Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачки [PERSON] та просить встановити конкретний порядок користування жилими приміщеннями квартири [ADDRESS], виділивши в користування позивачу кімнату, розміром 12,4 кв.м., [PERSON] - кімнату, площею 17,2 кв.м., а допоміжні приміщення та приміщення побутового призначення - залишити в спільному користуванні. Крім того, просив стягнути з відповідачки на його користь половину вартості сплачених житлово-комунальних послуг в розмірі 5416 грн. 51 коп., посилаючись на те, що відповідачка відсторонилась від оплати комунальних послуг та квартирної плати, електроенергії, гарячого та холодного водопостачання. З червня 2003 року по липень 2009 року оплату за ці послуги здійснював позивач, хоча і не міг користуватись квартирою та комунальними послугами, оскільки не мав можливості без рішення суду вселитись у квартиру. Всього позивачем було сплачено рахунків за житлово-комунальні послуги на суму 10833 грн. 02 коп., а оскільки сторони по справі є співвласниками квартири , то відповідачка також зобов'язана утримувати квартиру та сплачувати за житлово-комунальні послуги, тому просив стягнути 1/2 частину від загальної вартості понесених позивачем витрат. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на його користь 5738 грн. 14 коп., оскільки за період з серпня по жовтень 2009 року також оплатив вартість житлово-комунальних послуг на суму 643 грн. 26 коп., 1/2 з яких становить 321 грн. 63 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , визначити конкретний порядок користування квартирою та стягнути з відповідачки на користь позивача половину понесених витрат по листопад 2009 року включно , в розмірі 5738 грн. 14 коп. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти запропонованого порядку користування квартирою, відповідно до якого позивачу буде виділена кімната, площею 12,4 кв.м., а позивачці - кімната, площею 17, 2 кв.м. Проти позовних вимог про стягнення половини вартості понесених позивачем витрат на оплату житлово-комунальних послуг та плати за утримання будинку та прибудинкової території - заперечила та просила в задоволенні даної частини позову відмовити, посилаючись на те, що оскільки власником особового рахунку є позивач, то його представник завжди забирала рахунки, які надходили , чим не давала можливості [PERSON] здійснити оплату житлово-комунальних послуг. В окремі періоди часу, зокрема в 2006 році та частково в 2009 році відповідачка оплачувала житлово-комунальні послуги, про шо надала квитанцій на загальну суму 3457 грн. 78 коп. Представник третьої особи - КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва в судове засідання не зявився, надіслав заяву , якою просить розглянути справу в його відсутності. Вислухавши представників сторін , вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному. Під час перебування у шлюбі з відповідачкою, позивач [PERSON] отримав 17.04.2003 року свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], що було видане Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на підставі наказу №564-С/КІ від 08.04.2003 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.08.2007 року за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності по 1/2 частині за кожним спірної квартири [ADDRESS]. (а.с. 6-8). Спірне приміщення представляє собою ізольовану двокімнатну квартиру , загальною площею 55,7 кв.м., жилою площею 29, 4 кв.м. і складається з кімнат розміром 12,4 кв.м. та 17,2 кв.м. (а.с.9). Як вбачається з довідки форми № 3 , виданої ЖЕД № 205 КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва , в квартирі на даний час зареєстровано 2 особи - позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 13.06.2008 року Відділом РАЦС Дарницького РУЮ в м. Києві, шлюб між сторонами розірвано. Між сторонами існує спір з приводу користування квартирою. Відповідно до ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що в разі неможливості поділу в натурі квартири , яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. При вирішенні питання порядку користування спірним приміщенням між сторонами, суд враховує, що квартира є спільною частковою власністю сторін і кожен з них має право на володіння та користування квартирою. Відповідачка [PERSON], від імені якої діяла представник [PERSON], позовні вимоги в цій частині визнала. У випадку встановлення порядку , при якому позивачу у користування буде виділено кімнату, площею 12,4 кв.м. , а відповідачці - кімната , площею 17,2 кв.м., житлові права та права відповідачки як співвласника квартири не будуть ущемлені , оскільки їй в користування виділяється кімната більшою жилою площею , ніж позивачу, при цьому сторони залишаються співвласниками у рівних частинах - по 1/2. Оскільки між сторонами існує спір з приводу користування квартирою, то позов про встановлення конкретного порядку користування квартирою підлягає задоволенню, позивачу необхідно виділити в користування житлову кімнату, площею 12, 4 кв.м., відповідачці - 17, 2 кв.м., а приміщення загального користування - кухню, коридор, ванну кімнату , туалет, лоджію - залишити у спільному користуванні сторін. Щодо позовних вимог про відшкодування 1/2 частини вартості сплачених послуг на утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг, то вказані позовні вимоги підлягають задоволенню частково, при цьому суд керується принципом диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Заявляючи про стягнення з відповідачки 1/ 2 частини вказаних платежів , тобто половину від суми 10833 грн. 02 коп. , що становить 5416 грн. 51 коп., а в подальшому збільшивши позовні вимоги на 321 грн. 63 коп., позивач надав наступні докази: наданий ЖЕК № 210 Дарницького району м. Києва перелік сум, що надійшли як плата за утримання будинку та прибудинкової території і за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку, відкритому на імя [PERSON] ( квартира [ADDRESS]) , з якого вбачається що за період з серпня 2003 року по травень 2009 року включно надійшло платежів на загальну суму 8796 грн. 04 коп. ( а.с. 11-12), -квитанції про сплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період з січня 2007 року по листопад 2009 року, -сплачені рахунки за опалення та послуги з утримання будинку та прибудинкової території за червень 2009 року - 237 грн. 16 коп., за липень 2009 року - 237 грн. 16 коп., -квитанцію про сплату за електроенергію на суму 204 грн. 10 коп. , підтверджену актом звіряння з АК «Київенерго» ( а.с. 16-17), -квитанцію про сплату заборгованості за гаряче та холодне водопостачання за період 2003-2009 роки на загальну суму 1358 грн. 56 коп., підтвердженою актом звіряння показників обліку води від 13.07.2009 року, складеного працівниками ЖЕД № 205 ( а.с. 18- 19). З викладеного вбачається, що розмір понесених витрат позивач визначає за період з серпня 2003 року по липень 2009 року як : 8796 грн. 04 коп. + 237грн. 16 коп. + 237 грн. 16 коп. + 204 грн. 10 коп. + 1358 грн. 56 коп. =10833 грн. 02 коп. При збільшенні позовних вимог позивач просить включити до розрахунку понесені ним витрати у розмірі сплачених платежів : за серпень 2009 року - 231 грн. 10 коп., вересень - 231 грн. 10 коп., жовтень - 181 грн. 06 коп. та листопад 2009 року - 192 грн. 20 коп. Однак в судовому засіданні встановлено, що в період 2003 - 2005 роки сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2000 року , проживали у вказаній квартирі разом та вели спільне господарство. Як вбачається з копії позовної заяви про розірвання шлюбу від 14.02.2008 року, що подавалась до суду [PERSON] ( а.с. 33) , він зазначав, що з осені 2005 року він з відповідачкою не ведуть спільне господарство, з вересня 2005 року він переїхав до матері і з того часу вони з [PERSON] проживають окремо. Вказана обставина не оспорювалась представником відповідачки в судовому засіданні, і вона підтвердила, що з 2005 року позивач в квартирі не проживає. Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.08.2007 року встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана сторонами як подружжям і належала їм на праві спільної сумісної власності. Цим же рішенням у звязку з поділом майна подружжя право спільної сумісної власності було припинене , квартира стала належати сторонам на праві спільної часткової власності ( а.с. 6-8). Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Тому суд приходить до висновку, що в разі припинення ведення сторонами спільного господарства, вони повинні були нести витрати по утриманню квартири як співвласники в рівних частках, тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування йому понесених витрат на утримання квартири та сплату житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню частково, за період з вересня 2005 року. Як вбачається з наданих відповідачкою доказів, за період з січня по листопад 2006 року включно витрати по утриманню квартири та плату за житлово-комунальні послуги несла [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціями. Однак , при підрахунку загальної суми понесених відповідачкою витрат, половину з яких також мав сплачувати позивач , суд вважає за необхідне враховувати лише плату за утримання будинку та прибудинкової території та опалення квартири, оскільки саме ці платежі повинен сплачувати власник незалежно від того, проживає він у квартирі чи ні . Решта понесених [PERSON] витрат - на оплату гарячого та холодного водопостачання, електроенергії - включенню до загальної суми понесених нею витрат не підлягають, оскільки відповідачка користувалась цими комунальними послугами особисто, а позивач в квартирі не проживав. Тому квитанції про сплату відповідачкою [PERSON] плати за гаряче та холодне водопостачання, електроенергію суд не приймає до увагт: та не враховує при проведенні розрахунків. Отже, із наданих відповідачкою квитанцій суд враховує лише суми платежів за утримання будинку та прибудинкової території та опалення квартири за період січень - листопад 2006 року, по 72 грн. 71 коп. щомісяця, що становить суму 829 грн. 95 коп.. 1 2 частина якої становитиме 414 грн. 98 коп. ( а.с. 34- 43). Таким чином , представником позивача в судовому засіданні підтверджено , що позивач поніс витрати на утримання квартири [ADDRESS] та сплату житлово-комунальних послуг : -за період вересень - грудень 2005 року - 421 грн. 12 коп., -за грудень 2006 року - 205 грн. 70 коп., -за період січень - грудень 2007 року - 2216 грн. 02 коп., -за період січень - грудень 2008 року - 1953 грн. 54 коп., -за період січень - листопад 2009 року - 2019 грн. 63 коп. -крім того, додатково за електроенергію - 204 грн. 10 коп., -гаряче та холодне водопостачання - 1358 грн. 56 коп. Всього , на загальну суму - 8378 грн. 67 коп. Враховуючи, що протягом січня - листопада 2006 року витрати на утримання квартири та опалення понесла відповідачка на суму 829 грн. 95 коп., то половина із понесених нею витрат підлягає відрахуванню із суми, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Тому суд , вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог про відшкодування половини понесених витрат , приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню одна друга частина понесених ним витрат на утримання квартири, що становить : ( 8378 грн. 67 коп. / 2 = 4189 грн. 34 коп.) - (829 грн. 95 коп./ 2 = 414 грн. 98 коп.) = 3774 грн. 36 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З наданих представником позивача квитанцій вбачається, що позивач поніс наступні судові витрати - за складання позовної заяви - 400 грн., судовий збір - 54 грн. 17 коп., 8 грн. 50 коп., 7 грн. 22 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн., що становить суму 499 грн. 89 коп. Враховуючи, що позивач просив стягнути з відповідачки 5738 грн. 14 коп. ( 100%), а суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог на суму 3774 грн. 36 коп. ( 65,8 %) , то судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеній частині позовних вимог : 499 грн. 89 коп. х 65,8 % , що становить 328 грн. 93 коп. На підставі викладеного, ст. 317, 319, 321, 356-358, 360 ЦК України, п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» ,

Outcome: partial