Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 25.04.2008року між ним та відповідачем був укладений договір позики № 161, відповідно до якого сума позики становить 26000,00грн. Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до договору № 000161 від 25.04.1008р., а саме: додаткова угода № 2 від 26.06.08р., додаткова угода № 3 від 26.07.2008р., додаткова угода № 4 від 26.08.2009р., додаткова угода № 5 від 26.09.2008р., відповідно до яких сума позики становить 83000,00грн., відповідач отримав від позивача кошти для забезпечення підприємницької діяльності в розмірі 62240,00грн., зі сплатою 35% річних від розміру позики, з кінцевим терміном повернення 25.04.2009року. За взаємною згодою сторін відповідач повернув позивачу частину позики у розмірі 30000,00грн., у звязку з чим, сторонами укладена додаткова угода № 6, відповідно до якої сума позики зменшена до 53000,00грн. Таким чином, сума неповернутої позики становить 32240,00грн. Однак, відповідач, незважаючи на настання дати повернення позики, отриману суму коштів не повернув, направивши позивачу лист в якому зазначив, що у звязку із настанням складного економічного становища в країні, він вимушений запровадити мораторій на повернення грошових сум. Таким чином, відповідач відмовився від виконання взятих на себе зобовязань, в результаті чого має заборгованість в розмірі 32240,00грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 322,40грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 250,00грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову не заперечував, суду пояснив, що відповідач не повертає позивачу кошти у звязку із скрутним матеріальним становищем. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що піддягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 25.04.2008 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір позики № 161, згідно якого сума позики становить 26000,00грн. Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до договору № 000161 від 25.04.1008р., а саме: додаткова угода № 2 від 26.06.08р., додаткова угода № 3 від 26.07.2008р., додаткова угода № 4 від 26.08.2009р., додаткова угода № 5 від 26.09.2008р., відповідно до яких сума позики становить 83000,00грн., відповідач отримав від позивача кошти для забезпечення підприємницької діяльності в розмірі 62240,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 161 від 25.04.2008р., квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.08.2008р., квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.06.2008р., квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.08.2008р., квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.09.2008р., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 109 від 25.07.2008р., зі сплатою 35% річних від розміру позики, з кінцевим терміном повернення 25.04.2009року. Відповідач повернув позивачу частину позики у розмірі 30000,00грн., у звязку з чим, сторонами укладена додаткова угода № 6, відповідно до якої сума позики зменшена до 53000,00грн. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 3.2, 4.2 Договору позики, позика повертається у готівковому порядку шляхом передачі необхідних коштів займодавцеві з остаточною датою повернення 25.04.2009р. [PERSON] у встановлений договором строк позику не повернув, внаслідок чого склалася заборгованість у розмірі 32240,00рн. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач ухилився від виконання зобовязань за договором позики, внаслідок чого виникла заборгованість, у звязку з чим, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 32240,00грн та судових витрат: судового збору в розмірі 322,40грн. та плати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00грн., відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved