Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самрад» про стягнення коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона проживає в кімнаті 24 гуртожитку Черкаського цукрорафінадного заводу, розташованого по вул. Добровольського, 20 в м. Черкаси. На цукрорафінадному заводі вона працювала з 1980 року. В 2002 році цукроворафінадний завод рішенням господарського суду було визнано банкрутом і всі працівники підпали під скорочення. Гуртожиток, в якому вона проживає було продано одному з кредиторів - товариству з обмеженою відповідальністю «Самрад», керівником якого є [PERSON] В 2007 році ТОВ «Самрад» почало примусово продавати кімнати в гуртожитку мешканцям гуртожитків разом з частиною коридору, погрожуючи виселенням для тих хто не викупить свою кімнату разом з частиною коридору. Тому вона вимушена була купити кімнату № 24 разом з частиною коридору. Однак в договорі купівлі - продажу від 16 липня 2007 року, укладеному між нею та відповідачем зазначено, що вона придбала тільки кімнату за 8 809 гривень, а за коридор нічого не сказано. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру вона сплатила відповідачеві 13 109 гривень, з яких 8 844 гривень сплачено за кімнату і 4 365 гривень - за коридор. Однак ніяких правоустновлюючих документів, які б стверджували придбання нею частини коридору вона не отримала, а тому їй не зрозуміло за який коридор і за яким договором відповідач змусив її сплатити 4 365 гривень. А тому, вважає відповідач ввів її в оману тим, що змусив її сплатити за частину коридору без оформлення відповідного договору, а також достовірно знаючи, що коридор являється місцем загального користування і не підлягає приватизації і відповідно і продажу. Просить зобов'язати відповідача повернути їй сплачені нею за коридор кошти в сумі 4 365 гривень та індекс інфляції 2 935 гривень, а всього 7 300 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. 02.03.2009 року позивачка збільшила свої позовні вимоги, подавши до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачені нею кошти з врахуванням індексу інфляції по лютий 2009 року включно в сумі 7 785 гривень. 15.04.2009 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь сплачені нею кошти з урахуванням індексу інфляції станом на 01.04.2009 року в сумі 6325 грн. та понесені нею судові витрати. 28.04.2009 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси позовні вимоги позивачки Герман JI.E. були задовлені. Дане рішення було скасоване ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2009 року. 30.11.2009року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог в якій просила визнати договір купівлі-продажу частини приміщення спільного користування - коридору, площею 11,83 кв.м. від 15.10.2008 року таким, що був укладеним та дійсним та визнати за нею право власності на частину приміщення спільного користування, площею, 11,83 кв.м., що розташоване на другому поверсі біля кімнати № 25 по вул. Добровольського, 20 в м. Черкаси, та стягнути на її користь судові витрати. 10.02.2010року позивачка подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила стягнути з ТОВ «Самрад» на її користь сплачені нею кошти з урахуванням індексу інфляції станом на 01.11.2009 року в сумі 6578 грн., три відсотки річних в сумі 327 гривень 37 копійок та понесені нею судові витрати, а всього 7037 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені нею 10.02.2010 року позовні вимоги та пояснила, що вона в липні 2007 року придбала у відповідача кімнату № 25 в гуртожитку по вул. Добровольського, 20 в м. Черкаси за 8 744 грн. та сплатила відповідачеві кошти за частину коридору в розмірі 4 365 гривень. Оскільки в договорі купівлі-продажу від 16 липня 2007 року не вказано про придбання нею у відповідача частини коридору у вищезазначеному гуртожитку і крім того відповідач не мав права на відчуження коридору, який являється площею загального користування, то вважає, що відповідач повинен повернути їй кошти в розмірі 4365 грн., як безпідставно ним отримані. А тому, просила суд, стягнути з відповідача на її користь сплачені нею грошові кошти в сумі 4 365 гривень з врахуванням індексу інфляції, що станом на 01.11.2009 року згідно довідки головного управління статистики в Черкаській області становить 6578 гривень, три відсотки річних в сумі 327 гривень 37 копійок та понесені нею судові витрати в сумі 127 гривень 22 копійки. В судовому засіданні директор ТОВ «Самрад» [PERSON] та представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнали та пояснили, що оскільки позивачка користується коридором, то повинна була викупити його частину, атому просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши позивачку Герман JI.E., директора ТОВ «Самрад» [PERSON] та представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, оскільки на підставі наявних у справі доказів об'єктивно встановлено наступне. 12.07.2007 року позивачкою Герман JLM. було сплачено ТОВ «Самрад» за кімнату № 25 по вул. Добровольського, кошти в розмірі 8 744 гривни та за коридор в розмірі 4 365 гривень, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 12.07.2007 року. 16 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самрад», особі керівника [PERSON] та Герман JI.E. був укладений договір купівлі - продажу лише кімнати № 25, площею 26,8 кв.м., що розташована на 2-ому поверсі приміщення гуртожитку літ. А - III по вул. Добровольського, 20. В даному договорі купівлі - продажу від 16 липня 2007 року не вказано про відчуження позивачці з боку відповідача частини коридору за кошти в розмірі 4 365 гривень, які були сплачені останньою відповідно до вищезгаданої квитанції до прибуткового касового ордеру. Будь-який інший договір купівлі продажу між сторонами не укладався. А тому, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно отримав від позивачки кошти в розмірі 4 365 гривень. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь коштів, сплачених нею безпідставно за частину коридору в гуртожитку по вул. Добровольського, 20 в розмірі 4 365 гривень з урахуванням індексу інфляції станом на 01.11.2009 року, що відповідає грошовій сумі 6578 гривень підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь трьох відсотків річних в сумі 327 грн. 37 коп., то вони не підлягають до задоволення, як такі, що не були обгрунтовані та доведені позивачкою. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, понесені нею судові витрати в сумі 127 гривень 22 копійки, які складаються із витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 30 гривень, витрат пов'язаних із сповіщенням відповідача про день, час та місце розгляду справи - 97 гривень 22 копійки та судовий збір на користь держави в сумі 65 гривень 78 копійок.

Outcome: partial