатковий договір № 4 від 19.05.2009 року до кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007). Так, в листопаді 2008 року року відповідачем останній раз було внесено на свій розрахунковий рахунок кошти для погашення зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору - «Дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання кредитного договору», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором. Для забезпечення належного виконання умов Кредитного договору ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] постійно спілкувався з відповідачем, звертався до нього також з відповідними листами. Зобов'язання Відповідача щодо повернення ним позивачеві суми кредиту, залишились невиконаними, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року. Таким чином, станом на 12.04.2010 року, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 52/2401 від 19.09.2007 року перед ВАТ «ВіЕйБі» [PERSON] становить 11209,38 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту складає 7 969,74 грн.; прострочена заборгованість складає 2 380,97 грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредтиими коштами складає 2 682,86 грн. штраф за неналежне виконання умов кредитного договору (п.4.3 кредитного договору № 52/2401 від 19.09.2007 року) - 556,78 грн. Факт сплати позивачем судових витрат, які він просить відшкодувати шляхом стягнення їх з відповідача, а саме - державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи. Статею 526 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема про відшкодування збитків. Згідно з ст.612 ЦК України, отримувач кредиту вважається таким, що прострочив строк сплати, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, нес Я відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється в: Я відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит та сплатити винагороду за його користування. Суд, на підставі викладеного,

Outcome: approved