Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду в січні 2008 року з позовом до [PERSON] про визнання права власності на &frac12; частину будинку та виділ її в натурі, вказавши, що 25.09.1988 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони переїхали в спірний будинок [ADDRESS], належний відповідачу, 18.01.99 року відповідач отримав Державний акт про право власності на землю, на якій розташований вказаний будинок, та надалі з 1999 року сторони почали його капітальну перебудову: знесли основні конструкції і на місці старого будинку зі шлаковатна почали будівництво нового цегляного будинку. Також на земельній ділянці побудували цегляний хлів - літера М, цегляну майстерню - літера П, цегляну котельну - літера Н, цегляні хліви - літери Л, К. на даний час будівництво включно з оздоблювальним роботами повністю завершено. Вважає побудований будинок новоствореним нерухомим майном, набутим під час шлюбу. Будинок не зданий в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано в установленому порядку, а відповідач у зв'язку із погіршенням стосунків між ними відмовляється зареєструвати будинок. В зв'язку із зазначеними обставинами позивач просить визнати спірний будинок об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на &frac12; частину вказаного будинку; розділити в натурі вказаний будинок, виділивши їй в на турі &frac12; його частку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, уточнивши їх. Просять суд визнати за позивачем право власності на 40% будинковолодіння [ADDRESS], за відповідачем - на 60% будинковолодіння; встановити порядок користування вказаним будинковолодінням, передавши позивачу у володіння та користування приміщення першого поверху будинку (кухню розміром 16,7 кв.м, гардероб розміром 9,10 кв.м, кімнату розміром 41,7 кв.м, санвузол розміром 8,7 кв.м, санвузол розміром 6,2 кв.м, кладову розміром 5,5 кв.м), а відповідачу - приміщення другого поверху будинку (кімнату 19,4 кв.м, кімнату 24 кв.м, кімнату 22,10 кв.м, санвузол 6,8 кв.м, санвузол 5,2 кв.м, а також приміщення мансардного поверху); холи, розташовані на першому та другому поверхах, розмірами 29,7 кв.м, 32 кв.м, сходову клітину розміром 17,9 кв.м, коридор розміром 3,8 кв.м - залишити у спільному користуванні. Також просять встановити порядок користування господарськими приміщеннями, позначеними на Схемі розміщення будівель і споруд літерами «П», «Л», «Н», «К», наступним чином: передати позивачу у володіння та користування приміщення розміром 33,4 кв.м, 22,6 кв.м, 16,4 кв.м, 2,9 кв.м, 8,2 кв.м; відповідачу - приміщення розміром 90,3 кв.м, 42,3 кв.м; залишити в спільному користуванні приміщення розміром 14,7 кв.м, 3,7 кв.м, 2,7 кв.м, 9,3 кв.м. Крім того, просять встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою [ADDRESS], передавши в користування позивачу земельні ділянки, позначені на Плані варіантів користування земельною ділянкою літерами «Е», «Ш», «О», «Д» розмірами 0,0101 га, зафарбовані на вказаному Плані варіантів червоним кольором; земельну ділянку розміром 0,0195 га, позначену на Плані варіантів користування земельною ділянкою літерами «Н», «М», «В», «Г», зафарбовану блакитним кольором, залишити в користуванні відповідача; земельну ділянку навколо будинку та вхід на подвір'я, зафарбовані на Плані варіантів користування земельною ділянкою білим кольором, залишити у спільному користуванні. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги в остаточному їх варіанті визнали, згодні із запропонованим порядком розподілу спільного будинковолодіння сторін. Заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що до задоволення позову наявні законні підстави. Так, згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, а згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Законність позовних вимог також підтверджується наявними в матерілаах справи доказами: копією свідоцтва про укладення шлюбу; копією Державного акту на право приватної власності на землю; висновком № 24/08 експерта будівельно-технічної експертизи. Судовий збір в сумі 700 грн. сплачено позивачем, решта судового збору в сумі 1000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки ціна позову складає 677290 грн., а судовий збір по справі - відповідно 1700 грн.

Outcome: approved