Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила поновити строк позовної давності, визнати за ним право на земельну частку /пай/ в розмірі 2.9399 гектари, та видати їй державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану на землях резервного фонду Великокаленицької сільської ради. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, пояснила, що її брат [PERSON] працював з 1971 по день смерті, що мала місце 2.08.1996 року, в бувшому колгоспі ім. Петровського, а потім в КСП «Мрія» с. Великі Каленичі і являвся членом названих господарств. При видачі сертифікатів на земельну частку /пай/ брата чомусь не включили у відповідні списки і сертифікат не видали, а тому в даний час вона як єдина спадкоємниця позбавлена можливості отримати державний акт на земельну ділянку. Зазначала, що лише в жовтні 2009 року вона дізналась про порушені права брата, тому просила поновити пропущений нею строк позовної давності. Представники відповідачів райдержадміністрації та відділу Держкомзему у судове засідання не зявились подали пояснення в яких позовні вимоги визнали та просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Представник сільської Ради сільський голова [PERSON] позов визнав, пояснив, що [PERSON] дійсно являвся членом колгоспу, а потім КСП, і його помилково як і цілий ряд інших жителів села не було включено до відповідних списків і не видано сертифікат про право власності на земельну частку (пай)списку, на що він мав повне право. Зазначив, що позивачка дійсно прийняла спадщину після смерті її брата, так як похоронила його, та вступила після цього в управляння всім належним йому майном. Також вказав, що в даний час у сільської Ради є вільні землі, із яких можливо наділити для позивачки земельний пай. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити. Встановлено, що брат позивачки [PERSON] з 1971 по 1996 роки працював та був членом бувшого колгоспу ім. Петровського, який в 1992 році реорганізовано в КСП «Мрія», що в с. Великі Каленичі, а 2.08.1996 року помер. В період паювання земель [PERSON] не було включено до списку що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, що потягло неотримання ним сертифіката про право на земельну частку /пай/, на який він мав законне право відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Вказані обставини стверджуються, поясненнями сторін, даними трудової книжки колгоспника, довідками СТОВ «Каленицьке» та сільської ради. Тому суд вважає, що покійний [PERSON] незаконно позбавлений права на земельну частку (пай), та його порушене право підлягає захисту. Оскільки брат позивачки помер 2.08.1996 року, в період коли розпочиналось паювання земель, він безпідставно не був включений до згаданих списків, про що позивачка дізналася лише в 2009 році, тому суд, з урахуванням позицій відповідачів, відповідно до ч.2 ст. 80 ЦК 1963 року знаходить за доцільне поновити позивачці пропущений строк позовної давності з приводу її звернення до суду з даним позовом. Після смерті [PERSON] позивачка як єдина спадкоємниця за законом прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном спадкодавця, а тому суд згідно на підставі вимог ст. 530, ст. 549 ЦК 1963 року вважає за можливе визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В даний час Великокаленицька сільська рада має резервний фонд земель для осіб, які з різних причин не отримали сертифікати про право власності на земельну частку (пай), що дає можливість позивачці отримати земельну ділянку в натурі з видачею їй Полонською райдержадміністрацією відповідного державного акту про право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved