Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 21.04.2007 року в наслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи віднесені до середнього ступеня тяжкості. Винним у ДТП згідно постанови Київського райсуду м. Полтави визнаний [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем. У зв»язку з одержаними травмами позивач з 21.04. по 08.05.2007 року перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні ім.. Скліфасовського , витрати на придбання медичних препаратів складають 1157,02 грн. Крім матеріальної шкоди позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в тому що на протязі тривалого часу відчував значний фізичний біль в місцях ушкодження, страждання , перші дні перебування у лікарні був безпомічний, потребував стороннього догляду. Тривалий час знадобився для реабілітації після ДТП, що завдавало також моральних страждань. До цього часу стан здоров»я позивача після ДТП не відновився. Моральну шкоду оцінює в 100\~000 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 1\~157 грн. 02 коп. матеріальної шкоди та 100\~000грн. моральної шкоди. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково та пояснив, що позивачем на надано підтвердження на придбання медичних препаратів на суму 318 грн. 08 коп., а тому в цій частині позовні вимоги не визнав . Моральну шкоду не визнав, оскільки позивачем не надано доказів , які підтверджують факт завдання моральної шкоди. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 20.07.2009 року суду пояснив, що вважає, що позивач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, медичну картку № 5553, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2007 року на перехресті вул. Шевченка та вул. Артема м. Полтави сталася дорожньо-транспортна пригода , в результаті якої позивачу була завдані середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а саме переломи ребер, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома м»яких тканин голови та рваної рами правої гомілки. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 15.08.2007 року встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди та наступивши наслідків стали, згідно з висновком судово-авто технічної експертизи № 165 від 22.06.2007 року порушення п. 16.11 та п.2.2 Розділу 33 Правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] Цією ж постановою [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року. Постанова набрала законної сили. Згідно статті 1 Закону України « Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від кримінальної відповідальності і покарання певної категорії осіб, винних у вчиненні злочинів. Згідно ч.2 статті 5 зазначеного Закону амністія не звільняє від обов»язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком чи рішенням суду. Таким чином виходячи із змісту вказаних статей застосування амністії передбачає наявність вини особи в інкримінованому їй злочині і не є реабілітуючою підставою при її звільненні від кримінальної відповідальності. Факт заподіяння позивачу тілесних ушкоджень встановлений відповідно до ст. 61 ЦПК України , а тому не підлягає доведенню в судовому засіданні . Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній провій підставі володіє транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки позивачу тілесні ушкодження заподіяні джерелом підвищеної небезпеки , то відшкодування їх підлягає з власника джерела підвищеної небезпеки відповідача по справі . Згідно виписки із історії хвороби № 5553 позивач 21.04. по 08 травня 2007 року позивач [PERSON] перебував в нейрохірургічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні та був виписаний на подальше лікування до невролога за місцем проживання . Відповідно до акту судово-медичного дослідження № 996 від 23.04.2007 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості ( а.с. 15-19). Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача що завдані тілесні ушкодження не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки позивачем не надано доказів, що він після виписки з лікарні продовжував лікування. Завдання позивачу тілесних ушкоджень встановлено постановою суду від 15.08.2007 року та при розгляді кримінальної справи ніким не оскаржувалась. Що стосується стягнення матеріальної шкоди в сумі 1\~157 грн. 02 коп., то відповідно до наданої медичної документації та чеків на придбання медичних препаратів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 914 грн. 67 коп. ,в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки надані чеки на придбання ліків не відповідають призначенню та чеки датовані після виписки позивача з лікарської установи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд також дійшов до висновку, що діями відповідача , позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що позивачеві заподіяні моральна страждання у зв»язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, що потягло за собою довготривале лікування, порушення його нормального та визначеного способу життя , необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. З урахуванням наведеним позивачем доказів суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 9000 грн. З відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 59 грн. 50 коп. та на користь ТУ ДСА України в Полтавській області 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Outcome: partial