Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

01 лютого 2010 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому вказав, що 12 липня 2008 року він передав в борг [PERSON], грошові кошти в сумі 30200 грн., які останній зобовязався повернути до 10 вересня 2008 року, але на даний час ним повернуто грошові кошти в сумі 10000 грн. Тобто відповідач не в повній мірі виконав свої зобовязання за договором позики та відмовляється це робити в добровільному порядку, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 20200 грн. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 12 липня 2008 року з врахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми боргу, а всього 22401, 8 грн. та понесені ним судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмового заперечення проти задоволення позову від нього не надходило, а тому у суду є всі підстави для ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Вивчивши матеріали справи, враховуючи пояснення позивача, суд вважає, що позов повинен бути задоволено повністю з наступних підстав: Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що 12 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], в простій письмовій формі було укладено договір позики, на підтвердження якої було складено розписку із зазначенням дати повернення боргу, а саме відповідач взяв на себе зобовязання погасити всю суму боргу 30200 грн. до 10 вересня 2008 року /а.с.4/, але на даний час відповідачем лише частково виконано зобовязання по погашенню заборгованості 09 лютого 2009 року ним сплачено позивачу в рахунок погашення боргу 10000 гривень. На даний час відповідач уникає виконання умов договору позики та погашення заборгованості, а на неодноразові вимоги позивача повернути гроші він відповідає, що при першій можливості договір буде погашений. Судом встановлено, що відповідач прострочив сплату боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення в сумі 21189,8 грн. (за час прострочення згідно даних Державного комітету статистики України середній індекс інфляції становить 104, 9 %, а саме: жовтень 2008 року 101,7%, листопад 2008 року 101,5 %, грудень 2008 року 102,1 %, що в середньому становить 101,8 %. Індекс інфляції за 2009 рік 112,3 %; за січень 2010 року 101,8 %, за лютий 2010 року 101,9 %, за березень 2010 року 100,9 %, за квітень 2010 року 99,7 %, за травень 2010 року 99,4 %, що в середньому становить 100,7 %. Виходячи з цього середній індекс інфляції за час прострочення оплати боргу становить 104,9%=101,8%+112,3%+100,7 %/3). Сума боргу з урахуванням трьох процентів за кожен рік прострочення складає 1212 грн., а саме 20200 (основна сума боргу) х3%= 606 грн.х2 (роки прострочення). Загальна ж сума боргу складається з основної суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трипроцентної суми прострочення, а саме 21189,8+1212=22401,8 грн. А тому на підставі викладено, суд приходить до висновку, що позов повинен бути задоволений в повному обємі, так як позивач в інший спосіб, окрім судового, не має можливості захистити свої майнові права. На підставі викладеного, ст. ст. 526,530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved