Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення осіб з житлового приміщення та зняття їх з реєстрації за цією адресою, вселення та встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просив суд: 1) Встановити факт того, що договір дарування квартири від 26.04.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] належить [PERSON], тобто що [PERSON] (за паспортом громадянина РФ № 40 03444259) та [PERSON] (за договором дарування квартири від 26.04.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON]) є одна і та ж сама особа; 2) Вселити [PERSON], до житлового приміщення, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 3) Визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з займаного ними житлового приміщення, що розташовано за адресою: [ADDRESS], та зняттям цих осіб з реєстраційного обліку за цією адресою; 4) Визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за цією адресою; 5) Зобов'язати Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при Сєвєродонецькому MB УМВС України в Луганській області зняти відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [INFO]; 6) Стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по справі. В подальшому позивачем до суду була подана уточнена позовна заява до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та вселення, в якому просив суд: 1) Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON], який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку, посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі під № 1498 і [PERSON] є однією і тією ж особою; 2) Визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з займаного ними житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS]; 3) Визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк. [ADDRESS]; 4) Вселити [PERSON] в квартиру № 16, розташовану у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку, Луганської області; 6) Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати у справі, посилаючись на наступне. У власності позивача знаходиться квартира № 16, розташована у будинку № 55 по вул. Леніна, м. Сєвєродонецька. На цей час у квартирі зареєстровані чотири особи: відповідач [PERSON] зі своєю донькою - [PERSON] [INFO], син позивача - [PERSON], який був одружений з [PERSON] до 2005 року, та позивач. Фактично у вказаній квартирі мешкають [PERSON] зі своєю донькою - [PERSON]. Відповідач [PERSON] не проживає за даною адресою з 2004 року. Позивач та його дружина - [PERSON], є пенсіонерами. Дружина позивача є дуже хворою людиною, має багато хронічних захворювань, у 2006 році вона перенесла інсульт, внаслідок чого два місяці знаходилася без руху, а зараз її фізичні можливості дуже обмежені. Квартира в якій на сьогоднішній день мешкає позивач з дружиною знаходиться на другому поверсі, що завдає труднощі для його дружини при виході на вулицю та поверненні. Тому позивач з дружиною має намір переїхати у належну йому квартиру [ADDRESS], оскільки вона розташована на першому поверсі, та проживати в ній постійно. На пропозицію позивача звільнити його квартиру відповідачка категорично відмовляється. На думку позивача відповідачка своїми діями порушує його права. При реєстрації відповідачів у його квартирі, між ним, як власником квартири, та відповідачами повинен був бути укладений договір найму. Але як у позивача так і в житловій організації, на балансі якої знаходився будинок не збереглося його примірника договору найму. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про те, що він бажає розірвати договір найму, тому що жиле приміщення необхідно йому для проживання його сім'ї. В зв'язку з чим позивач вважає за доцільне визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, а відповідачів [PERSON] та [PERSON] виселити з спірного житлового приміщення. Крім того, оскільки у договорі дарування від 26.04.2001 року квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку прізвище позивача українською мовою написано з помилкою «Андреєв» замість «Андрєєв», тому позивач просить суд у порядку позовного провадження встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON], який вказаний у зазначеному договорі дарування і [PERSON] позивач - є однією і тією ж особою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримав повністю, факти викладені у позові підтвердив. Додав, що спірна квартира належить йому на праві приватної власності, в ній він зареєстрований. Вже протягом двох років він не має доступу до своєї квартири. В 2001 році в спірну квартиру по його заяві вселилися відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. По усній домовленості відповідачі повинні були проживати в квартирі 2-3 роки. На сьогоднішній день він та його дружина пенсіонери. Вони мешкають за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33, в квартирі, яка знаходиться на другому поверсі. Спірна квартира була придбана на його власні кошти, за 2100 доларів США. Ключі від спірної квартири він не має. Його син - відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі з 2004 року, він пішов з квартири після розірвання шлюбу з відповідачкою. При цьому [PERSON] забрала ключі від квартири у його сина. Він пенсіонер та спірна квартира необхідна йому для підтримання життєвого рівню. На сьогоднішній день дана квартира необхідна йому для підтримки здоров'я його дружини, яка дуже сильно хвора, їй важко рухатися, в наслідок чого їй необхідна квартира на першому поверсі, де саме і розташована спірна квартира. Він намагався добровільно вселитися в квартиру, просив Скворцову дати йому комплект ключів, але вона йому ключі не передала. Він дозволив їй мешкати в квартирі, при цьому попереджав про те, що має бажання користуватися квартирою в своїх потребах. В липні 2008 року він мав намір продати належну йому квартиру, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33 та переїхати разом зі своєю дружиною на постійне місце проживання до своєї квартири розташованої за адресою: м.Сєвродонецьк, вул. Леніна 55/16. При цьому 26.07.2008 року для швидшого продажу своєї квартири, він уклав з ПП [PERSON] договір про надання послуг по оформленню документів для відчуження квартири. У серпні 2008 року він повідомив [PERSON] про свій намір продати квартиру та переїхати на постійне місце проживання до спірної квартири, в зв'язку з чим просив її звільнити його квартиру та готов був підібрати для неї і внучки варіанти іншого житла. Однак коли позивач робив спроби переїхати, [PERSON] не пускала його у спірну квартиру. В подальшому між ним та відповідачкою склалися неприязні відносини, в наслідок того, що вона відмовляла впустити його в квартиру та виїхати з цієї квартири. Він вимушений був звертатися з цього приводу в міліцію. Просив суд: 1) Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON], який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у [PERSON], посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі під № 1498, і [PERSON], є однією і тією ж особою. 2) Визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з займаного ними житлового приміщення, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. 3) Визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. 4) Вселити [PERSON] в квартиру № 16, розташовану у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку Луганської області. 5) 5) Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи судом в розмірі 7 гривень 50 копійок. 6) Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача, просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] уточнені вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Просив задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала. Пояснила, що квартира [ADDRESS] була придбана для неї, її доньки та її колишнього чоловіка. При покупці цієї квартири були вкладені її гроші. Гроші для придбання квартири її мати давала її колишньому чоловікові [PERSON] Квартира була придбана за 2100 доларів США. Пізніше вони з чоловіком розірвали шлюб, позивач сказав, що квартира її та її колишнього чоловіка, тому вона з дитиною залишилась в ній мешкати. З початку у неї були дуже гарні відносини з усіма родичами, насамперед з позивачем. Але потім позивач почав втручатися в те, як вона виховує дитину, намагався командувати нею. Пізніше позивач та його дружина [PERSON] прийшли до неї та сказали, що якщо вона не буде їх слухатися, вона повинна виїхати зі спірної квартири. Потім їй стало відомо, що позивач подав позов до суду. На її думку це порушує її права, позивач хоче вигнати її з дитиною на вулицю. Вона на законних підставах зареєструвалася у вказаній квартирі. Позивач давав згоду на її реєстрацію в квартирі. Строк її мешкання в спірній квартирі з позивачем не обговорювався. В квартирі зареєстровано 4 людини, вона сплачує за комунальні послуги половину суми, яка підлягає сплаті. В квартирі на сьогоднішній день мешкає тільки вона та її донька. 23.01.2009 року на день народження її доньки, позивач накричав на неї, вчинив сварку та сказав, що виселить її. Оскільки між нею та позивачем склалися вкрай неприязні відносини, то на її думку вселення позивача в спірну квартиру та їх сумісне проживання є неможливим. Позивач пропонував їй варіанти придбання житла, але вони були неприйнятні для їх з донькою проживання. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов визнав. Пояснив, що квартира [ADDRESS] була придбана його батьком - позивачем за його власні кошти в 2001 році. Він його колишня дружина [PERSON] та їх донька переїхали з Узбекистану в м.Сєвєродонецьк. Позивач вирішив купити спірну квартиру. [PERSON] та сама [PERSON] не передавали ні йому ні позивачу гроші на придбання квартири. Квартира була придбана позивачем та була його власністю. Строки їх мешкання в указаній квартири вони не обговорювали. Він мешкав в спірній квартирі, як в квартирі свого батька. Раніше питання про виселення не виникало. З листопада-грудня 2004 року він не мешкає в спірній квартирі. З [PERSON] він розірвав шлюб. Після знімав квартиру в якій мешкав окремо. На сьогоднішній день він мешкає у м. Луганськ. Після розірвання шлюбу вимог про виселення також не було зі сторони позивача. Відповідачкою або її матір'ю йому не передавалися гроші для покупки квартири. Не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружина позивача. Вона підтримує позовні вимоги позивача. Під час придбання квартири № 16 в будинку № 55 у М.Сєвєродонецьку Луганської області вона мешкала разом із позивачем. Квартира була придбана на ім'я позивача на їх спільні кошти. Зараз вони з позивачем мешкають у квартирі батьків позивача. На сьогоднішній день вони мають бажання продати квартиру в якій мешкають та переїхати до спірної квартири. Але відповідачка [PERSON] не пускає їх у квартиру. Переїзд до спірної квартири необхідний їй, як вимушена міра, в зв'язку з тим, що вона перенесла інсульт, погано пересувається, тому їй необхідна квартира на першому поверсі. Вона з позивачем наперед попереджали, ще до подання позову до суду відповідачку про свій намір переїхати на постійне місце мешкання до спірної квартири, але відповідачка відмовилась звільнити квартиру. Представники третьої особи органу опіки та піклування [PERSON], [PERSON] та прокурор Пєршина В.В. в судовому засіданні не заперечували проти задоволенню позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача та його дружину вона знає протягом приблизно трьох-трьох з половиною років. Вона допомагала позивачу доглядати за його хворою дружиною [PERSON], яка була після інсульту. Вона прибирала в квартирі, годувала [PERSON], допомагала їй пересуватися по квартирі. Без її допомоги [PERSON] погано пересувається, їй важко підійматися на другий поверх будинку, де знаходиться квартира в якій вони мешкають з чоловіком. Відповідачку [PERSON] та її дитину вона якось бачила дома у позивача, при цьому відповідачка казала, що не збирається мешкати в цьому місці та хоче з нього виїхати. Як їй відомо позивач бажає переїхати з квартири на другому поверсі для того, щоб його дружина змогла частіше виходити на вулицю. [PERSON] не пускала у спірну квартиру позивача та відмовляла йому в тому, що він хоче переїхати в зазначену квартиру. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, думку прокурора та представників третьої особи органу опіки та піклування, які вважали, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні було встановлено, що згідно договору дарування квартири від 26 квітня 2001 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар квартиру № 16, що знаходиться в м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, буд. 55. Квартира розташована на 1-му поверсі, 3-х поверхового будинку. Квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 51,9 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м. Даний договір дарування квартири посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 26.04.2001 року [PERSON], реєстр №1498 /а.с.16/. Згідно довідки КП «СБТІ» № 16 від 10.02.2009 року, за обліком КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» об'єктів нерухомого майна в м. Сєвєродонецьку за [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 26.04.2001 року, реєстр № 1498 /а.с.17/. В судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, і суд вважає його встановленим, що зазначена спірна квартира була придбана позивачем не за договором дарування, а фактично був укладений договір купівлі-продажу між особами, вказаними у договорі, і квартира була придбана за 2100 доларів США. Як вбачається з заяви [PERSON] від 26.04.2001 року, посвідченої нотаріально, [PERSON] дав згоду на прописку сина [PERSON], невістки [PERSON] та онучки [PERSON] на належній йому житловій площі за адресою: [ADDRESS] /а.с.20/. Згідно довідки КП «Житлосервіс «Ритм» № 562 від 17.02.2009 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 18/. Судом було встановлено, що квартира № 16 розташована у будинку № 55 по вул. Леніна М.Сєвєродонецька Луганської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON]. Вказана квартира була придбана ним за власні кошти. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселилися в спірну квартиру з дозволу її власника - позивача [PERSON], сплачували комунальні послуги, та ніяких доказів того, що квартира була придбана для відповідачів або за їх кошти частково чи повністю, суду відповідачами надано не було. Право власності оформлене на позивача. Враховуючі ці обставини, суд вважає, що між позивачем та [PERSON], [PERSON] фактично було укладено договір найму квартири [ADDRESS] [PERSON]. Крім того, згідно довідки КП «Житлосервіс «Ритм» №457 від 24.02.2009 року договір найму між позивачем та його сином [PERSON], невісткою [PERSON] та внучкою [PERSON] в КПЖ «Ритм» не зберігся, в зв'язку з тим, що даний будинок був переданий в 2003 році з іншого житлового господарства /а.с.22/. Як вбачається з довідки КП «Житлосервіс «Добробут» № 688 від 02.03.2009 року, по вул. Леніна 55/16, складений договір найму між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] в КПЖ «Добробут» не зберігся /а.с.24/. Ствердження відповідачки [PERSON] стосовно того, що для придбання спірної квартири її мати передавала гроші, які в наступному були використані позивачем для покупки квартири, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема заперечувались позивачем і спростувались поясненнями відповідача [PERSON], якому начебто передавалися вказані гроші, який пояснив, що на покупку спірної квартири ні [PERSON] ні її мати грошей не давали і квартира була придбана виключно за власні кошти позивача. Яких- небудь інших доказів, в тому числі письмових, про передачу грошових коштів позивачу для придбання квартири, відповідачкою суду не було надано. З пояснень позивача вбачається, що в теперішній час він має намір мешкати у квартирі [ADDRESS], для чого знявся з реєстрації за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33 та зареєструвався за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 55/16 /а.с.76/, разом зі своєю дружиною [PERSON], яка є дуже хворою, погано пересувається та їй необхідно мешкати на першому поверсі житлового будинку, але не може цього зробити в зв'язку з тим, що колишня дружина його сина [PERSON] разом із його онукою [PERSON] чинять перешкоди позивачу у користуванні його майном, не виселяються з квартири та не дозволяють вселитися позивачу разом з його дружиною до спірної квартири. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 063648 23 листопада 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області /а.с. 14/. Як вбачається з повідомлення начальника УЗО [PERSON] № 1478 від 12.08.2009 року [PERSON] встановлений діагноз: атеросклероз судин головного мозку, гіпертонічна хвороба П, ІБС, діффузний кардіосклероз, СН ПА, дісцікуляторна енцефалопатія П(два), астеноневротичний, атактичний синдром /а.с.230/. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], які вона дала в судовому засіданні, [PERSON] дуже хворіє, після перенесеного інсульту погано пересувається, їй важко підійматися на другий поверх будинку, де знаходиться квартира в якій вони мешкають з чоловіком, в наслідок чого вона все рідше має можливість виходити на вулицю. Згідно договору дарування квартири від 22.07.2003 року [PERSON] прийняв в дар від [PERSON] та [PERSON] квартиру під № 33, що знаходиться в м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна будинок № 49. Ця квартира розташована на 2-му поверсі, 3-х поверхового будинку /а.с. 11/. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, за повідувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.158 ЖК України жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач може користуватися відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно із ч.3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідно для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Як вбачається з пояснень позивача, підтверджується поясненнями третьої особи [PERSON], та матеріалами справи, дружина позивача [PERSON] є дуже хворою людиною, якій важко пересуватися без зайвої допомоги, тому позивач вирішив мешкати разом з дружиною у належній йому на праві приватної власності квартирі за адресою: м [PERSON], вул.Леніна 55/16, яка знаходиться на першому поверсі будинку, в зв'язку з тим, що дане житлове приміщення необхідно для проживання йому та його дружині. Для цього позивач почав оформлювати документи по продажу квартири належній йому на праві приватної власності за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна 49/33, яка знаходиться на другому поверсі будинку, в якій вони мешкають разом з його дружиною, бо мешкання в цій квартирі завдає труднощі його дружині при виході на вулицю. Про свій намір переїхати на постійне проживання до квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька позивач неодноразово повідомляв [PERSON], яка мешкає в цій квартирі. Так, як вбачається з заяви [PERSON] на ім'я начальника Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області, він просить прийняти необхідні міри до [PERSON], яка не пускає його в квартиру, яка йому належить, чинить перешкоди в проживанні у власній квартирі. Дана заява датована ще 05.03.2009 року, відправлена 05.03.2009 року та отримана Сєвєродонецьким MB УМВС, згідно поштового повідомлення 06.03.2009 року /а.с. 32,33/. Крім того, позовна заява за даною цивільною справою була подана до суду 16.03.2009 року, тобто позивач про свій намір розірвати договір найму жилого приміщення попередив відповідачку [PERSON] - наймача квартири, за три місяці. В зв'язку з чим, на думку суду позивач повністю виконав вимоги ст.168 ЖК України про попередження відповідачку про свій намір розірвати договір найму та про звільнення нею жилого приміщення, тобто більше ніж за три місяця. Також, під час судового розгляду справи, було встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] виникли неприязні відносини, та відповідачка чинить перешкоди вселенню позивача в спірну квартиру, що підтвердилось в судовому засіданні поясненнями як позивача так і відповідачки [PERSON], відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON] та свідка [PERSON], а також заявою [PERSON] в Сєвєродонецький MB УМВС України в Луганській області від 05.03.2009 року /а.с.32/ та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.03.2009 року, згідно якої 10.03.2009 року до Сєвєродонецького MB УМВС з заявою звернувся [PERSON], який мешкає за адресою: м.Сєвєродонеццьк, вул. Леніна 49-33 про те, що в квартирі, яка знаходиться за адресою Леніна 55/16, яка належить йому, мешкає його невістка [PERSON] з онукою, та відмовляються з'їхати. Під час перевірки було встановлено, що влітку 2008 року [PERSON] вирішив в'їхати в квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Леніна 55/16, для того, щоб там жити, але так як у нього склалися неприязнені стосунки з [PERSON], він попрохав її з'їхати з квартири, але остання відмовилася з'їхати /а.с.57,58/, а також заявою [PERSON] на ім'я начальника служби у справах неповнолітніх від 26.05.2009 року, в якій [PERSON] просить прийняти міри до [PERSON] який порушує права дитини, виключив у квартирі електрику, газ та намагався вибити вхідні двері квартири де вона мешкає з дитиною /а.с.82/, в зв'язку з чим, на думку суду, спільне проживання позивача та членів його сім'ї з [PERSON] та [PERSON] є неможливим, як і вказують на це сторони. Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2. ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, жиле приміщення, а саме квартира № 16, розташована у будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька Луганської області, необхідне для проживання дружині позивача - [PERSON], позивач попереджав відповідачку [PERSON] про свій намір розірвати з нею договір найму жилого приміщення за три місяці, та спільне мешкання позивача і членів його сім'ї з відповідачами [PERSON] та [PERSON] неможливе, тому суд вважає договір найму розірваним, та відповідно до цього відповідачів [PERSON] та [PERSON], які проживають в даному жилому приміщенні такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням та підлягають виселенню з нього. Що стосується вимоги позивача про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], на думку суду дана вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, в спірній квартирі зареєстрований але не мешкає з 2004 року син позивача відповідач [PERSON], що підтверджується актом перевірки паспортного режиму комісією КП «Житлосервіс «Ритм» № 10 від 26.02.2009 року /а.с.25/ та не заперечувалося в судовому засіданні самим відповідачем [PERSON] Він виїхав з спірної квартири після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] /а.с.54/. В зв'язку з чим, на думку суду реєстрація відповідача в квартирі позивача дійсно чинить перешкоди у здійсненні його права, як власника, користування та розпорядження своїм майном, в зв'язку з чим, [PERSON] повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] є власником квартири № 16, розташованої в будинку № 55 по вул. Леніна м. Сєвєродонецька та проживання в даній квартирі необхідно для його дружини, на думку суду, позивач [PERSON], підлягає вселенню в зазначену квартиру. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON], який вказаний у договорі дарування квартири № 16, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у [PERSON], посвідчений 26.04.2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі під № 1498, і [PERSON], є однією і тією ж особою, на думку суду дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлений підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Як вбачається з пояснень позивача, у договорі дарування від 26.04.2001 року квартири №1 6, розташованої у будинку № 55 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку прізвище позивача українською мовою написано з помилкою - «Андреєв» замість «Андрєєв». Вказане позивачем підтверджується матеріалами справи, а саме: копією паспорту громадянина РФ [PERSON], в якому російською мовою вказано «Андреев Владимир Ильич» /а.с.9/; копією тимчасової посвідки на постійне проживання [PERSON] /а.с. 10/; копією довідки КП «СБТІ» № 16 від 10.02.2009 року /а.с. 17/; копією договору дарування квартири від 22.07.2003 року /а.с.11/; копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 063648 /а.с. 14/. Факт придбання указаної квартири саме позивачем та оформлення договору на його ім'я не заперечується і сторонами по справі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, наведені позивачем достовірні, у зв'язку з чим його позовна вимога про встановлення факту, що має юридичні значення підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати понесені позивачем підтверджуються: квитанцією № 312/346 від 23.02.2009 року про сплату судового збору в розмірі 8 гривень 50 копійок /а.с.2/; квитанцією № 311/344 від 23.02.2009 року про сплату витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 7 гривень 50 копійок /а.с.3/. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 7 гривень 50 копійок, а всього 16 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved