Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

[PERSON] 01.11.2008 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], З особи - Відділ опіки та піклування Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини - дочки [PERSON], [INFO], та про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини; крім того, як батько малолітньої дочки, він не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини та ухиляється від їх виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] позов визнав частково; не заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини - дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, як про це просить позивачка, просив в задоволенні позову в частині позбавлення його батьківських прав відмовити, стверджуючи, що підстав для задоволення позову в цій частині не має. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, заслухавши висновок представника органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації [PERSON], яка вважала, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, думку прокурора Лиховид О.С., який просив позов задовольнити, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобовмязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.03.2006 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2008 року шлюб між ними було розірвано (а.с.42-43), 16.04.2008 року [PERSON] отримала свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.40). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.41); донька [PERSON] проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.97). Відповідач [PERSON] працює і має достатні доходи для сплати аліментів, інших утриманців він не має. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на дитину, не оспорюючи розмір стягуваних аліментів (1/3 частина заробітку/доходів щомісячно) та період стягнення, як про це просить позивачка. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, визнання відповідачем в цій частині позову, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, і вважає можливим встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - 1/3 частину від заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 01.11.2008 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону. Згідно ч.1,2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч.І ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (дітей). В судовому засіданні встановлено: відповідач [PERSON] є батьком дитини - дочки [PERSON], [INFO]. Матір"ю [PERSON], [INFO] є позивачка [PERSON] Малолітня [PERSON], [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] з п»ятимісячного віку разом з батьками позивачки - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07.08.2009 року (а.с.96, 84) і не заперечується сторонами. Позивачка [PERSON] фактично проживає і постійно працює в м. Києві (а.с.86-87, 130). Відповідач [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 114); працює в ТОВ «Торгівельна група «Конкорд» з 01.07.2009 року на посаді торгівельного представника (а.с.136, 81-83); у 2007 році він закінчив Національний педагогічний університет імені М.П. Драгоманова і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Педагогічна освіта» (а.с. 145). Як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2008 року (а.с.80), з травня 2007 року сторони вже проживали окремо; як стверджує відповідач відносини між сторонами погіршились після смерті його батька [PERSON], який помер 18.04.2007 року (а.с. 133). Дані обставини також підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Крім того, позивачка [PERSON] не заперечує того факту, що після розірвання шлюбу між сторонами, взаємовідносини між відповідачем та її батьками є такими, що вони не спілкуються; вона (позивачка) відвідує свою дочку [PERSON] у батьків по вихідним дням, залежно від можливостей по роботі. Ствердження відповідача [PERSON] про те, що за встановлених обставин він намагався належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дочки [PERSON] та її матеріального утримання, підтримувати з дитиною зв»язок, з урахуванням віку дитини, фактом її переїзду до батьків позивачки, що фактично суттєво обмежувало його можливості в спілкуванні з дитиною, підтверджуються також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що підставою звернення позивачки [PERSON] до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача є насамперед факт розірвання шлюбу між сторонами. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тому, виходячи з обставин справи, ставлення відповідача [PERSON] до своєї дитини - дочки [PERSON] - на час розгляду справи, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про позбавлення батьківських прав має бути відмовлено; при цьому, висновок Органу опіки та піклування щодо наявності підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] не може бути покладений в основу рішення суду по даній справі.

Outcome: partial