overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

КРЕП №10 м. Кіровограда звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 1000 грн. 62 коп. за обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся належним чином. Представник КРЕП № 10 м. Кіровограда до суду не зявився, просе розглянути справу в його відсутність, про що надав заяву, де зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], к.1 в м. Кіровограді. Шляхом видачі розрахункової книжки по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території та наданням і отриманням послуг між сторонами склались фактичні договірні відносини по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. В порушення вимог ст. 68 ЖК України, ст.526, ст. 509 ЦК України в редакції 2003р. відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе договірних зобов'язань по оплаті згідно встановлених тарифів за обслуговування будинку та прибудинкової території, тому за період з жовтня 2008 року по січень 2010 року утворилась заборгованість в сумі 1000 грн. 62 коп.. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ЗО грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення на користь позивача, а судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, ст. 64, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 250 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що в лютому 2010 року розірвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 19 серпня 2008 року в свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. З моменту розлучення стали проживати окремо. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, дохід її сім'ї складає близько 300 гривень в місяць. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, постійного заробітку немає, а тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 250 гривень щомісячно. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений згідно закону, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі відповідача. Суд, заслухавши сторону, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. ) батьком вказаний відповідач [PERSON], довідки №1911 від 20 квітня 2010 року (а.с. ) дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Судом враховано матеріальне становище позивачки. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне визначити суму аліментів у твердій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

03 березня 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 3750,15 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з 01 грудня 2006 року по 01 лютого 2010 року користувався тепловою енергією, яку постачало КП БРР «БТМ», однак абонентську плату вносив несвоєчасно та не в повному обсязі. За таких обставин, станом на 01 лютого 2010 року утворилась вищевказана заборгованість. Просить стягнути зазначену суму заборгованості в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.&nbsp;224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. &nbsp;Згідно&nbsp;ст.ст. 66, 67,&nbsp;68 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими тарифами, яку наймач зобовязаний вносити своєчасно в установленому порядку. >Відповідно до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі де кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачем на підставі наданих відповідачем документів відкрито особовий абонентський рахунок за місцем його мешкання [ADDRESS]. Відповідач користувався послугами, які надавав позивач, але плату не вносив, в результаті чого станом на 01.02.2010 року утворилася заборгованість на суму 3750 грн. 15 коп., яка підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.3-4). Оцінюючи викладене, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано заперечень проти позову і доказів, які підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість та вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за користування тепловою енергією в розмірі 3750 грн. 15 коп. lign="justify" style="font-family:Times New Roman;tag3:8pt;"> Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають&nbsp;стягненню судові ;витрати. oman;tag3:12pt;">Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

15 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачкою в 2007 році. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить суд розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Сімя розпалась внаслідок того, що виникали сварки та конфлікти, причиною чому - відсутність взаєморозуміння. Він стверджує, що подальше сімейне життя є неможливим, почуття любові втрачені. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. Спору про місце проживання та утримання дитини, а також про поділ спільно нажитого майна на день розгляду справи немає. Відповідачка позов визнала, оскільки дійсно сімя існує формально, вони з чоловіком не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть. Не спростовувала і ту обставину, що причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння і як наслідок сварки та конфлікти. Почуття любові та взаємоповаги втрачені. Спору про місце проживання, утримання сина, а також про поділ спільно нажитого майна немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 лютого 2007 року, мають сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Сторони категорично стверджують, що сімя надалі існувати не може, примирення вважають неможливим, оскільки це суперечить їхнім інтересам. n;tag3:12pt;"> span>За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. e:12pt;"> n="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на позивача. le="font-family:Times New Roman;tag3:12pt;">Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.&nbsp;24, 110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 13 жовтня 1979 року Червонодонецьким селищним РАЦС Харківської області, актовий запис № 67, мотивуючи свій позов тим, що подружнє життя втратило почуття любові та взаємоповаги один до одного, сумісне проживання та ведення домашнього господарства припинили з 27 березня 2007 року, тому подружні взаємовідносини між сторонами припинені, відновлювати їх не збираються, у звязку з чим позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги. Фактично сімя розпалась, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу дітей не мають. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивачка, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

9.03.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов вона обґрунтовує тим. що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] просила вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] не з»явився у судове засідання, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] дійсно доводиться батьком дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.2,3). Матеріальну допомогу на утримання дітей не оказує. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Таким чином, суд вважає, що можливо стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст.84 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на правову допомогу у розмірі 90 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

9.03.2010 р. до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те. що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти знаходяться на утриманні у позивачки та мешкають разом з нею. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу. Відповідач нікому ніяких платежів не сплачує. Вона знаходиться у відпустці по догляду за молодшою дитиною - [PERSON], інших доходів не має. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] не з»явився у судове засідання, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.З). Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], але рішенням Слов»янського міськрайонного суду від 4 вересня 2009 р. шлюб між ними було розірвано. Дитина мешкає з позивачкою, що підтверджується довідкою від 5.03.2010р. (а.с.6) Відповідно до ст. 184 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.84 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на правову допомогу У розмірі 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

ЗАТ „УМЗ звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги мобільного звязку в сумі 240,43 грн., пені за прострочення сплати за надані послуги в сумі 5,54 грн., договірної санкції в сумі 608,28 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.03.2007 було укладено договір № 3448053/1.11630927 про надання послуг мобільного звязку та Додаткову угоду до основного договору. Відповідно до вказаного договору відповідач користувався послугами мобільного звязку та зобовязувався регулярно оплачувати їх. Відповідно до п.1.3. Додаткової угоди, коли дія основного договору припиняється в звязку із несплатою наданих Абоненту послуг звязку, абонент сплачує УМЗ договірну санкцію в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії основного договору, починаючи з дня припинення його дії. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги мобільного звязку становить 240,43 грн., сума договірної санкції становить 5,54 грн., пеня за прострочення сплати за надані послуги становить 608,28 грн. Оскільки відповідачем порушені зобовязання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих телекомунікаційних послуг, сума боргу та пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Договірна санкція за додатковою угодою є неустойкою в сенсі ст.549 ЦК України. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. Представник позивача в судовому засіданні не дав пояснень щодо розміру збитків, завданих позивачеві внаслідок невиконання договору відповідачкою. Враховуючи відсутність доказів заподіяння збитків, а також те, що розмір договірної санкції значно перевищує розмір заборгованості за послуги мобільного звязку, суд приходить до висновку, що розмір неустойки має бути зменшений до 240,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою де просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який 18.11.1995 року був зареєстрований у відділі РАГС Куликівської РДА Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу в цей же день зроблено запис за №62 і від якого вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка повідомила, що протягом останніх років подружнього життя відповідач зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані влаштовує вдома сварки. Така його поведінка привела до того, що вони припинили шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Примирення вважає неможливим. Судові витрати просить покласти на себе, як ініціатора розлучення. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце проведення судового засідання, до суду без поважних причин не зявився, але у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, що надає можливість розглянути справу заочно без його участі. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивачку і дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 Сімейного кодексу України передбачено, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка на особисту свободу. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому, за таких обставин, подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та її дитини. Необхідності надання строку для примирення не вбачається. Судові витрати необхідно покласти на позивачку, згідно її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1993 року належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 26 вересня 2009 року помер [PERSON]. Просить визначити частки співвласників квартири у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] управління з питань житлово-комунального обслуговування населення, відділу приватизації в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомивши, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Представник третьої особи Другої [PERSON] Державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи Колективного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомивши, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не зявилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в м Полтаві згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1993 року належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Так як частки кожного із співвласників визначені не були, позивач не має можливості прийняти спадщину після померлого [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ВАТ "Тепловозоремонтний завод" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку час затримки розрахунку . В позовній заяві позивач просив стягнути з ВАТ "Тепловозоремонтний завод" на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 7376,50 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 31 березня 2009 року по 01 квітня 2010 року в розмірі 32293 грн. 56 коп., а всього 39670,06 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позов визнала частково. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що наказом №448 від 30.03.2009 року [PERSON] був звільнений з займаної посади згідно ст.40 п.1 КЗгіП України , у зв»язку із скороченням штату працівників. На день звільнення з роботи ВАТ „Тепловозоремонтний завод не виплатило йому заробітну плату в розмірі 7376,50 грн. Згідно довідки № 70-15/351 від 04 березня 2010 року наданої ВАТ „Тепловозоремонтний завод заборгованість з виплати заробітної плати станом на 04.03.2010 року складає 7376,50 грн., в тому числі вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку складає 2670,03 грн., а середня заробітна плата [PERSON] (із розрахунку двох попередніх місяців перед звільненням) складає 2670,03 грн. На день подачі позову сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, який відповідач зобовязаний сплатити на його користь становить 32293 грн. 56 коп., де 2670,03 грн. (фактична заробітна плата за останні два місяці) : 21 днів - кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи = 127,14 грн. - розмір середньоденної заробітної плати * на 254 днів затримки. Враховуючи вимоги п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та вимоги співмірності розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має становити - 14753,00 грн., а всього до стягнення підлягає 22129 грн. 50 коп. Відповідно до ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч.І ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Па підставі викладеного,

Outcome: partial