Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON], в якій просила суд розірвати трудовий договір від 14.05.2007 року, укладений між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON], а також стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 14 травня 2007 року між нею та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, який в цей же день було зареєстровано Павлоградським міжрайонним центром зайнятості за № 440. По даному трудовому договору вона була прийнята на посаду майстра виробництва в цеху полуфабрикатів, який знаходився в орендованому відповідачем приміщенні по вулиці Войнова, 24 м. Павлоград. В даний час цех полуфабрикатів зупинив свою діяльність, а тому вона звернулася до відповідача з заявою про розірвання трудового договору, на що відповідач дала свою згоду, але до теперішнього часу так і не розірвала з нею трудовий договір. Вона декілька разів намагалася спонукати відповідача до розірвання трудового договору, але вона від цього ухиляється, посилаючись на обмеженість часу та інші причини. У звязку з зазначеним, на сьогоднішній день вона не в змозі влаштуватися на іншу роботу, не має заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, тому що Павлоградський міжрайонний центр зайнятості не може їй надати статус безробітної. У звязку з вищевикладеним, вона і повинна звертатися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засіданні не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Враховуючи думку представника позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача, суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом по справі встановлено, що 14 травня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, який в цей же день було зареєстровано Павлоградським міжрайонним центром зайнятості за № 440 (а.с. 4). По даному трудовому договору вона була прийнята на посаду майстра виробництва в цеху полуфабрикатів, який знаходився в орендованому відповідачем приміщенні по вулиці Войнова, 24 м. Павлоград. Вданий час цех полуфабрикатів зупинив свою діяльність, а тому позивач звернулася до відповідача з заявою про розірвання трудового договору, на що відповідач дала свою згоду, але до теперішнього часу так і не розірвала з позивачем трудовий договір. У звязку з зазначеним, на сьогоднішній день позивач не в змозі влаштуватися на іншу роботу, не має заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, тому що Павлоградський міжрайонний центр зайнятості не може позивачу надати статус безробітної. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Як вбачається з позовної заяви позивач попереджала власника про розірвання трудового договору належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», робітники і службовці звільняються від сплати судового збору за позовами, що випливають з трудових правовідносин. Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved