Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування. Зазначав, що 1 вересня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Чері, н.з. АА 3043 НР. 10 лютого 2009 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль. Посилаючись на те, що ним, у встановленому договором порядку, було повідомлено відповідача про страховий випадок, але останній не сплатив суму страхового відшкодування та не прийняв рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» на його користь 13 816 грн. страхового відшкодування. У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Від третьої особи - ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» надійшла заява, у якій товариство просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 1 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Чері, н.з. АА 3043 НР (далі - Договір) (а.с. 5-6, 14). 10 лютого 2009 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Чері, н.з. АА 3043 НР отримав механічні пошкодження, про що свідчить довідка відділу ДАІ з обслуговування АТ Голосіївського району та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 7). Відповідно до постанови судці Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2009 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано [PERSON] (а.с. 8). На виконання вимог договору позивач повідомив відповідача про страховий випадок та подав необхідні документи для отримання страхового відшкодування, однак відповідачем не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Пунктом 12.3. Договору передбачено, що страхове відшкодування здійснюється на підставі страхового акту, що є формою прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування та складається страховиком у строки, що передбачені п. 12.19.1 Договору. Страховик приймає рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування та складає страховий акт у наступні строки: при пошкодженні ТЗ до 3% від страхової суми - протягом двох робочих днів з дня отримання документів, згідно з розділом 10 Договору; при інших пошкодження ТЗ, в тому числі при повній загибелі ТЗ (крім випадків незаконного заволодіння) - протягом 14 робочих днів з дня отримання документів згідно з розділом 10 цього Договору; при незаконному заволодінні транспортним засобом протягом одного місяця з дня отримання документів, згідно з розділом 10 Договору (п. 12.19.1 Договору). Однак, у порушення вимог Договору страховиком не було прийнято рішення про відмову або про виплату страхового відшкодування. Відповідно до рахунку фактури № 0000006 від 10 березня 2009 року, складеного СПД [PERSON], розмір матеріального збитку складає 13 816 грн. 20 коп. (а.с 9). Відповідно до квитанції від 28 березня 2009 року зазначену суму було сплачено позивачем (а.с. 10). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у розмірі 13 816 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. та судовий збір у розмірі 138 грн. 16 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved