Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

Позивач, ВАТ «Красноармійський динасовий завод», звернувся до суду з позовом до [PERSON], СГІРФО Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що згідно ордеру від 16.04.1997 року № 141 виданого Відкритим акціонерним товариством «Красноармійський динасовий завод» на ім'я [PERSON] була надана жила кімната [ADDRESS]- для заселення сім'ї відповідачки у справі у кількості трьох чоловік, а саме: відповідачка, її чоловік та їх донька. Надання відповідачу вказаного жилого приміщення здійснено у відповідності до ст. 127 ЖК України як працівнику підприємства повивача, де остання працювала з'ємщица сировинного цеху згідно наказу від 13.09.1996 р. № 151. Однак наказом позивача від 23.06.2004 р. № 261 відповідачка звільнена з роботи на підставі її заяви та власним бажанням без поважних причин згідно ст. 38 КЗпП України Частиною 2 ст. 132 ЖК України передбачено що інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. При цьому з урахуванням вимог ч. З ст. 132 ЖК України особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жиле приміщення у гуртожитку, не менш як десять років, може бути виселено з наданням їм іншого житлового приміщення Фактично починаючи з 2005 року відповідачка у вказаному жилому приміщенні не проживає, її місце перебування невідоме, плату за користування жилою площею і за комунальні послуги не здійснює, пропрацювала на підприємстві не повних вісім років, тобто менше десяти років у зв'язку з чим вона належить до виселення з гуртожитку з наступним зняттям з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого позбавити відповідачку, [PERSON], права користування жилою кімнатою [ADDRESS], та зняти її з реєстрації по вищевказаної адреси, без її присутності. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягає і просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце судового засідання повідомлялася (а.с. 10,18,19). Відповідач СГІРФО Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області позов визнає і просить розглядати справу в відсутність їх представника, що підтверджується їх листом на а.с.9. 3-я особа - [PERSON] вважає позов обґрунтованим і просить справу розглядати в його відсутність, що підтверджується заявою на а.с. 14. 3-я особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце судового засідання повідомлялася (а.с. 15). Заслухавши представника позивача, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачці, [PERSON], згідно ордеру від 16.04.1997 року № 141 виданого Відкритим акціонерним товариством «Красноармійський динасовий завод» на її ім'я була надана жила кімната [ADDRESS]- для заселення сім'ї відповідачки у справі у кількості трьох чоловік, а саме: відповідачка, її чоловік та їх донька (а.с.5). Згідно наказу від 23.06.2004 р. № 261 відповідачка звільнена з роботи на підставі її заяви та власним бажанням без поважних причин згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.7). З 2004 року і по теперішній час відповідачка у справі за місцем прописки не проживає, квартирної плати не здійснює, що підтверджується актом обстеження експлуатації жилого фонду позивача на а.с.17-18. Зокрема з вказаного акту вбачається, що кімната відповідачкою у справі за призначенням не використовується, через відсутність відповідачки у справі в кімнаті, сплату за користування жилої кімнатою не здійснюється. Вказане свідчить про те, що відповідачка дійсно протягом тривалого часу не користується кімнатою у гуртожитку та не сплачує комунальних послуг. Частина 3 ст. 9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Такі підстави і порядок визначає ч.2 ст. 132 ЖК України, яка передбачає, що працівників, які поселилися у гуртожиток в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власних бажанням без поважних причин. Однак, випадків, передбачених положеннями вказаної норми Кодексу, які б надавали можливість зберегти за відповідачкою вищевказане жиле приміщення, судом при розгляді справи не встановлено. У судовому засіданні не підтверджено поважності тимчасової відсутності відповідачки у справі у вищевказаній квартирі, тому суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратив право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]. У той же час виселяти відповідачку підстав не має, оскільки сам позивач у судовому засіданні вказав, що речей відповідачки у кімнаті не має і остання в кімнаті не з'являється з 2004 року. Тому, з огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved