Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

16.04.2010 року позивач звернулась до суду з позовом в якому вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який раніше мешкав в с. Піски Радьківські Борівського району. Після його смерті за ним залишилось спадкове майно: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації № 328 «а» від 15 серпня 1996року. Після смерті чоловіка вона користувалась земельним паєм, отримувала дивіденди і не знала, що у встановлений законодавством шестимісячний строк потрібну було подавати заяву в Борівську державну нотаріальну контору на прийняття спадщини. Земельний пай знаходиться в оренді СТОВ «Добробут - плюс». Дане підприємство виготовляє державні акти на земельні ділянки, а вона офіційно не являється власником земельного паю, який до теперішнього часу значиться за її чоловіком. При проведенні попереднього судового засідання позивач підтвердив вищевикладене та підтримав свої позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай). Представник Піско Радьківської сільської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Представник т/о [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього засідання, відповідно до статті 130 ЦПК України Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року)" Цивільний Кодекс України (2003 року) застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності». Однак, в попередньому судовому засіданні установлено, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті чоловіка: отримувала орендну плату за земельну частку (пай), то суд вважає за можливим розглянути справу по правилам Цивільного Кодексу 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963р.)" при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю". Згідно ст. 549 ЦК України (1963р.) " Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав в держнотконтору по місцю відкриття спадщини заяву на прийняття спадщини", а в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, тобто здійснила дії, які дають підстави вважати, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до свого, [PERSON] отримувала орендну плату за земельний пай. Дані факти та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] ( а.с.4), копією свідоцтва про одруження ( а.с.5), копією паспорту [PERSON] ( а.с. 6-7), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с.8), сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с.9). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved