Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

У травні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного комерційного банку «Європейський» (далі - АКБ «Європейський») про стягнення суми за договорами банківських вкладів. Зазначала, що між нею та відповідачем були укладені договори банківських вкладів від 28 січня 2009 року та від 26 грудня 2008 року. Відповідно до умов зазначених договорів нею було внесено на депозитні рахунки 4 500 грн. та 10 000 грн. відповідно. Умовами договору від 28 січня 2009 року було передбачено процентну ставку за користування вкладом у розмірі 25% річних, а умовами договору від 26 грудня 2008 року - 23% річних. Зазначені договори були укладені строком на 90 днів. Посилаючись на те, що відповідач, у строки визначені договорами, суми банківських вкладів та проценти на вклади не повернув, просила стягнути з відповідача на її користь 4 500 грн. та 10 000 грн. суми банківських вкладів та проценти на вклади, а також судові витрати: 200 грн. витрат на правову допомогу, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У подальшому [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь проценти на вклади у розмірі 1916 грн. та 937 грн. 50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між відповідачем та позивачем були укладені договори банківського вкладу від 28 січня 2009 року та від 26 грудня 2008 року (а.с. 33 - 36). Відповідно до умов договору від 28 січня 2009 року позивачкою було внесено на депозитний рахунок в АКБ «Європейський» суму у розмірі 10 000 грн. строком на 90 днів - з 28 січня 2009 року до 27 квітня 2009 року. Процентна ставка за користування вкладом була встановлена у розмірі 25% річних. Відповідно до умов договору від 26 грудня 2008 року позивачкою було внесено на депозитний рахунок в АКБ «Європейський» суму у розмірі 4 500 грн. строком на 90 днів - з 26 грудня 2008 року до 25 березня 2009 року. Процентна ставка за користування вкладом була встановлена у розмірі 25% річних. 13 жовтня 2009 року суми банківських вкладів були повернуті позивачу, однак проценти на банківський вклад повернуті не були. Статтею 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов [PERSON] про стягнення процентів на банківські вклади є обгрунтованим та підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, тобто в розмірі - 1 916 грн. (10 000 грн. * 23%/ 12 міс. * 10 міс.) та 937 грн. 50 коп. (4 500* 25%/ 12 міс.* 10 міс.). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. А судовий збір у розмірі 51 грн. 00 коп. відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України, підлягає стягнення з відповідача в дохі, держави.

Outcome: approved