Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-28 00:00:00

В червні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути із відповідача 207372 грн. 79 коп. , що еквівалентно за курсом НБУ станом на 01.03.2010 року 25\~954,05 дол. США. заборгованості по кредиту та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів відповідно до ст. 224 ЦПК України з винесенням заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд находить позов як такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між банком ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] 04.09.2007 року було укладено кредитний договір № 20.00.000106. Згідно умов договору банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 дол.США з терміном кредитування до 03.09.2007 року зі сплатою процентів за кредитування в розмірі 12% річних. Відповідно до умов даного договору банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25000,00 дол. США. Станом на 01.03.2010 року банк має право на стягнення з [PERSON] борг за кредитним договором № 20.00.000106 від 04.09.2007 року в сумі 207372 грн. 79 коп, еквівалентно за курсом НБУ станом на 01.03.2010 року 25954, 05 грн. Відповідно до п. 8.3 договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником згідно із Графіком погашення кредиту і спалити процентів та розрахунок вартості супутніх послуг. На виконання умов договору позичальником сплачено 3859,54 дол. США та належних банку процентів за користування кредитом та 1387,00 дол. США кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов2язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч.1ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі ст. ст. 525, 526, 1050, 1052, 1054 ЦК України та

Outcome: approved