overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, відповідач не надає допомоги на утримання доньки. Просила суд розірвати шлюб та стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? частини всіх його видів заробітку щомісячно на утримання дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28 липня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні було встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], 14 лютого 2004 народження, яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідач від виконання батьківських обовязків ухиляється, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої диньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з часу предявлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн., в частині вимог про стягнення аліментів, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

[PERSON] у лютому 2010 року звернулася до суду з позовом до Сасинівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те. що 24.01.2005 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,785 га., яка розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Вона є спадкоємицею на вказану спадщину, проте не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, так як пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки вважала, що будь-яке спадкове майно відсутнє. Про існування спадкового майна вона дізналася лише у лютому 2010 року. У зв'язку з цим, просить ¦ суд визнати вказану причину поважною та визначити додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, направив до суду листа, у якому просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду листа, у якому ; просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Судом установлено: Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], (а.с.6) 24.01.2005 ; року [PERSON] помер, (а.с.8) Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася, оскільки їй не було відомо про наявність спадкового майна. Відповідно до ст.1272 Цивільного Кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому І додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. І так як відповідач позов визнав, позивач є єдиним спадкоємцем після померлого. ^

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , в якому вказує, що 09 квітня 2001 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 011/02-11/362 на споживчі цілі. Згідно умов даного Договору позивач надав позичальнику відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 13 500 грн., з нарахуванням процентів за користування кредитом 21 % річних на строк з 09.04.2001р. по 09.04.2006 р. Позивач вказує, що 09.04.2006р строк повернення кредиту настав, але відповідач [PERSON] не повернув 6\~400, 98 грн. кредиту та 5\~906,30грн. відсотків за його користування, тобто він не виконує своїх зобовязань за договором. У звязку з чим сума заборгованості станом на 02 лютого 2010 року становить 12\~307,28 гривень Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 12\~307,28 грн., а також суму судових витрат, а саме: державне мито у розмірі 123,07 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи 120,00грн. В попереднє судове засіданні представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги, пояснивши, що заборгованість утворилась в результаті скрутного матеріального становища та не заперечує проти стягнення з нього вищезазначеної суми заборгованості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно п.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно п.4ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що 09квітня 2001 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 011/02-11/362 на споживчі цілі, строком до 5 років з 09.04.2001р. по 09.04.2006р. (л.с.3) Згідно ст. 526 ЦК України зобов?язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Погашення кредиту згідно умов Договору не виконується, про що свідчать розрахунок заборгованості згідно даного кредитного договору станом на 02.02.2010р. позичальника [PERSON] Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат пов?язаних з оплатою на інформаційно технічне забезпечення судового розгляду справи. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 123 грн. 07 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

прокурор Зборівського району Тернопільської області в інтересах держави в особі ДП «Залозецький спиртовий завод» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування збитків. У судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на те, що в період з лютого 2005 року по травень 2008 року, внаслідок дій відповідача [PERSON] підприємству «Залозецький спиртовий завод» було завдано збитки в сумі 14677грн., за вчинені дії відповідач притягувався до кримінальної відповідальності та був звільнений від відповідальності за актом амністії. Відповідач позов визнав, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив, що постановою Зборівського районного суду від 08 квітня 2009 року, яка набрала законної сили встановлено, що [PERSON], у період з квітня 2005 року по травень 2008 року, знаходячись у відрядженнях по перевезенню продукції придбав підроблені квитанції, фіскальні чеки та рахунки готелів, підробив квитанції готелів, бланки яких придбав у невідомих осіб, в які особисто вніс неправдиві відомості та шляхом привласнення коштів завдав [PERSON] підприємству спиртовий завод» збитків на загальну суму 14677 грн. Ч.1 ст.1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин позов підлягає задоволенню, однак відповідач при прийнятті рішення просить врахувати його майновий та сімейний стан та зменшити суму відшкодування. Представник позивача і прокурор не заперечили щодо клопотання відповідача та погодилися, що сума завданої шкоди може бути зменшена. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. Враховуючи позицію учасників, обставини справи, особу відповідача та його матеріальне становище, а саме: розмір його заробітної плати, склад сімї, наявність на утриманні батька [INFO], та матір [INFO], які є інвалідами, а також трьох повнолітніх дітей, один з яких є студентом платного віділення вузу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

прокурор Зборівського району Тернопільської області в інтересах держави в особі Зборівської міської ради звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування збитків. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що відповідач продовж 2003- 2006 років вчинив кримінально карне діяння, обвинувачувався за ч.2 ст.191 КК України та був звільнений від кримінальної відповідальності за актом амністії. Внаслідок дій відповідача місцевому бюджету було завдано збитки на суму 5110,17грн. Зборівська міська рада просить розглянути справу без участі їх представника. Відповідач позов визнав, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив, що постановою Зборівського районного суду від 20 січня 2010 року, яка набрала законної сили встановлено, що [PERSON], обіймаючи посаду голови Зборівської міської ради Тернопільської області, будучи державним службовцем та службовою особою, шляхом зловживання службовим становищем, діючи умисно, в своїх інтересах, упродовж 2003 - 2006 років, в порушення п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №2288 від 13 грудня 1999 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядуванням» №2493 від 07.06.2001року, без рішення сесії міської ради, видав незаконні розпорядження про нарахування йому і виплату одноразової допомоги на оздоровлення, у зв'язку з відбуттям у чергову відпустку та для вирішення соціально-побутових питань, а саме: розпорядження № 17 від 01.09.2003 року, № 10 від 15.07.2004 року, №12 від 15.06.2005 року, № 25 від 05.09.2005 року та №7 від 03.03.2006 року і отримав у вересні 2003 року кошти в сумі 242.00 грн., в липні 2004 року кошти в сумі 1052.00 Грн., в червні 2005 року - 947.00 грн., в вересні 2005 року - 689.17грн. та в березні 2006 року - 2180 грн. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] місцевому бюджету завдано збитки на загальну суму 5110.17 гривень. Ч.1 ст.1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про встановлення ідеальних часток у майні, що є спільною сумісною власністю. Посилалася на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] 12 липня 2001 року помер. В своїй позовній заяві позивач просила суд встановити, що після приватизації квартири [ADDRESS] частки кожного склали 1/2 частина. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, Головного управління з питань житлово-комунального обслуговування населення, нотаріальної контори, в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник ПП [PERSON] бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 лютого 1997 року відділом приватизації житла, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що [PERSON] 12 липня 2001 року помер. Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності порушує права позивача, суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту, позивач має право на звернення до суду з вимогами про визначення часток. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення часток у спільній сумісній власності, встановивши, що після приватизації квартири [ADDRESS] частки у спільній сумісній власності на зазначену квартиру є рівними та склали: [PERSON] 1/2, [PERSON] 1/2.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про встановлення ідеальних часток у майні, що є спільною сумісною власністю. Посилався на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. [PERSON] 20 травня 2008 року померла. В своїй позовній заяві позивач просив суд встановити, що після приватизації квартири [ADDRESS] частки кожного склали 1/3 частина. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] визнала вимоги, також просила встановити частки співвласників. Представник Головного управління з питань житлово-комунального обслуговування населення, нотаріальної контори, [PERSON] в судове засідання не зявилися, просили справу розглядати без їх участі. Представник ПП [PERSON] бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 травня 1994 року відділом приватизації житла, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] 19 липня 1996 року уклала шлюб, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що [PERSON] 20 травня 2008 року померла. Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності порушує права позивача, суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту, позивач має право на звернення до суду з вимогами про визначення часток. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення часток у спільній сумісній власності, встановивши, що після приватизації квартири [ADDRESS] частки у спільній сумісній власності на зазначену квартиру є рівними та склали: [PERSON] 1/3, [PERSON] 1/3, [PERSON] 1/3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 15\~000 (п»ятнадцять тисяч ) грн., про що останній надав розписку. Позивач позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] 08.08.2008 року взяв у борг у [PERSON] гроші в сумі 15\~000 (п»ятнадцять тисяч ) грн., про що надав розписку. Зобов»язання по поверненню боргу [PERSON] не виконав, боргу у встановлений строк 08.06.2009 року не повернув, повернути добровільно гроші відмовляється. Відповідно до договору, боржник повинен кожного місяця здійснювати погашення кредиту до повного погашення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг в сумі 15\~000 (п»ятнадцять тисяч ) грн., а також 150 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, а всього 15\~270 грн.( п»ятнадцять тисяч двісті сімдесят грн..)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

У судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що на підставі договору банківського вкладу від 12 серпня 2009 року, укладеного нею з банком, передала останньому 17000 гривень строком на 3 місяці. Банк зобовязався сплачувати 17% річних та повернути суму вкладу по закінченню строку дії договору. 12.11.2009 року уклала з банком додаткову угоду № 1 про продовження строку дії вказаного вкладу ще на три місяці, на тих самих умовах. 12.02.2010 року настав строк повернення вкладу, проте банк відмовив у видачі позивачу коштів через відсутність коштів на кореспондентському рахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 17000 гривень боргу за договором банківського вкладу (депозиту), та судові витрати. Представники відповідача під час попереднього судового засідання позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був здійснений вклад до ТзОВ Комерційного банку Західінкомбанк й укладено, 12.08.2009 року договір №ДД-6490-4, за яким банк отримував 17000 гривень в якості депозитного вкладу строком на три місяці і зобовязався виплачувати вкладникові 17% річних та по завершенню строку вкладу повернути його у повному розмірі. Згідно з додатковою угодою № 1 від 12.11.2009 року. Строк дії вказаного депозитного договору було продовжено до 12.02.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом безспірно встановлено, що згідно з п. 5 додаткової угоди, термін дії депозитного договору закінчився 12.02.2010 року, а 22.02.201 Ороку позивач письмово звернулась до банку з вимогою про повернення належного їй вкладу, проте зобовязання за вказаним договором банком виконані не були, й станом на день розгляду справи судом, кошти, що були внесені на депозитні рахунки банку позивачу не повернуті. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, передбачено обов'язок банку видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи. Аналогічне положення міститься і в абз. 2 п. 3.3. Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача, як вкладника на повернення вкладу на першу його вимогу, що закріплене в ч. 1 ст. 1058 ч. ст. 1060 ЦК України, абз. 2 п. 3.3. Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516. На підставі викладеного,

Outcome: approved