Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON] з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області про стягнення коштів, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення земельної ділянки в придатний для використання стан шляхом знесення авто гаража звернувся заступник прокурора м.Рівне в інтересах держави в особі [PERSON] міської Ради. В судовому засіданні прокурор та представник позивача [PERSON] міської ради заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити та стягнути з [PERSON] 92,71 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу; зобов»язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту ділянку орієнтовною площею 28 кв.м., яка розташована по вул.В.Дивізії в м.Рівне та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення авто гаража, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області в судове засідання повторно не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до п.2. ст.121 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади. Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. На сьогоднішній день не відбулося розмежування землі на державну та комунальну власність, що підтверджується листом комітету земельних відносин від 25 листопада 2005 року №8\\8-168, тому, згідно ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України, вся земля перебуває у державній власності, а розпорядження нею здійснюється згідно п.12 перехідних положень Земельного кодексу України, де зазначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснює міська Рада. Прокуратурою м.Рівне, із залученням фахівців управління з контролю за використанням і охороною земель, проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при користуванні земельною ділянкою відповідачем [PERSON] по вул.В.Дивізії, 9 в м.Рівне. Проведеною перевіркою встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, самовільно займає земельну ділянку орієнтовною площею 2 8 кв.м. по вул.В,Дивізії в м.Рівне, із земель житловою та громадської забудови міста, на якій здійснила будівництво двоповерхового авто гаража. Даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15 квітня 2008 року, 07 липня 2008 року, 15 жовтня 2008 року. Крім того, як вбачається з досліджених в судовому засіданні протоколами державного інспектора управління з контролю та використанням та охороною земель №003480 від 15 квітня 2008 року, №003513 від 07 липня 2008 року при перевірці виконання вимог припису старшого державного інспектора УКВОХ в Рівненській області було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила, право користування нею самовільно збудованим гаражем не посвідчене. В подальшому, постановами по справі про накладення адміністративного стягнення №26 від 17 квітня 2008 року та №10 від 09 липня 2008 року на [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення. Головним спеціалістом відділу планування та аналізу інспекторської діяльності [PERSON] з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, розраховано розмір шкоди, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, який становить 92,71 грн. Даний розрахунок [PERSON] отримала 17 квітня 2008 року, однак в добровільному порядку кошти не сплатила. Відповідно до ст.125 Земельного Кодекс України право власності чи право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації - забороняється. Відповідно до ст.212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1, ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем [PERSON] порушує інтереси держави в особі [PERSON] міської Ради, як власника. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості) до одержання документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] самовільне, без відповідних правовстановлюючих документів зайняла земельну ділянку орієнтовною площею 28 кв.м. за адресою м.Рівне, вул.В.Дивізії, 9 на якій здійснила будівництво двохповерхового авто гаража, внаслідок її дій було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 92,71 грн., заявлені позовні вимоги відповідач не спростувала, законність своїх дій в судовому засіданні не довела, тому суд вважає, що вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги позивача задоволені в повністю, при подачі позову до суду позивач звільнений від справи судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved