Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

У листопаді 2009 року ВАТ «АСТРА БАНК» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість в сумі 23 664 (двадцять три тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 02 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 01 вересня 2008 року між ВАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010908-003 гідно з умовами п.1.1. договору банком було надано [PERSON] кредит у сумі 10 105 (десять тисяч сто пять) грн. 00 коп. строком з 01 вересня 2008 року по 01 вересня 2011 рік зі сплатою 3 % річних за користування кредитними коштами. Грошові кошти надавалися [PERSON] для споживчих потреби. Пунктом 3.4. договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п.п. 3.5., 3.6. цього договору. Повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених цим договором. Разом з тим, відповідач не виконав взяті на себе за кредитним договором зобовязання, кредит та відсотки за користування ним не сплатив. 25 травня 2009 року [PERSON] направлялася вимога щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором, однак він відповідних заходів не вжив. Станом на 12 листопада 2009 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 23 664 грн. 02 коп. (дострокове погашення кредиту у повному обсязі 10\~105 грн. 00 коп., процентна винагорода за користування кредитом, комісійна винагорода та пеня за прострочення зобовязання). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору № 010908-003 від 01 вересня 2008 року (а.с.8), укладеного між [PERSON] та ВАТ «АСТРА БАНК», вбачається, що кредитор на положеннях та умовах цього договору надає позичальнику споживчий кредит в сумі 10\~105 грн. 00 коп. зі сплатою 3 % річних строком на 36 місяці та з погашенням відповідно до графіка, який є невідємною частиною договору. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 23 664 грн. 02 коп., в тому числі: - дострокове погашення кредиту у повному обсязі 10\~105 грн. 00 коп.; - процентна винагорода за користування кредитом 362 грн. 45 коп.; - комісійна винагорода 4 547 грн. 25 коп., - пеня за прострочення зобовязання 8 649 грн. 32 коп. (а.с.11). 25 травня 2009 року ВАТ «АСТРА БАНК» (а.с.11) була направлена [PERSON] письмова вимога про необхідність погашення заборгованості по зазначеному вище кредитному договору. Відповіді позивач від відповідача стосовно погашення заборгованості за договором не отримав. Відповідно до ст.ст. 527, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 Цивільного кодексу України, визначено, що якщо договором встановлено строк позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього України. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відноситься й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved