Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому вказує, що перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, від яких вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. З серпня 2009 шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо спільне господарство не ведуть. Домовленості щодо постійного місця проживання дитини сторони не дійшли. До серпня 2009 донькою опікувалася мати, піклувалася про її фізичний, духовний стан, розумовий розвиток, стан її здоровя. Батько під час спільного проживання матеріально забезпечував дитину. Позивачка у своєму позові вказує, що дівчинка має більшу прихильність до матері, хоча матеріальні заохочення з боку батька та виконання ним всіх без обмеження матеріальних вимог дитини заохочують дитину бачитися з батьком, негативно відображаються на психоемоційному стані та стані здоров'я дитини. Відсутність постійного місця проживання дитини і невизначеність з цього питання, на думку позивача, може негативно вплинути на психологічний стан дитини, завдати шкоди здоровю дівчинки, негативно вплинути на формування характеру, звязку з чим, просить визначити місце проживання дитини разом з матірю. У судовому засіданні позивач і її представник підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечує, і вважає, що з урахуванням думки дитини у позові необхідно відмовити, т.я. він створив належні умови для розвитку, виховання і навчання дитини, забезпечує її матеріально, і має рівні права з позивачкою щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Крім того. Відповідач вважає, що дитина має більшу прихильність до нього, а не до матері. Адвокат підтримує думку відповідача. Представник Органу опіки і піклування просить суд вирішити спір на підставі закону і здобутих доказів, з урахуванням інтересів дитини, і недопущення порушення її прав. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких мають малолітню дитину - доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. З серпня 2009 фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Підставою для звернення з даним позовом до суду є відсутність домовленості між батьками щодо місця проживання дитини. На час розгляду справи у суді сторони досягли домовленості щодо місця проживання дитини та погодили графік, згідно якого дитина з понеділка по четвер проживає з батьком, а з пятниці по неділю - з матірю. Але позивач вважає, що такий графік також не є вирішенням проблеми і наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Згідно ст.. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ст.. 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони досягли домовленості щодо місця проживання дитини і погодили графік, якого намагаються дотримуватися, що не заперечується самими батьками дитини. Судом установлено, що кожен з батьків створили належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини, що вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов (а.с. 33-34.) Батьки малолітньої [PERSON]-А. у рівній мірі піклуються про дитину, виявляють увагу до неї і турботу про неї, і позивач і відповідач позитивно характеризуються за місцем роботи і проживання, матеріально забезпечені, працюють ( а.с. 18,21,30,31,92). Разом з тим, батько дитини - [PERSON] не має постійного місця проживання, т.я. зареєстрований за місцем проживання своїх знайомих по вул.. Карпинського, 63 у м. Запоріжжі, а по вул.. Айвазовського, 42 винаймає частину жилого будинку. При цьому ніяких договорів щодо строку винайму будинку та інших умов винайму з його власниками не укладалося. Даних фактів не заперечував у суді і сам [PERSON] З показів свідків [PERSON] і [PERSON], а також самого відповідача вбачається, що дитина у ті дні коли має проживати з батьком тобто з понеділка по четвер після закінчення занять у школі знаходиться разом з батьком на його робочому місці ТОВ «ЛОТ», дитина більшу частину доби з 13-14 години і до 21-22 години перебуває у приміщенні, яке не пристосовано для цього - це приміщення не має природнього освітлення, дитина не має місця для відпочину, не має обладнаного місяця для вивчення уроків, оскільки це приміщення є кімнатою відпочину персоналу ТОВ «ЛОТ». Уроки дитині допомагають готувати працівники ТОВ «ЛОТ». Дитина впродовж другої половини дня не буває на свіжому повітрі, не відвідує ні гуртків, ні спортивних секцій, ні культурно розважальних заходів, не спілкується з однолітками. Такий режим дня дитини обумовлений графіком роботи батька, і на думку суду, негативно впливає на стан здоровя дитини, її психоемоційний стан, духовний та фізичний розвиток. Натомість [PERSON] має у власності 3-кімнатну квартиру, у якій зареєстрована дитина (а.с. 8,19), працює, але створює належні умови для дитини, а саме, у разі зайнятості на роботі з дитиною знаходиться бабуся, яка також допомагає дитині приготувати уроки, слідкує за режимом дня дитини. У вихідні дні мати провидить час з дитиною, організовує її відпочинок та дозвілля. З показів свідків, які є психологами, [PERSON] і [PERSON] вбачається, що дитина перебуває у вкрай напруженому психоемоційному стані, про що свідчать психологічні тести, і такий її стан викликано довго триваючою емоційною напругою у сімї, зокрема конфліктом у сімї між батьками дитини. Аналогічні пояснення надав свідок [PERSON], яка є класним керівником [PERSON]-А., а крім того пояснила, що і батько і мати у рівній мірі намагаються забезпечувати належний рівень виховання та навчання дитини, цікавляться її успіхами у навчанні, відвідують батьківські збори. Разом з тим, свідок пояснила суду, що відсутність постійного місця проживання дитини, спроби батьків якимось чином, здебільшого шляхом задоволення матеріальних забаганок дитини отримати її прихильність, негативно впливають на формування характеру дитини, формування її як особистості. Покази свідка [PERSON] суд до уваги не приймає, т.я. на думку суду, вони не можуть бути обєктивними і неупередженими, оскільки вона є пацієнткою [PERSON] і перебуває під його впливом та залежністю. Конвенція про права дитини виходячи з рівності прав матері і батька, у п.1 ст. 9 проголошує правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Судом на вимогу відповідача та його адвоката була допитана малолітня [PERSON]-А. і у суді вона виявила бажання проживати разом з обома батьками, і не виявила більшої прихильності до когось із них. Суд, виходячи з принципів справедливості та розумності, інтересів дитини, враховуючи її вік та стать, а також думку самої дитини, на підставі аналізу досліджених доказів приходить до висновку, що місце проживання дитини необхідно визначити з матірю. Адже саме матір за своєю природою є продовжувачем роду людського, і є найближчою людиною для дитини. Суд вважає, що саме мати зможе забезпечити належний рівень духовного, фізичного розвитку дівчинки, в тому числі як жінки, створити належні умови для формування її як особистості, повноцінного члена суспільства. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обгрнутованими, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved