Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-27 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися до Володарського районного суду з даним позовом, в якому вказували, що [PERSON] у 1981 році зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей, дочку [PERSON] 1989 року народження, сина [PERSON] , 1993 року народження. У 1991 році від Володарського райсількомунгоспу, як працівники даного підприємства, як сім`я потерпілих від аварії на Чорнобильській АЕС та особам, які евакуйовані із зони відчуження, отримали трьохкімнатний житловий будинок загальною площею 74.1 кв. м з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Спільне життя у них не склалося, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, в добровільному порядку розділити будинок не можливо, тому [PERSON] , як особисто, так і в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , просили суд визнати спільною сумісною власністю сім`ї житловий будинок [ADDRESS] , виділити їм3/4 частини будинку з надвірними будівлями, а також поділити присадибну земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , а саме виділити 3/4 частини земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] виділити 1/4 частини присадибної земельної ділянки. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, частково змінивши їх, а саме: визнати спільною сумісною власністю житловий будинок та поділити його на кожного члена сім`ї в рівних частинах та визнати спільною сумісною власностю право на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 2 травня 1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Стещинськю сількою радою Поліського району Київської області про що зроблено запис №7 (а.с. 24), від шлюбу сторони мають дітей, дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 25). 03.04.2007 шлюб між сторонами розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 27). Підтверджено доказами, що позивач [PERSON] та її сім`я самостійно переселились з території, що зазнала радіоактивного забруднення в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС і у 1991 році від Володарського райсількомунгоспу, як працівники даного підприємства, потерпілі, як особи, які переселилися з території радіоактивного забруднення отримали житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] і не заперечується сторонами (а.с. 5-18). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» громадян, які самостійно переселяються або перелились відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями виконавчих комітетів обласних рад народних депутатів, за новим місцем проживання (крім м. Києва та курортних місцевостей) включаються підприємствами. Установами та організаціями, де вони працевлаштовані для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. Відповідно до Постанови Ради Міністрів України РСР від 30 червня 1990 року N 149 «Про передачу громадян, які переселились з території, що зазнала радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, житлових будинків в особисту власність», жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями державного фонду, в які переселені в 1986-1990 роках чи переселяються громадянами з території, що зазнала радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС передаються їм безкоштовно в особисту власність. Відповідно до даної постанови Ради Міністрів УРСР N 149 від 30.06.1990 року та рішення зборів райсількомунгоспу № 9 від 25 11.1993 року [PERSON] передано у особисту власність житловий будинок про що свідчить акт про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та підтверджено сторонами (а.с, 10). Відповідно до ст. 335 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Будинок, який було надано сторонам є майном спільної сумісної власності. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не придбаний колишнім подружжям за спільні кошти, не отримано ними або одним із них у дар, та не отримано у спадщину, що підтверджується письмовими доказами та поясненнями сторін. Ст. 368 ЦК України вказує, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України, позивачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мають право на виділ у натурі частки із майна, що є в спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є в спільній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Позивачі подали до суду заяву, в якій просять поділити житловий будинок по [ADDRESS] , виділити їм 3/4 частини будинку. Відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Позивачі відповідно до наведеного мають право на 3/4, а відповідач на 1/4 частини будинку. Для можливих варіантів поділу будинку було проведено судово-технічну експертизу За висновком експертизи вартість будинку становить 86 750 гривень. Експертом запропоновано два варіанти поділу будинку. Листом від 11.06.2008 року начальника відділу головного архітектора району, зазначено, що відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства розглянуто матеріали по індивідуальному житловому будинку в [ADDRESS] , даний будинок можливо розділити і переобладнати и двох квартирний індивідуальний житловий будинок з окремими виходами, дасть можливість провести розподіл земельної ділянки з незалежними в`їздами і виїздами (а.с. 67). Виконуючи вимоги ст. 372 ЦК України, житловий будинок необхідно поділити за варіантом № 2, аджe за таким варіантом, відповідно до висновку відділу містобудування, архітектури та житлового-комунального господарства даний будинок можливо розділити і переобладнати в двох квартирний житловий будинок з окремими входами. Відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Ст. 89 ч. 2 п. в Земельного кодексу України, вказує, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. А тому, суд прийшов до переконання, що присадибна земельна ділянка площею 0.10 га., по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного Кодексу України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, із відповідача по справі на користь позивачів слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved