Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями № 35 по вулиці Запорізькій в м. Кіровограді дійсним та визнання за ним права власності. Вказаний договір був зареєстрований товарною біржею «Кіровоградська біржа нерухомості» 15 березня 2000 року за № 038/2000 та в Кіровоградському ООБТІ за № 14943/77. Для реалізації повноважень власника щодо розпорядження належного йому майна йому розяснено, що даний договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, а вказаний вище договір зареєстрований Кіровоградською товарною біржею, тому не є правовстановлюючим документом. Про дану обставину представник Кіровоградської біржі нерухомості йому не повідомив під час реєстрації зазначеного договору, в звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом і просив поновити строк позовної давності, оскільки тільки у 2010 році дізнався про своє порушене право. В попередньому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачі в попереднє засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В засіданні встановлено, що дійсно 15 березня 2000 року позивач згідно договору купівлі-продажу купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями № 35 по вулиці Запорізькій в м.Кіровограді. Житловий будинок з надвірними будівлями розташовано на земельній ділянці площею 591,1 кв.м і складається: з житлового будинку (літера «Ааа-1»), літньої кухні (літера «Бб»), сараю (літера «ВЕ»), погребу (літера «дб»), вбиральні (літера «Г»), навіс (літера «Ж»), бані (літера «Д»), огородження, замощення, водопроводу. Житлова площа складає 36,0 кв.м. Продаж відбувся за 5 000,00 грн., які отримані продавцем повністю. Будинок належав продавцю на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] 19.07.1984 року. Договір купівлі-продажу був зареєстрований Кіровоградською біржею нерухомості 15.03.2000 року за реєстраційним № 038/2000 та зареєстрований за № 14943/77 в Кіровоградському ООБТІ. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 15.03.2000 р., укладеного між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавцем), для оформлення зазначеного договору продавцем були надані всі необхідні документи щодо належності їй вказаного будинку як власнику, що підтверджується п.2 договору купівлі-продажу. Продаж зазначеного будинку вчинено за 5 000 (п»ять тисяч) гривень, що підтверджується п.5 вказаного вище договору купівлі-продажу, тобто сторони добросовісно виконали зобовязання за даною угодою: продавець передав у власність покупцеві будинок і отримав гроші, а покупець сплатив гроші й отримав будинок. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Позивач, відповідно до укладеного договору, зареєстрував своє право власності в Кіровоградському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації 15 березня 2000 року, що підтверджується довідкою про належність нерухомого майна ОКП «КООБТІ» від 26.03.2010 року № 46305, а тому позов в частині визнання за ним права власності на вказаний будинок задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту, вимога позивачки про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial