Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 17.03.2006 року [PERSON] уклала з банком кредитний договір, за яким отримала кредит в сумі 3500 грн. зі сплатою 48 % річних. Відповідач не виконує свої зобов'язання по погашенню кредиту та процентів, а тому утворилася заборгованість в сумі 8502 грн. 60 коп., яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду співвідповідачем була залучена [PERSON], яка фактично отримала кредит від імені [PERSON] В зв'язку з заміною паспорта та укладенням шлюбу, відповідач [PERSON] була замінена належним відповідачем [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача Лазун В.П.підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона вважає, що заборгованість по кредиту необхідно стягнути із [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що вона кредит не брала, а надала своєму керівнику [PERSON]паспорт та ідентифікаційний код для оформлення на роботу. Про те, що на її ім`я виданий кредит в Приватбанку вона дізналася, коли її викликали в прокуратуру в 2007 році. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Постановою Бахмацького районного суду від 06.03.2007 року у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.222 ч.1 та ст.366 ч.1 встановлено, що [PERSON]працюючи директором ПП «Анна», склала та надала Бахмацькому відділенню Приватбанку завідомо неправдиві документи, зокрема заяву на отримання кредиту в сумі 3500 грн. від імені [PERSON] та довідку про доходи останньої. На підставі неправдивих документів [PERSON]отримала від імені [PERSON] кредит в банку в сумі 3500 грн., які використала на потреби керованого нею підприємства. Кримінальна справа відносно [PERSON]закрита на підставі Закону України «Про амністію». Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, відповідати за зобов'язаннями перед банком по кредитному договору від 17.03.2006 року повинна [PERSON], оскільки вона підробила документи та отримала кредит від імені [PERSON] В позові до [PERSON]необхідно відмовити. За розрахунком, наданим банком, заборгованість за кредитом становить 3496,85 грн., а за процентами - 5005,85 грн., а всього заборгованість за кредитним договором становить - 8502,60 грн., що і підлягає стягненню. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено право позичальника вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у випадку прострочення повернення позичальником чергової частини позики. Крім того, з відповідача [PERSON]на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 грн. та судового збору в сумі 85 грн. 03 коп. Відповідач [PERSON] надала суду договір про надання юридичних послуг, укладений із адвокатом [PERSON]та квитанцію, складену адвокатом та[PERSON] від 16.12.2008 року. Адвокат просить стягнути цю суму із відповідача [PERSON] Суд вважає, що витрати на юридичну допомогу в сумі 2000 грн., які [PERSON] просить стягнути із [PERSON], не підлягають стягненню. Позов «Приватбанку» підлягає повному задоволенню, а тому понесені позивачем витрати повинні бути стягнуті з відповідача [PERSON]В зв'язку з повним задоволенням позовних вимог банку, витрати [PERSON]на юридичну допомогу не підлягають стягненню з банку. Не можуть ці витрати стягуватися і з відповідача [PERSON], оскільки чинним ЦПК не передбачено стягнення витрат одного відповідача з другого відповідача. Крім того, [PERSON] та адвокат [PERSON] не надали суду фінансових документів, що підтверджують оплату витрат на правову допомогу. Квитанція, надана суду, не відноситься до фінансових документів, а є простою розпискою і не може бути належним доказом.

Outcome: approved