Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

10.03.2010 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та видачу дублікату трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. 29.04.2010 р. [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 513,75 грн., стягнення незаконно утриманих коштів з її заробітної плати за лютий 2010 р. в розмірі 506,63 грн., стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та внесення запису до трудової книжки про скасування запису про її звільнення та повторне прийняття на роботу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та пояснила, що розпорядженням №30 від 31.07.2001 р. вона була прийнята на посаду помічника вихователя ДНЗ «Червона шапочка» Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області. В листопаді 2009 р. на виконання Наказів Міністерства освіти і науки України від 30.10.2009 р. №996, управління освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 30.10.2009 р. №758, відділу освіти Тростянецької районної державної адміністрації від 02.11.2009 р. №456 в Україні було оголошено повномасштабний карантин з метою запобігання поширенню епідемії грипу. Дані накази були доведені їй та решті працівників [PERSON], яка на той час була завідуючою ДНЗ «Червона шапочка». В звязку з чим в період часу з 02.11.2009 р. по 23.11.2009 р. працівники ДНЗ «Червона шапочка», і вона в тому числі, фактично не працювали в дитячому садку не топилося, тому виходили на роботу згідно розробленого ними графіка чергувань, протягом 3 днів різали марлеву тканину, яку потім розносили по дворам жителям села, однак на підставі Постанови КМУ від 30.10.2009 р. №1188 їм була нарахована та виплачена заробітна плата за весь час карантину. Після завершення карантину [PERSON] жодного разу не вимагала від них жодних пояснень щодо їхньої відсутності на робочому місці у період карантину. Однак через кілька місяців, а саме 23.02.2010 р. на виконання розпорядження [PERSON], який на той час був головою Білківської сільської ради, від 23.02.2010 р. №12 завідуюча ДНЗ «Червона шапочка» [PERSON] видала наказ від 24.02.2010 р. №6 (177) про звільнення її з роботи з посади помічника вихователя згідно п.4 ст.40 КЗпП України прогул без поважних причин, а головний бухгалтер утримала із її заробітної плати за лютий 2010 р. кошти, які вона нібито незаконно отримала в листопаді 2009 р., не надавши при цьому жодних пояснень. А 18.03.2010 р. наказом №23 її знову було прийнято на посаду помічника вихователя ДНЗ «Червона шапочка». Вважає, що її було звільнено незаконно, оскільки було допущено цілий ряд порушень законодавства, зокрема недотримання процедури звільнення, оскільки для її звільнення обовязкова згода профспілки, членом якої вона є, а такої згоди отримано не було. Крім того, від неї не було відібрано жодних пояснень. Тому просить поновити її на роботі, стягнути з ДНЗ «Червона шапочка» середній заробіток, розмір якого вона уточнює, і просить стягнути 452 грн. 83 коп., стягнути також незаконно утримані кошти з її заробітної плати в розмірі 506,63 грн., та внести запис до її трудової книжки про скасування запису про її звільнення від 24.02.2010 р. та про повторно прийняття на роботу від 18.03.2010 р. Крім того, діями відповідачів їй були причинені моральні страждання, оскільки вона змушена витрачати свій вільний час для захисту своїх конституційних прав. Незаконне звільнення порушило її життєвий устрій, вказані події були висвітлені у пресі, що також спричинило їй певні незручності, стан здоровя погіршився. А тому просить стягнути з ДНЗ «Червона шапочка» моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник позивачки [PERSON] підтримав вимоги своєї довірительки, вказавши, що дійсно з боку відповідача було допущено цілий ряд порушень, зокрема відповідач не надав жодних доказів того, що позивачка дійсно скоїла дисциплінарний проступок у вигляді прогулу. Хоча в період з 02.11.2009 р. по 23.11.2009 р. було встановлено загальнодержавний карантин у всіх навчальних закладах, під час якого навчальні заклади не відвідували і діти і викладачі. В звязку з чим з боку його довірительки не було допущено прогулу, тобто невиходу на роботу без поважної причини. Було пропущено місячний термін накладення дисциплінарного стягнення, передбачений трудовим законодавством. Порушена процедура звільнення не було отримано згоди профкому на звільнення [PERSON] з роботи. Також незаконно були утримані кошти із заробітної плати, яку вона отримала ще в листопаді. А тому також просить поновити її на роботі з 25.02.2010 р., стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 452,84 грн., стягнути незаконно утримані кошти в розмірі 506,63 грн., стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн. та внести відповідні записи в трудову книжку. Представник відповідача - завідуюча ДНЗ «Червона шапочка» [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала та показала, що вона з 02.03.2010 р. працює на посаді завідуючої ДНЗ «Червона шапочка» тимчасово на період досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON] Коли вона стала до роботи, то в ДНЗ «Червона шапочка» працював повністю оновлений штат працівників, яких приймав на роботу колишній сільський голова [PERSON] Вона не може точно сказати, чи була на роботі позивачка в період карантину, оскільки в той час не працювала в ДНЗ «Червона шапочка». В звязку з подіями, які відбулися в той час, коли було виявлено факти порушення законодавства, вона знову прийняла позивачку на роботу на посаду помічника вихователя з 18.03.2010 р. Тому не заперечує, щоб її поновили на роботі з 25.02.2010 р., виплатили середній заробіток та незаконно утримані кошти, внесли запис до трудової книжки, однак визначення розміру моральної шкоди вважає за необхідне внести на розгляд суду. Представник відповідача Білківської сільської ради [PERSON] позовні вимоги визнала частково, вважаючи, що поновити на роботі позивачку необхідно з 25.02.2010 р., стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2010 р. по 17.03.2010 р. включно в розмірі 452,84 грн., внести запис до трудової книжки та зменшити суму моральної шкоди, оскільки вважає її завеликою. Щодо стягнення утриманих коштів із лютневої заробітної плати, вона вважає, що вони утримані законно, оскільки позивачка дійсно на роботу в листопаді 2009 р. не ходила, і на виконання розпорядження голови Білківської сільської ради від 23.02.2010 р. №12 із заробітної плати звільнених працівників, у тому числі [PERSON], були утримані збитки, нанесені бюджету Білківської сільської ради безпідставним нарахуванням заробітної плати в період з 02.11.09 р. по 23.11.09 р. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вважає, що позивачкою було допущено порушення трудової дисципліни у вигляді прогулів, оскільки хоча карантин було дійсно оголошено, однак жодного офіційного наказу про те, що працівники ДНЗ «Червона шапочка» звільняються від обовязку виходу на роботу не було, однак вони виходили на роботу на свій розсуд. Визнає, що сама процедура звільнення була порушена, оскільки голова сільської ради [PERSON], при винесенні розпорядження в лютому 2010 р. про звільнення працівників за прогули, допущені ними в листопаді 2009 р., пропустив місячний строк накладення дисциплінарного стягнення. Позивачці було запропоновано дати відповідні пояснення про причини невиходу на роботу, однак вона від них відмовилася, про що було складено відповідний акт. Всупереч показам позивачки повністю було дотримано процедуру отримання згоди профкому на звільнення. Так на адресу профкому було направлено відповідне подання на дачу згоди, на що 09.02.2010 р. голова профкому надіслала відповідь про те, що дачі згоди необхідні докази, що підтверджували б факт прогулу в період з 02.11.09 по 23.11.09 р., а також пояснювальні записки працівників. У відповідь на це 18.02.2010 р. на адресу профкому була направлена вся необхідна інформація, однак жодної відповіді отримано не було. А тому відповідно до ст.43 КЗпП України, згідно якої орган профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття, а у випадку пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору, позивачку було звільнено з роботи відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Однак вважає, що її необхідно поновити на роботі, оскільки процедура звільнення була порушена. Також не заперечує проти стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 452,84 грн. та утриманих коштів 506,63 грн. Решта позовних вимог його довірительки не стосується. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином під розписку, однак про причини неявки в суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачка розпорядженням №30 від 31.07.2001 р. була прийнята на роботу на посаду помічника вихователя ДНЗ «Червона шапочка» Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.5). А наказом №6 (177) від 24.02.2010 р. (а.с.59) на підставі розпорядження Білківського сільського голови №12 від 23.02.2010 р. (а.с.6) позивачку було звільнено з роботи відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України прогули без поважної причини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для розірвання трудового договору за п.4 ст. 40 КЗпП України вимагається попередня згода профспілкового органу. Як було встановлено в судовому засіданні і що не заперечують сторони по справі, в листопаді 2009 р. в звязку з оголошенням загальнодержавного карантину в звязку з епідемією грипу (відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України від 30.10.2009 р. №996, Наказу управління освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 30.10.2009 р. №758 та Наказу відділу освіти Тростянецької районної державної адміністрації від 02.11.2009 р. №456) в ДНЗ «Червона шапочка» також було оголошено карантин і позивачка та решта працівників ДНЗ «Червона шапочка» в період часу з 02.11.2009 р. по 23.11.2009 р. фактично своїх посадових обовязків не виконували, по черзі виходили на роботу. При цьому протягом усього часу карантину та кілька місяців після його зняття жодного разу не виникало питань з цього приводу, від працівників не відбиралися письмові пояснення з приводу порушення ними трудової дисципліни. І лише в лютому 2010 р., а саме 24.02.2010 р., позивачка була звільнена за прогули, які нібито мали місце в листопаді 2009 р. Однак в судовому засіданні не було добуто жодних доказів, які б підтверджували факт скоєння прогулів позивачкою, та й самі відповідачі по справі не заперечували, що карантин дійсно мав місце. Таким чином, суд вважає, що оголошення загальнодержавного карантину є поважною причиною відсутності на роботі, а тому це не можу ьути підставою для звільнення. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником чи уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи в звязку з тимчасовою непрацездатністю чи знаходженням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня скоєння проступку. Тобто при винесенні розпорядження сільського голови та наказу про звільнення позивачки було пропущено місячний строк накладення дисциплінарного стягнення, в звязку з чим позивачку слід поновити на роботі на посаді помічника вихователя з 25.02.2010 р. та стягнути на її користь з ДНЗ «Червона шапочка» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2010 р. по 17.03.2010 р. у сумі 452,84 грн. Крім того при звільненні 24.02.2010 р. із заробітної плати позивачки були безпідставно утримані кошти, які позивачці були нараховані за роботу під час карантину в листопаді 2009 р. на підставі Постанови КМУ від 30.10.2009 р. №1188 (а.с.8), в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути утримані кошти в розмірі 506,63 грн. на користь позивачки. Також суд вважає за необхідне внести до трудової книжки відповідний запис про скасування запису про її звільнення 24.02.2010 р. та повторний прийом на роботу 18.03.2010 р. Суд також погоджується з тим, що незаконним звільненням позивачці були завдані моральні страждання, було порушено її звичний життєвий устрій, а тому вважає за необхідне частково задовольнити її позовні вимоги та стягнути з ДНЗ «Червона шапочка» на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved