Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ "Тепловозоремонтний завод", в якому посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в трудових відносинах, булав звільнена 31.03.2009 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, проте не отримала розрахунку при звільненні, просить стягнути заборгованість з заробітної плати станом на день звільнення, середній заробіток за весь час затримки розрахунку. В судовому засіданні позивач уточнила розмір позовних вимог, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з ВАТ "ТРЗ" заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 4179 грн. 11 коп. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ВАТ "Тепловозоремонтний завод" та згідно записів трудової книжки звільнена з посади машиніста двірника 31.03.2009 року у звязку зі скороченням штату працівників ні підставі п. І ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу ВАТ "ТРЗ" № 519 від 31.03.2009 року. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як встановлено в судовому засіданні ВАТ "Тепловозоремонтний завод" не здійснило повний розрахунок з [PERSON] при її звільненні, на час розгляду справи судом розмір заборгованості становить 1820 грн. 89 коп., в тому числі вихідна допомоги 936 грн. 27 коп., що підтверджується також довідкою ВАТ "Тепловозоремонтний завод" № 70-15/336 від 03.03.2010 року. Відповідно до довідки ВАТ "Тепловозоремонтний завод" № 70-15/336 від 03.03.2010 року середній заробіток [PERSON] становить 936 грн. 27 коп. Згідно положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Між тим, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує, що з позовом до суду вона звернулася більше ніж через 10 місяців після звільнення й непроведения з нею розрахунку, при цьому, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона не мала можливості звернутись до суду за захистом порушеного права раніше, в період з квітня по жовтень 2009 року зверталася до підприємства з вимогою про проведення розрахунку, тобто вживала заходи для відновлення своїх трудових прав, а відтак не довела в судовому засіданні, що її дії не були спрямовані отримання виплат, передбачених ст. 117 КЗпП України, в збільшеному розмірі. Виходячи з наведеного та з урахуванням положень й| 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24.12.1999 року щодо співвідношення розміру відшкодування за час затримки розрахунку порівняно із середнім заробітком, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволенні позовних вимог в цій частині та стягнення з ВАТ "ТРЗ" на користь [PERSON] коштів в розмірі 4179 грн. 11 коп. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. За змістом статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплату судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial