Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Моторне (транспортне) бюро України звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 червня 2005 року на дорозі між селами [PERSON] та Порошково Перечинського району відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] зіткнувся з автомобілем [NUMBER], в результаті чого водій останнього автомобіля [PERSON] від отриманих внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень помер на місці. У звязку з цим, позивач 15 серпня 2006 року здійснив виплату належного відшкодування доньці померлого [PERSON] в розмірі 18 097 гривень 31 коп. Оскільки [PERSON] добровільно не відшкодував позивачу завдану ним шкоду, тому відповідно до ст. 1191 ЦК України просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила суду телеграму, в якій просить слухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, а тому суд ;приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч.1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2005 року на дорозі між селами [PERSON] та Порошково Перечинського району з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER] та загинув його власник [PERSON], який ним керував. Вина [PERSON] у скоєнні вищевказаного ДТП підтверджується постановою Перечинського районного суду від 10 серпня 2005 року по кримінальній справі № 1п-5/05. На дату скоєння цієї пригоди, відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а розмір заподіяних ним матеріальних збитків, згідно висновку судового експерта-автотоварознавця № 42/05, склав 21 716 гривень 77 коп. Зазначена шкода особисто відповідачем не була відшкодована. Також встановлено, що оскільки власник автомобіля «ВАЗ-21093» [PERSON] загинув на місці ДТП, відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 130/2005 серії ВСХ № 421735 від 03.08.2006 року, спадкоємцями в рівних долях являються дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], які мають право на відшкодування матеріальної шкоди. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 25 квітня 2006 року спадкоємця [PERSON] визнано недієздатним і призначено опікуном [PERSON] Спадкоємиця [PERSON] довіреністю від 30 червня 2005 року серії ВСС № 054661 уповноважила [PERSON] отримати належні їй кошти. В звязку з цим, [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою. Договірних зобовязань між позивачем, потерпілою та відповідачем не виникло. Відповідно до ст. 11 ЦК&nbsp;України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно п. 41.1 ;ст. 41 вказаного Закону&nbsp;позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначеним Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 зазначеного Закону Моторне (транспортне) бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Крім цього ст. 22 передбачає, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В судовому засіданні встановлено, що у звязку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст.41 вищевказаного&nbsp;Закону, позивач 15 серпня 2006&nbsp;року здійснив виплату належного відшкодування громадянці [PERSON] в розмірі 18 097 гривень 31 коп. без врахування ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 665 від 15.08.2006 року. pan style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">Згідно ст.&nbsp;257, ч. 6 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки, а за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. Стаття 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV передбачає, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, після проведення виплати [PERSON] ;Л.П. ;у&nbsp;позивача виникло право зворотної ;вимоги до&nbsp;відповідача&nbsp; [PERSON] > На підставі наведеного,

Outcome: approved