Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-29 00:00:00

У листопаді 2009 року позивач звернулася до суду із позовною заявою за якою просила визнати державний акт на право приватної власності на землю від 18 09 1995 року виданий на імя [PERSON], недійсним та скасувати його реєстрацію. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що 04.11.1999 року між нею та [PERSON] Т В на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі було укладеного договір купівлі-продажу нерухомого майна, земельної ділянки загальної площі 474 кв.м. без споруд, за адресою м. Миколаїв, Центральний район ТС «Победа- Всі умови за цим договором сторонами виконані. Однак 06.04.2000 року [PERSON] Т В померла, в зв'язку з чим, в подальшому договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчувався Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2009 року договю купівлі- продажу нерухомого майна земельної ділянки площею 474 кв.м. визнано дійсним Між тим відповідачі відмовили позивачу у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку у звязку з тим, що державний акт на колишнього власника [PERSON] Т В не визнан не дійсним та не скасовано його реєстрацію. З цих підстав вважає свої права порушені, у зв'язку з чим звернулася до суду із позовом. Відповідачі у судове засідання не зявилися своїх представників у судове засідання не направили, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін що не зявилися, за наявними матеріалами в справи у попередньому судовому засіданні, в порядку ст. 130, 174 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України положення Цивільного кодексу України застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сфері використання природних ресурсів, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Судом встановлено, що 04 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] Т В. на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №2516-Л, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 474 кв.м. без споруд, за адресою м. Миколаїв, Центральний район ТС «Победа». 06.04.2000 року [PERSON] Т В. померла, у звязку з чим, в подальшому договір купівлі- продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчувався. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2009 року договір купівлі-продажу нерухомого майна №2516-J1, емельної ділянки площею 474 кв.м. визнано дійсним. Відповідно до наданого суду державного акту на право приватної власності на землю виданого на імя [PERSON], яка є стороною по договору Купівлі-продажу, земельна ділянка, що розташована на території м. Миколаїва, ТС «Победа», передана у приватну власність [PERSON], площею 0,0474 гектарів в межах згідно з планом, призначенням: для садівництва. Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації Відповідно до ч.І ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК. Або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким, чином, суд вважає, що викладені обставини, є законними підставами для визнання державного акту не дійсним та підлягає скасуванк о а позов задоволенню.

Outcome: approved