Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, треті особи Городищенська державна нотаріальна контора, Калинівська сільська рада. У позовній заяві позивач вказав, що 30 вересня 1995 року помер його батько [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. Він у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Фактично в управління майном вступила його матір. Проте його брат [PERSON] у 2003 році отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку пай КСГП «Калина» с. Калинівка Городищенського району Черкаської області розміром 3,58 га. 3 березня 2009 року померла їх матір. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги звернувся до Городищенської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої. Проте виявилося, що їх батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі і у померлої було відсутнє право на спадкування після [PERSON] Його брат [PERSON] рішенням Городищенського районного суду від 28 грудня 2000 року встановив факт, що померлий [PERSON] є його рідним батьком і у 2003 році отримав свідоцтво про право на спадщину, яким охоплено зазначене вище спадкове майно, чим позбавлено позивача права на спадщину. Для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після померлого [PERSON], позивач звернувся до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить суд визначити додатковий строк для подання відповідної заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Відповідач позовні вимоги не визнав та заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для продовження йому додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки йому було відомо про відкриття спадщини, проте він правом спадкоємця не скористався. Сільський голова не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Державний нотаріус в судовому засіданні зазначила про неможливість задоволення позовних вимог, посилаючись на чинність свідоцтва про прийняття спадщини за законом видане 18 липня 2003 року [PERSON], яким охоплене спірне спадкове майно після померлого [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON], та його брат [PERSON] у відповідності до ст. 529 діючого на той час ЦК України 1963 року являлися спадкоємцями за законом першої черги і мали право на спадкування, оскільки перша черга одержує право на спадкування у разі відсутності заповіту. Проте позивач не реалізував даного права і не звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із заявою до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини також не звертався. Посилання позивача на те, що він не реалізував права спадкоємця про причині вступу у фактичне управління спадковим майном його матірю, судом до уваги не приймається, оскільки позивач [PERSON], його брат Минько на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом і мали право на спадкування і це право повинні реалізувати кожен особисто, шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Твердження позивача, що йому не було відомо про прийняття спадщини його рідним братом - відповідачем по справі, було повністю спростовано свідченнями свідка [PERSON] В силу вимог ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Застосування ст. 550 діючого на той час ЦК України 1963 року неможливе до виниклих правовідносин, оскільки це суперечить правилам дії законодавства у часі. Суд, співставляючи зазначені фактичні обставини справи та об»єктивно і у відповідності до ст.212 ЦПК України досліджені в судовому засіданні всі докази, приходить до висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачем не можуть бути визнані поважними та такими, що перешкоджали йому у встановлений законом строк реалізувати своє право спадкоємця, що свідчить про відсутність підстав визначення позивачу додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після померлого 30 вересня 1995 року [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed