Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Крищенецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 грудня 1988 року його мати [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно після своєї смерті заповіла йому. 7 липня 1994 року його мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із: - 1/6 частини житлового будинку загальною площею 63,3 м2, житловою площею 31,0 м2 з верандою, позначеною літерою «а» та з відповідною часткою усіх господарських будівель і споруд, розташованої в с. Крищенці Тульчинського району по вул. Садова № 57, яка їй належала як члену колгоспного двору. Єдиним спадкоємцем за заповітом майна своєї матері став він і він спадщину прийняв. 9 червня 1995 року помер його батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із: - 1/6 частини житлового будинку загальною площею 63,3м2, житловою площею 31,0м2. з верандою позначеною літерою «а», та з відповідною часткою усіх господарських будівель і споруд, розташованої в с. Крищенці Тульчинського району по вул. Садова № 57, яка йому належала як члену колгоспного двору. Заповітного розпорядження його батько не склав. Єдиним спадкоємцем першої черга за законом майна його батька являється він і він прийняв спадщину. Однак, оформити нотаріально право власності на спадкове майно батьків він не може, так як будинок, частини якого належали його батькам і є спадковими, відносився до суспільної категорії колгоспних дворів. Після ліквідації колгоспних дворів його батьки своє право власності на належні їм частини будинку не оформили, в органах МБТІ не зареєстрували і свідоцтв про право власності не отримали. Тому в нотаріальному оформлені права власності на спадкове майно йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги і на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій попросив суд розглянути справу без його участі. Проти 'задоволення позову не заперечує. Заслухавши позивача та ознайомившись з заявою відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч. 4 ст. 1 ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 1988 року мати позивача [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно після своєї смерті заповіла [PERSON]. Даний факт підтверджується копією заповіту (а.с. 11). 7 липня 1994 року померла [PERSON], а 9 червня 1995 року помер [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть (а.с. 9, 10). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Після смерті батьків відкрилася спадщина за заповітом і за законом, яка складається з 2/6 частин житлового будинку з верандою та з відповідною часткою усіх господарських будівель і споруд, розташованих в с. Крищенці Тульчинського району по вул. Садова № 57, які їм належали як членам колгоспного двору відповідно до витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 12, 13). На підставі викладеного, відповідно до ст.4, 15, ч.4 ст.130, ст.174, ст.213-215 ЦПК України, ст. 328, ст.386, ст.392, ст.1220-1223, ст. ст. 1233, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

Outcome: approved