Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовною заявою, у якій просить встановити факту володіння [PERSON] по праву приватної власності земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 324 розміром 7,9400 га, яка знаходиться на території Новопсковської селищної Ради, земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0590 га, яка знаходиться на території смт. Новопсков по вул. К.Маркса, 176 та земельною ділянкою розміром 1500 кв. м. для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: вул. К.Маркса, 176, смт. Новопсков, Луганської області та провести розподіл спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], що померла 16.12.2008 року наступним чином: - Визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 329, площею 4,5800 га, яка розташована на території Заайдарівської сільської Ради, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0590 га, яка знаходиться на території смт. Новопсков, вул. К.Маркса, 176 та земельної ділянки розміром 1500 кв. м. для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: смт. Новопсков, вул. К.Маркса, 176; Визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 324 розміром 7,9400 га, яка знаходиться на території Новопсковської селищної Ради. У судовому засіданні позивач наполіг на позовних вимогах та пояснив, що 16 грудня 2008 року померла його та відповідача мати [PERSON]. Після її смерті позивач оформив у державного нотаріуса своє право на житловий будинок з господарськими спорудами, який залишився після смерті матері. 08.10.2009 року цей будинок продав. Крім цього будинку померлій належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 329, площею 4,5800 га, розташована на території Заайдарівської сільської ради. Своє успадковане право власності на земельні ділянки після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 07.10.2007року [PERSON] не зареєструвала в установленому порядку та не отримала державні акти. Відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії 1-ЕД № 188485, виданого 17.12.2008року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ, 16.12.2008року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач, як син померлої нотаріально оформив своє право на житловий будинок з господарськими спорудами, який залишився після смерті матері та розташований за адресою: вул. К.Маркса, 176 смт. Новопсков Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року. 08.10.2009року позивач продав цей будинок, що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку (а.с.11). Крім цього будинку померлій [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заайдарівської сільської Ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26.02.2003 року. Своє успадковане право власності після смерті чоловіка [PERSON], померлого 07.10.2007 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 324, розміром 7,9400 га, яка знаходиться на території Новопсковської селищної ради, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,0590 га, яка знаходиться за адресою: вул. К.Маркса, 176 смт. Новопсков Луганської області та земельну ділянку розміром 1500 кв. м для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: вул. К.Маркса, 176 смт. Новопсков Луганської області померла [PERSON] не зареєструвала у встановленому Законом порядку та державні акти не отримала. Відповідач по справі у відповідності до вимог ч.З ст. 1268 ЦК України також прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, так як до державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк не звернувся. Вирішити нотаріально питання про перерозподіл спадщини позивач не має змоги, так як частина спадщини - житловий будинок з господарськими спорудами вже проданий позивачем, а на земельні ділянки, які померла [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] не має державних актів, відповідно нотаріус не може включити їх до складу спадкового майна та оформити договір про розподіл спадщини. З урахуванням положень п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якого справи про встановлення факту, пов*язаного з вирішення спору про право повинні розглядатися в позовному провадженні, суд розглядає вимоги позивача про встановлення факту володіння земельними ділянками разом з позовними вимогами про розподіл спадщини. Факт володіння вищезазначеними земельними ділянками підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, в зв*язку з чим, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач прийняв спадщину в порядку, передбаченому ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від неї протягом шестимісячного строку. У чинність ст.ст. 1216-1218,1225 ЦК України до позивача, як до спадкоємця за законом переходить право власності на спадщину, до складу якої як об*єкт приватної власності спадкодавця відноситься вищезазначений будинок та земельні ділянки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч. 2 ст. 1220 ЦК України з 16.12.2008 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані, не оспорювані відповідачем та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved