Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 17.12.2009 року., змінивши позовні вимоги 16.02.2010 року. Позивачка та її представник за угодою [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, пояснивши суду, що 31.08.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 06-Z/09 -118-08062, на підставі з яким було застраховано автомобіль, якій належить позивачці TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номер АХ 3337ХА.26.03.09 року мала місце дорожньо - транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля. Автомобілю було заподіяно шкоду, яку оцінено на суму 94\~583,09 гривень. Позивачка своєчасно повідомила відповідача про те, що настала страхова подія та дотрималася виконання всіх умов договору добровільного страхування. Також повідомила про ті обставини, що автомобіль є предметом застави за кредитним договором і зискоотримувачем (вигодонабувачем) є АКБ «Укрсиббанк»(третя особа по справі). 05.10.2009 року відповідач отримав від зискоотримувача відповідь про порядок проведення розрахунків, надіслав документи до центрального офісу в м. Київ і до цього часу відшкодування страхової суми не проведено. За цей час ,22.12.2009 року вона особисто сплатила частину вартості ремонтно - відновлювальних робіт в сумі 57232,00 гривень. Згідно щ умовами укладеного договору, страхова компанія зобов»язана протягом 10 днів прийняти відповідне рішення і протягом 15 днів сплатити страхове відшкодування. Також , за цей час позивачка просить стягнути пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення ,стягнути понесені нею витрати за надання правової допомоги та стягнути на її користь шкоду, бо порушені її права ,як споживача послуг. Відповідач в особі представника за дорученням [PERSON] позовні вимоги визнав частково ,проти позову про стягнення моральної шкоди заперечував, мотивуючи свої доводі тими обставинами, що відповідачем було двічі надіслано запити до зискоотримувача (вигодонабувача)АКІБ «Укрсиббанк» спочатку на розпорядження всією сумою завданих збитків, а саме 94583,09 гривень і відповідь на цей запит отримана 05.10.2009 року за № 134108/2/189. Після цього за рішенням страхової компанії згідно до п. 4.9.1 Договору від 31.08.2008 року було встановлено, що загальна сума відшкодування складатиме 74705,95 гривень (за рахунок зменшення суми франшизи 1201,90 гривень та ураховуючи суму виплати в розмірі 80% від суми заподіяної шкоди). У зв»язку з неотриманням відповіді від зискоотримувача (вигодонабувача), сплата страхового відшкодування не здійснена своєчасно. Третя особа АКІБ»Укрсиббанк» в судове засіданні не з»явилася, про час розгляду справи попереджена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Між позивачкою та відповідачем 31.08.2008 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 06-Z/09 -118-08062, згідно з яким позивачка застрахувала у відповідача автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номер АХ 3337ХА ,який належить їй на праві особистої власності, позивачка сплатила страховий тариф в сумі 16796,55 гривень. Згідно з п.5.1.1.1. договору якщо страховий випадок має місце з вини водія або якщо винну особу не встановлено франшиза складає 0,4% 1201,90 гривень Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено: Страхова сума\~ грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобовязаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата\~ грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. . . Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.. . . . На підставі вимог п.4.9 укладеного договору страхування « у разі настання страхових випадків, передбачених п.п.5.1.1,5.1.3,5.1.4 Договору, крім конструктивного знищення транспортного засобу з будь-яких причин, за рішенням страховика розмір страхового відшкодування визначається наступним образом: 1.страхове відшкодування дорівнює 80% від суми, о визначається від вартості відновлювального ремонту ТЗ, визначеної актом товарознавчого дослідження ,після застосування до неї всіх відрахувань ,передбачених умовами страхування.2. У разі надання страховику документального підтвердження сплати відновлювально-ремонтних робіт ТЗ (копія платіжного доручення або товарного фіскального чеку(при наявності РККАО, або прибуткового касового ордеру, оформленого належним чином), або акті виконаних робіт, заказ-наряду тощо, сума страхового відшкодування і до перерахованого страхового відшкодування здійснюється доплата в розмірі ,визначеному ,виходячи з наданих вище документів .Доплата до страхового відшкодування здійснюється після передачі відповідних документів(з врахуванням положень п.8 цих умов). Страховику протягом п»яти робочих днів з дати надання таких документів або 10 днів з дати отримання документів.» Додатково документи були надані в день отримання тобто 22.12.2009 року. Позивачка сплатила за ремонт автомобіля на підставі прибуткового касового ордеру №295 від 22.12.2009 року фізичній особі-приватному підприємцю [PERSON]. Таким чином, виходячи з умов укладеного договору позивачкою всі необхідні заходи були виконані, відповідачем до цього часу страхове відшкодування не здійснено. Згідно з вимогами п 3. ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги)\~ протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Стаття 18. Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача 1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. 3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоровя споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобовязань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобовязань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обовязку споживача виконати всі зобовязання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обовязки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. 4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Відповідно вимог ст.24 Закону України « Про захист справ споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішне питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом. На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст..328 ЦК України позивачка набула право власності на законних підставах до яких відноситься купівля-продаж та має право розпорядитися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України) На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16,386 Цивільного Кодексу України). Таким чином, суд вважає, що в частині покладення зобов»язань по перерахуванню суми страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню ,а саме : в сумі 94583,09 гривень (сума відшкодування) 1201,90 гривень сума франшизи = 93381,19 гривень. Згідно з вимогами п.7.1.5 Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО), виданих Комітетом у справах нагляду за страховою діяльністю, затверджених Укрстрахнаглядом від 25.03.1997 року страховик зобов»язаний при порушенні термінів виплати страхового відшкодування сплачувати Страхувальнику пеню, розмір якої визначається умовами договору страхування. Згідно з п.7.1.6 Страховик зобов»язаний відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку для запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено договором страхування. Згідно з п.1.6.2 укладеного договору передбачено ,що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% за кожен день від суми простроченого платежу. Але ,як судом вказано вище за текстом мотивувальної частини судового рішення , ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (надавач послуг) не вправі включати в договір із споживачем умови ,які є несправедливими, бо це тягне за собою визнання недійсним умов договорів, що обмежують права споживача. Таким чином, суд приходить до висновку ,що на підставі вимог ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком стругальникові або іншій страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно ч 3 ст.549 ЦК України пенею ,є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Як вказано в частині 10 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів «У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобовязання, не звільняє його від виконання зобовязання в натурі» Позивачка просить стягнути з відповідача тільки в розмірі 0,1% за кожен день прострочення виконання зобов»язань , судом розяснено учасникам процесу вимоги ст..ст..10,11,60 ЦПК України про те, що докази по цивільній справі надаються сторонами, а судом тільки оцінюються і суд не має можливості вийти за межі позовних вимог, тому суд вважає0, що в частині стягнення пені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі ,а саме з розрахунку 0,1% за 90 днів прострочення виконання зобов»язання від суми 93381,19 гривень = 8\~404,20 гривень. Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 20\~000,00 гривень, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню частково, бо моральна шкода була заподіяна позивачці невиконанням зобов»язань за договором добровільного страхування. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України судові витрати, які понесені позивачкою за інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду в сумі 125,00 гривень та судові витрати по сплаті за надання правової допомоги в сумі 1500,00 гривень ,суд вважає такими, що підлягають задоволенню , державне мито ( судовий збір) в сумі 1017,85 гривень (1% від суми стягнення 93381,19 гривень +8404,20 гривень = 10178,53 гривні), суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial