Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] с/ради про визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку. На обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 березня 1982 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку № 4 по вул. Осипенко в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1979р. За життя батько не залишив заповіт стосовно належного йому на момент смерті майна, а його спадкоємцями за законом була його дружина [PERSON], яка померла 22.07.2003 року, донька [PERSON], яка відмовилася від своєї частини спадщини та позивач, який фактично спадщину прийняв, так як проживав в будинку разом з батьком на день його смерті і надалі проживає в цьому будинку, зареєстрований за даною адресою, тобто є фактичним власником будинку. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та відсутністю державної реєстрації. Крім того, на території даного домоволодіння самочинно було збудовано сарай, позначений на плані технічної документації літ «В» розмірами 2.70х4.07 м, гараж літ «Г» розмірами 4.10х6.00 м, що також є перешкодою у нотаріальному оформленні спадщини. Так як позивач фактично користується, володіє будинком, але розпоряджатися ним як власник не має можливості, тому він і змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій прохають розглянути справу у відсутність представника [PERSON] с/ради. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з оглядом на наступне. Судом встановлено, що 26.03.1982 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть II-КИ № 437746, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 4 по вул. Осипенко в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1979 року, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у т.ч.щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За життя [PERSON] не залишив заповіт стосовно належного йому на день смерті майна, а тому має місце спадкування за законом. Відповідно до ст.. 529 ЦК Української РСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], так як є його сином, крім нього, спадкоємцями першої черги була дружина померлого [PERSON], яка померла 22.07.2003 року та донька [PERSON], яка відмовилася від спадщини, так як не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та фактично спадщину не приймала. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON], та свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-КИ № 500315. Згідно довідки [PERSON] с/ради від 03.03.2010 року № 431 на день смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані [PERSON] та його сім»я та дружина [PERSON]. Відповідно до ст.. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично спадщину прийняв, так як і надалі проживає в цьому будинку, зареєстрований за даною адресою, підтримує будинок в належному стані, сплачує всі необхідні комунальні платежі, тобто є фактичним власником будинку, ніхто його право на будинок не оспорює. Крім нього, фактичним власником будинку була і його матір [PERSON], але вона померла не прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою Петропавлівської державної нотаріальної контори від 03.10.2010 року згідно якої спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] в частині автомобіля, а тому єдиним спадкоємцем, що фактично володіє, користується спадковим майном у виді житлового будинку є позивач. У нотаріальному порядку позивач не має можливості прийняти спадщину через відсутність державної реєстрації нерухомого майна та наявністю самочинного будівництва на території даного домоволодіння. [PERSON] володів житловим будинком № 4 по вул. Осипенко в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу, який не пройшов державну реєстрацію, що підтверджується довідкою Павлоградського МБТІ № 5009 згідно якої станом на 03.03.2010 року житловий будинок № 4 по вул. Осипенко в с. Дмитрівка не зареєстровано, але за час проживання [PERSON] в будинку ніхто його право на будинок не оспорював і він був належним власником будинку. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Петропавлівської райдержадміністрації на території домоволодіння № 4 по вул. Осипенко в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області самочинно збудовано сарай, позначений на плані технічної документації літ «В» розмірами 2.70х4.07 м, гараж літ «Г» розмірами 4.10х6.00 м, порушень містобудівних норм по даному домоволодінню не виявлено, будівлі розташовані на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні позивача. Враховуючи всі докази та обставини справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved