Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

[PERSON] 21.12.2009 року звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 08.09.1990 року у виконкомі Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем, змінивши дівоче прізвище Романчак. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, зневажає її, принижує її людську гідність, мало приділяє уваги як жінці, живе своїм власним життям, не цікавиться і не піклується сімєю. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вже більше року не підтримують сімейних звязків та не ведуть подружнього життя, через що втратила до відповідача почуття поваги та любові і прийшла до висновку, що їх шлюб розпався. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти на неї. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, а також пояснила, що вони проживають з відповідачем окремими сім"ями, діти знаходяться біля неї, вважає, що сім"ю зберегти неможливо, оскільки відповідач своєю поведінкою негативно впливає на її стан здоров"я та дітей. Відповідач [PERSON] позов визнав, про що надав суду письмову заяву, при цьому пояснив, що миритися з позивачкою також не бажає, її не любить, вона п"є, курить сигарети, порушує подружню вірність. Просить розірвати шлюб між нею і ним, судові витрати покласти на позивачку, дітям буде допомагати. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 08 вересня 1990 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 8 у виконкомі Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області /свідоцтво 11-СГ № 432301 /а.с.4/. Від подружнього життя мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, та сина [PERSON], [INFO], який на день розгляду справи не є повнолітнім(а.с.5). Сторони проживають в різних населених пунктах, окремо, більше одного року, стали чужими. Наведене свідчить, що сімя сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Витрати по реєстрації розлучення за згодою сторін слід покласти на позивачку. Дітей залишити на вихованні з матір"ю [PERSON], з огляду на те, що вони проживають з нею та перебувають на її утриманні, чого не заперечував і відповідач. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позовні вимоги позивачки також ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved