Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з даним позовом, в якому зазначив, що він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Яготиської районної державної адміністрації Київської області з заявою, щодо надання йому статусу інваліда війни. Відповідач дане звернення залишив без задоволення, з одночасним посиланням на лист Департаменту Міністерства праці та соціальної політики України № 751/0114/91 від 05.11.2007 року, так як надані позивачем документи, з погляду відповідача, не давали можливості отримати статус інваліда війни. Відповідач кожного разу вимагав додаткові документи. Все це змусило його звернутися до суду з позовом про визнання неправомірними дій та про зобовязання надати статус інваліда війни. 10 квітня 2009 року суд позовні вимоги задовольнив повністю. Зокрема дії відповідача щодо відмови у наданні статусу інваліда війни є неправомірними. Суд зобовязав відповідача надати йому статус інваліда війни та він його отримав. Враховуючи наведене вважає, що неправомірними діями відповідача йому було нанесено матеріальної та моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3202 грн., що складає виплати з 9 місяців як інваліду війни, 400 грн. виплат за написання позовної заяви та 200 гривень транспортних витрат, а також 5000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав гуду письмові заперечення, в яких зазначила, що позивач. Як одержувач пенсії перебував на дату звернення та на даний час перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва. На підставі Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних значків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 Посвідчення інваліда війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сімї загиблого видаються відділами (управліннями) соціального захисту населення або іншими органами, в яких вони перебувають на обліку для призначення пенсії, а тому 21.08.2008 року (перша заява 02.07.2008 року) позивачу було надано письмове розяснення, щодо порядку видачі посвідчення інваліда війни. Зміни щодо видачі посвідчення інваліда війни за місцем реєстрації громадянина до "Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних значків ветеранів війни були прийняті 14.01.2009 року № 12. 18 лютого 2009 року за № 649 управління праці та соціального захисту заселення Яготинської районної державної адміністрації на заявку [PERSON] задало письмове роз'яснення щодо видачі посвідчення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, II групи, а саме з 1 січня 2005 року набрав чинності п. 9 ст. 7 Закону України про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту згідно з яким до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи. Разом з тим, міністерство праці та соціальної політики України наголошує, що розгляді питання встановлення статусу інваліда війни в цьому випадку необхідно и до уваги, що відповідно до листа Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 4.08.2006 № 04-9492/281 чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не поширюється на осіб, які направлялись на виконання робіт повязаних з ліквідацією аварією на ЧАЕС органами управління у справах Цивільної оборони. Створеними у складі підприємств, установ і організацій. Умови визначення правового статусу цих категорій осіб та їх соціального захисту визначаються Законом України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі вищевказаного - управління праці та соціального захисту населення отинської районної державної адміністрації є виконавчим органом і зобовязане діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений роботи те, що не передбачено законодавством ст. 19 Конституції України. 24 квітня 2009 року управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації видало посвідчення інваліда війни на імя позивача на підставі постанови Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2009 року. Вважає, що своїми діями не завдала позивачу ніякої шкоди. Просила у позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 10 квітня 2009 року було задоволено позов [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій та про зобовязання надати статус інваліда війни. Вказаною постановою дії Управління праці щодо ненадання статусу інваліда війни позивачу було визнано неправомірними та зобовязано відповідача надати статус інваліда війни [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, судовим рішенням по адміністративній справі було встановлено неправомірність дій відповідача, щодо ненадання статусу інваліда війни та зобовязано його надати. На протязі 9 місяців з часу першого звернення до отримання о статусу інваліда війни позивач мав право отримувати виплати передбачені наданням такого статусу, а саме підвищення до 40 % до пенсії, 50 гривень щомісячної доплати. Згідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому, на думку суду позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення частково, а саме в сумі 2602 гривні. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на написання позовної заяви та транспортних витрат, то вказані вимоги нічим не підтверджені, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вказаних витрат, тому в цій частині позов підлягає відхиленню. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи наведене, а також те, що позивачу неправомірними діями відповідача була завдана матеріальна шкода, він неодноразово був вимушений звертатися до різних інстанцій щодо встановлення своїх прав, вказані дії перешкоджали йому вести звичний спосіб життя, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково у сумі 2500 гривень.

Outcome: partial