Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Восток-Руда» в якій зазначає, ще 03.12.2007 р. по 25.12.2009 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» машиністе насосних установок. 25.12.2009 р. позивач звільнився з підприємства відповідача в зв'язку невиконанням адміністрацією законодавства про працю на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України, про що було видано наказ № 389/лс від 25.12.2009 р. але в день звільнення позивачу не буї виплачена заробітна плата у розмірі 7504.57 гри. Також вважає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася у втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагає позивача організації додаткових зусиль для організації свого життя, моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5000 грн. У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позов визнала частково, була згодна із заборгованістю по виплаті заборгованості по заробітній платі в іншій частині позовна вимог просила відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на той факт, ш затримка розрахунку заробітної плати виплачується лише за наявності вини власника або уповноваженого ним органу. Так в зв'язку із світовою фінансовою кризою, яка найбільш вплинула на гірничо-металургійний комплекс України підприємство відповідача опинилося скрутному фінансову становищі в зв'язку із знеціненням продукції яку виробляє підприємств та зменшення попиту на її продаж. Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З 03.12.2007 р. по 25.12.2009 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда машиністом насосних установок, (ах. 2-13). Наказом № 389/лс від 25.12.2009 року позивач був звільнений з ТОВ «Восток-Руда» зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України (ах. 13). Згідно з довідкою № 16 від 03.02.2010 року заборгованість по заробітній плаї підприємства ТОВ «Восток-Руда» перед позивачем при звільненні становить 7504.57 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 92.ю03 грн., середньомісячна заробітна плат складає 1320.63. (а.с.14). На звернення позивача до підприємства з вимогою погасити заборгованість підприємств не відреагувало. Таким чином суд приходить до висновку, що зі сторони позивача були вжиті усі можливі заходи щодо отримання належних працівникові сум при звільненні, З моменту звільнення з підприємства позивач не працював. Сума заборгованості по заробітній платі, яка підлягала виплаті при звільненні позивачу на день розгляду справи не виплачена. Частиною 7 ст. 43 Конституції Україну гарантовано захист законом право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. В силу ст. 116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КЗпП України а саме частиною 1 статті 117 передбачено один із способів такого захисту - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Посилання представника відповідача на світову фінансову кризу, яка вплинула на гірничо-металургійний комплекс України, в тому числі і на підприємство відповідача в зв'язку з чим останнє опинилося у скрутному фінансову становищі, не звільняє підприємство відповідача від обов'язку своєчасно розрахуватися з працівником в день його звільнення, який закріплений нормами вищевказаних законів та гарантований Конституцією України. Крім того, відповідно до положень ст. 237і КЗпП України суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки невиплата позивачу сум, що належали йому від підприємства в день звільнення є порушенням діючого законодавства за яке передбачена відповідальність - все це призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль по організації свого життя позивачем. Визначаючи такий розмір моральної шкоди суд виходить з вимог розумності і справедливості, враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача. В силу ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 85 грн. - за вимоги майнового характеру та 08 грн. 50 коп. - за вимоги немайнового характеру - всього 93 грн. 50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial