Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] (після одруження [PERSON]) 14 жовтня 2009 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є опікуном [PERSON], [INFO], батько якої помер, а мати [PERSON] - відповідачка по справі, вихованням дитини не займається, долею дитини не цікавиться, матеріально дитину на підтримує та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. 18 листопада 2009 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м. Дніпропетровська, не працюючої, на її користь на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що неповнолітня [PERSON] є її онукою. Мати дівчини, перебуваючи у другому шлюбі, не приділяла належної уваги її навчанню, вихованню, не створила для неї умов проживання. Водночас, вона є пенсіонеркою, матеріально забезпечена, має у власності чотирикімнатну квартиру, облаштовану сучасними меблями та побутовою технікою, тому починаючи із квітня 2008 року, зі згоди відповідачки дитина проживає у неї. В подальшому відповідачка нотаріально відмовилася від батьківських прав, у зв'язку із чим орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради призначив її опікуном над дитиною. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що перебуває у другому шлюбі, від якого має ще двох малолітніх дітей 2,5 та 6 років. Її родина фактично займала одну кімнату у належній батькові чоловіка двокімнатній квартирі, у якій крім них також проживали свекор та сестра чоловіка. На даний час подружнє життя не склалося, у зв'язку із чим вона разом із дітьми мешкає у свого батька. Працює реалізатором свіжої риби з 8 години ранку по 19 годину з одним вихідним днем. Дівчинка систематично підтримувала із бабусею родинні стосунки, а із квітня 2008 року переїхала жити до неї. Не заперечуючи обставин щодо неналежної уваги до виховання та інтересів своєї доньки, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав визнавала, обґрунтовуючи відмовою від дитини, у зв'язку із неправозгідністю якої суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжив судовий розгляд. Проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів заперечувала, посилаючись на свою фінансову неспроможність утримувати дитину. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що проживала разом зі своєю матір'ю та її новою сім'єю. В зв'язку з важкими житловими умовами та непорозуміннями з вітчимом вона у 2008 році переїхала проживати до своєї бабусі. Стверджує, що із матір'ю періодично спілкується, однак, остання не цікавиться її життям, навчанням у школі тому вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON], діюча за дорученням в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомила. У судовому засіданні від 15 січня 2001 року, позовні вимоги підтримала, у зв'язку із тим, що за результатами розгляду звернення служби у справах дітей Ленінського району у листопаді 2009 року згідно висновку органу опіки та піклування доцільно відповідачку позбавити батьківських прав у відношенні до її доньки [PERSON]. За згодою сторін розгляд справи проводився без участі третьої особи. Підставою звернення позивачки до суду із позовом на захист прав та інтересів підопічної онуки є припинення особистих немайнових та майнових прав і обов'язків відповідачки у відношенні до доньки, що спрямовано на набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та отримання нею, у зв'язку із цим особливого захисту і допомоги з боку держави. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З'ясувавши обставини по справі, вислухавши сторони, неповнолітню та представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 13 лютого 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, [PERSON] народилась [INFO] року у батьків [PERSON] та [PERSON] (після заміжжя [PERSON]) (а.с. 6). Батько дитини, [PERSON], помер [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей 14 березня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 2249 (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 580 від 18 вересня 2009 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON], яка народилась [INFO] року, у зв'язку з тим, що батько дитини помер, а мати з дитиною не проживає, вихованням та матеріальним утриманням не займається (а.с. 12). Відповідачка нотаріально відмовилась від своїх батьківських прав, заява про відмову зареєстрована в реєстрі за № 899 від 07 серпня 2009 року (а.с. 8). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлення опіки та піклування - форма влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 10). Відповідачка, будучі достовірно освідченою про влаштування її дитини під опіку свекрухи, рішення не оскаржувала, повернення дитини у свою сім'ю не здійснювала, у зв'язку з чим [PERSON] продовжує проживати разом із позивачкою, яка виховує, утримує та доглядає за дитиною (а.с. 9,11). За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Із пояснень сторін та неповнолітньої, думці якої суд приділяє особливу увагу, вбачається, що дитина не систематично, але спілкується із матір'ю, зустрічається з нею, що свідчить про підтримання ними особистих відносин і прямого контакту, характер ставлення якого між ними ґрунтується на почуттях взаємної поваги, однак щодо інтересів доньки, стану її внутрішнього світу, розумового та фізичного розвитку відповідачка виявляє байдужість. За ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Із пояснень представника органу опіки та піклування Ленінської районної ради встановлено, що сім'я відповідачки на обліку як неблагонадійна не перебуває. Обстеження умов проживання матері, неповнолітньої, функцій контролю за захистом прав та інтересів неповнолітньої органи і служби у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради не здійснювали, дитина під соціальним супроводом не перебуває. Судом не приймаються в якості належних доказів в обґрунтування доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав висновок органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 18 листопада 2009 року за № 1/14-913 за підписом Голови районної у місті ради, голови комісії з питань захисту прав дитини (а.с. 19) у зв'язку з тим, що згідно до ч. 5 ст.19 СК України, письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи надається органом опіки та піклування. У відповідності до ст.56 ЦК України, ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, очолює які на підставі п.5 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова відповідної ради, що в межах своїх повноважень видає розпорядження згідно п.7 ст.55 цього Закону. За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов'язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Оцінюючи здобуті по справі докази що їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачка, поклавши виховання своєї дочки на позивачку, свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд з урахуванням обставин справи, характеру вини [PERSON],

Outcome: partial