Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про одруження 1 - АМ №111922 було укладено шлюб між позивачкою та відповідачем. 16 грудня 2007 року позивачка дізналась зі слів [PERSON] про те. що 11 березня 2005 року ним був укладений договір поруки №1009-001/05Р/1 з АКБ «Правскс-Банк», згідно з яким відповідач взяв на себе зобов'язання нести майнову солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №1009-001/05Р. Тобто відповідач став гарантом виконання грошового зобов'язання на суму 38000 доларів США. З моменту одруження сторони проживають однією сім'єю, сімейним бюджетом розпоряджаються спільно. На сьогоднішній день відповідач, взявши на себе зобов'язання гаранта належного виконання [PERSON] кредитного договору № 1009- 001/05Р. поставив сім'ю у скрутне фінансове становище, тому що [PERSON] не виконується належним чином кредитний договір, відповідальність за що повинен нести чоловік позивачки. Позивачка вважає укладення договору поруки від 11 березня 2005 року незаконним, оскільки відповідач без погодження з позивачкою уклав договір поруки, не врахував, що виконувати умови договору поруки доведеться за рахунок спільної сумісної власності сім»ї, на що дружина згоди не давала. Крім того, оскільки договір поруки було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем»яненко Т.М., то для укладення одним з подружжя договору необхідна була згода другого з подружжя, тобто позивачки, яка обов'язково повинна була бути у письмовому вигляді і нотаріально засвідчена, що зроблено не було. Позивачка вважає, що були порушені її права, оскільки згоди на укладення договору поруки вона не надавала. Позивачка просить визнати дії відповідача щодо укладення договору поруки від 11 березня 2005 року незаконними, визнати договір поруки від 11 березня 2005 року, укладений між відповідачем та АКБ «Правекс-Банк», недійсним. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав лист, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутність. Представник АКБ «Правекс-Банк» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, в подальшому в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши сторони, третю особу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні. 16 жовтня 2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Мітянснко) [PERSON], актовий запис за №2463 (а. с. 7 - копія свідоцтва про одруження). 11 березня 2005 року між [PERSON] га АКБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір №1009-001/05Р, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 38000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути суму боргу. сплатити проценти, неустойки (штраф, пені), вчасного та у повному обсязі в строк до 11 березня 2011 року. Також, 11 березня 2005 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» було укладено договір поруки №1009-001/05Р/1, відповідно до якого (п. 1.1) поручитель, у порядку та умовах, передбачених цим договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №1009-001/05Р від 11 березня 2005 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Позивачка, підтримуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що відповідач, уклавши договір поруки без її згоди, фактично поставив у фінансову залежність сім»ю й саме за рахунок спільної сумісної власності прийдеться виконувати умови договору поруки. Статтею 369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір поруки є видом забезпечення виконання зобов»язання ( ст. 546 ЦК України). Відповідач є дієздатною, повнолітньою особою, що має право укладати договори, в г. ч щодо розпорядження майном, що належить йому на праві власності. Уклавши договір поруки, відповідач поручився відповідати за невиконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором майном, що належить йому на праві власності. Щодо майна позивачки, то воно залишається у її власності в т. ч. і її частка у спільному майні подружжя, й на нього не може бути звернуто виконання за вищевказаним договором поруки. Тому, права позивачки в даному випадку не порушуються. Оскільки згідно з договором поруки спільним майном подружжя відповідач не розпоряджався, згода дружини на укладення такого договору не потрібна. З ураху ванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги в су довому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 546, 553, 203, 215, 369 ЦК України, ст. 65 СК України,

Outcome: dismissed