overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. В позові зазначає, що у вересні 2009р. між нею та відповідачем був розірваний шлюб, діти залишилися проживати з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомогу на утримання дітей не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Суду Пояснив, що вимушений був звільнитися з попереднього місця роботи, з жовтня 2009р. він працює у ТОВ «Азовгідробуд», його заробітна плата становить 600 грн. на місяць, тому сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. він не зможе. Зважаючи на те, що він має постійну роботу і дохід, просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину. Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як видно з пояснень сторін та матеріалів справи, сімейні стосунки подружжям припинено у вересні 2009 року, спільно не проживають. Діти залишилися проживати з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З наданих суду довідок про заробітну плату відповідача вбачається, що до жовтня 2009р. він працював і ТОВ «Алексік» і мав середньомісячний дохід у сумі 1600.00 грн. З жовтня 2009р. він працює у ТОВ «Азовгідробуд» і його заробітна плата становить 612,00 грн. Інших утриманців відповідач не має. Враховуючи конкретні обставини справи, матеріальний стан сторін, те. що відповідач має постій роботу та заробітну плату, суд дійшов висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, ЩОМІСЯЧНО. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 51,00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120,00 грн. судові витрати, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати зазначених витрат.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті матері [PERSON], яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області по вул. Спортивній, 26, мотивуючи тим, що 20.07.2006 року в с.Бариш Бучацького району померла [PERSON], залишивши заповіт, посвідчений 27.03.1997 року секретарем виконавчого комітету Бариської сільської ради, яким усе своє майно заповіла їй. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області по вул.Спортивній, 26. Даний житловий будинок належав спадкодавиці на праві власності, що підтверджується довідкою сільської Ради, технічною документацією, довідкою - характеристикою БТІ, однак позивачка не може отримати свідоцтва про спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Через відсутність первинного документу, який посвідчує право власності на житловий будинок, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тому виникла необхідність встановлювати право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач згідно поданого відзиву позов визнав, просить суд розглянути справу у відсутність його представника. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в суді. Вислухавши сторону , дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини : 1. 20 липня 2006 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]. 2. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області по вул. Спортивній, 26. 3. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, посвідченим 27.03.1997 року секретарем виконавчого комітету Бариської сільської ради. 4. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавиці фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в даному будинку. 5. Осіб, які б мали право на обовязкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивачка посилається на те, що її батьком являється [PERSON],який проживав в [INFO] і помер 15 червня 2006 року. На день його смерті залишилося спадкове майно: жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Зелена Поляна Поліського району Київської області. Спадщину позивачка прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 12 грудня 2006 року(спадкова трава № 118 за 2006 рік). 19січня 2010 року позивачка звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину з і законом на жилий будинок їй було одмовлено, оскільки не було предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок. У 1976-1978 роках батьки позивачки побудували жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Зелена Поляна по вулиці Гагаріна,58 Поліського району київської області. Вказане домоволодіння вони будували за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Документом, що підтверджує право власності на будинок є довідка Зеленополянської сільської Ради (виписка з погосподарської книги №2, особовий рахунок № 140) за № 439 від 09.12.2006 року. Ніяких інших спадкоємців, які б мали право та намір претендувати на вказане спадкове майно, крім позивачки, не мається. Тому позивачка звернулася до суду і просить суд визнати її право власності на вищевказане спадкове домоволодіння. Представник відлов: дача в судове засідання не з»явився. Зеленополянська сільська рада надіслала до суду заяв з якій повідомила суд, що вони позов визнають, ніяких заперечень проти задоволення в у не мають, просять суд розглянути справу без участі їх представника. Вислухавши представника позивачки по дорученню, ознайомившись із заявою відповідача (Зеленополянської сільської Ради), оглянувши документи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, скільки в судовому засіданні встановлено, що для цього маються всі законні підстави. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON], помер 15 червня 2006 року. Факт прийняття спадщини позивачкою підтверджується довідкою Зеленополянської сільської ради за №410 від 26.11.2009 року. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

В листопаді 2009р. [PERSON] П О. звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення житлового будинку № 75 по вул. Орджонікідзе в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач, хоча і зареєстрований по зазначеній адресі, проте не проживає у вказаному будинку з 1995 року, не бере участі по утриманню житла, не сплачує комунальні послуги. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку № 75 по вул. Орджонікідзе в м. Миколаєві. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ухвалою суду проводиться заочний розгляд справи. Третя особа - [PERSON] вважав що позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник третьої особи - ЖКП «Південь» в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. На підставі Свідоцтв про право на спадщину від 28.12.2005р.. співвласниками житлового будинку № 75 по вул.. Орджонікідзе в м. Миколаєві є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до виписки з будинкової книги по зазначеній адресі, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та колишній чоловік позивача - [PERSON] Згідно з актом про не проживання від 10.09.2009р., [PERSON] в будинку № 75 по вул. Орджонікідзе у м. Миколаєві не проживає з січня 1995 року, особистих речей відповідача у вказаній квартирі немає, кореспонденція на його імя не надходить, витрат по ремонту будинку та оплаті комунальних послуг відповідач не несе. Власники будинку особисто виконують ремонт в приміщенні та сплачують за комунальні послуги. Відповідач зазначені витрати не несе. Згідно зі ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Оцінивши докази в сукупності, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 37,00 грн. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не розуміють один одного, в сім»ї постійно виникають сварки, відповідач ображає позивачку. Позивачка просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала за тих же підстав, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17 січня 1964 рок\\ у Палаці одруження м. Києва, актовий запис за № 310. Від спільного життя подружжя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося, оскільки, як стверджує позивачка, в них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, в сім»ї виникали сварки, відповідач ображає позивачку і застосовує до неї фізичну силу. Тривалий час подружжя спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, мають окремий бюджет. Примирення позивачка вважає неможливим. Суд, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою. Шлюб є формальним. При вирішенні питання про витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, суд враховує матеріальний і сімейний стан кожного з подружжя На підставі наведеного ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

14.01.2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.06.1997 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі РАГС Вознесенського міськвиконком Миколаївської області і, актовий запис № 119. В шлюбі позивач перебуває вперше. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу, що під час спільного проживання сторони виявилися різними за характером людьми, мають різні погляди на питання сімейного життя, на підставі чого часто виникали непорозуміння. З жовтня 2008 року сторони припинили шлюбні відносини і з того часу почали проживати окремо. Подальше збереження сім»ї неможливе. Сімя розпалась остаточно. Спору про місце проживання дитини у сторін немає. В попередньому судовому засіданні позивач позовне заяву підтримав у повному обсязі та просив суд шлюб розірвати, на данин час створив іншу сімю. Винними у розпаді сімї вважає обох. Витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу просив покласти на нього. Відповідачка в попередньому судовому засіданні з позовом погодилася. На розірвання шлюбу згодна. Винними у розпаді сімї вважає обох. Витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу просила суд покласти на позивача Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду зберегти сім'ю неможливо, т.я. сторони з жовтня 2008 року припинили шлюбні відносини і на даний час позивач створив іншу сімю. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, сімя розпалась остаточно . Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

4.08.2008 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 7212 гривень у відшкодування матеріальних збитків і 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги і пояснила, що 18.10.2006 року її автомобілю [NUMBER] було завдано шкоди в результаті зіткнення з автомобілем ВАЗ 21-07 держ. № [NUMBER], що належить відповідачу, тому позивач просила суд стягнути матеріальну і моральну шкоду з відповідача як з власника транспортного засобу, водій якого порушив Правила дорожнього руху. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши що його вини не встановлено. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Обставини події дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються лише довідкою № 3135 від 23.10.2006 року, та схемою місця ДТП. Із зазначеної довідки і схеми судом встановлено, що 18.10.2006 року на вулиці Полтавський шлях і вул. Дмитрівська сталося зіткнення автомобілю [NUMBER], що належить позивачу і під її керуванням, а також автомобілю ВАЗ 21-07 держ. № [NUMBER], що належить відповідачу під керуванням іншої особи. За таких обставин, відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завданий в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, тобто в залежності від того, хто із учасників дорожньо-транспортної пригоди винен у спричиненні матеріальних збитків, а якщо таких осіб декілька, то залежно від частки вини кожного. Крім того, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі в наслідок неправомірних дій іншої особи підлягає відшкодуванню особою, яка винна в заподіянні такої шкоди. В судовому засіданні на підставі доказів, наданих позивачем судом не встановлено особу, яка винна у заподіянні позивачу матеріальної і моральної шкоди. Не надано доказів того, що позивач вчинив відносно позивача будь які протиправні дії. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач зобовязаний довести доказами наявність тих обставин, на які посилається в обґрунтування позовних вимог, але позивачем не надано суду доказів того, що відповідач винен у заподіянні позивачу матеріальних збитків і моральної шкоди, тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за недоведеністю і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок позивача, при цьому суд вважає необхідним повернути позивачу надмірно сплачене державне мито в розмірі 1099 гривень 08 коп.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява від ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 3418,80 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договорі в сумі 3418,80 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заяви про слухання справи за її відсутності не надала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 255 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення. Представник позивача не заперечує проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», за місцезнаходженням Рівненської філії та [PERSON] було укладено Кредитний договір за № 106659-CRED на суму 6000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну, картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановленого кредитною лінією на платіжну картку. Відповідно до ст. .ст. 525,526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до частини 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки [PERSON] не сплачувала заборгованість, що стверджується наданими розрахунками, на даний час дану заборгованість не погасила, з неї необхідно стягнути на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» всю суму боргу в розмірі 427,88 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 серпня 2009 року становить 3418,80 грн.. За статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і уточнивши свої вимоги мотивує тим, що вона з 27.07.1977 року працює на ВАТ „ Сумський мясокомбінат. На підприємстві несвоєчасно проводиться виплата заробітної плати. Заборгованість по заробітній платі складає - 2073 грн. 83 коп. Зазначену заборгованість по заробітній платі вона і просить суд стягнути на свою користь. Позивачка в письмовій заяві позов підтримала повністю. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, родячи зі слідуючого: Судом встановлено, що позивачка з 27.07.1977 року перебуває у трудових відносинах з ВАТ Сумський мясокомбінат /а.с.3-5/. Згідно довідки № 2/1270 заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 9.01.2010 року складає - 2073 грн. 83 коп., чим порушено трудові та майнові права позивача, тому вказану суму належить стягнути на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати: по сплаті вдового збору на користь держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення Розгляду справи в сумі 120 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі з 11.06.2005 року, який зареєстрований у відділі РАГСу Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 47. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що в сім»ї з вини відповідача виникають сварки. Крім того, протягом тривалого часу вони не підтримують шлюбних стосунків, не цікавляться справами один одного, кожен з них живе особистим життям. При попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свій позов повністю та пояснила, що з серпня 2009 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Крім того, з грудня 2009 року вона проживає однією сім»єю з іншим чоловіком, відповідачу про це відомо. Просить суд позов задовольнити. Відповідач при попередньому судовому засіданні позов спочатку не визнавав, а потім погодився і не заперечував проти розірвання шлюбу та пояснив, що вони з позивачкою з серпня 2009 року не проживають однією сім»єю, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.06.2005 року у відділі РАГСу Рокитнянського РУЮ Київської області, актовий запис № 47, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з серпня 2009 року, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. Крім того, позивач з грудня 2009 року проживає однією сім»єю з іншим чоловіком. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дитині, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved