Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

22 лютого 2010 року позивач звернулася з позовом, /який був уточненим 15 квітня 2010 року , у якому позивач зазначив, що 20 вересня 2002 року він придбав за договором купівл і- продажу житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у власність у гр. [PERSON], договір був нотаріально посвідченим, на даний час угода зареєстрована у встановленому законом порядку. На час укладення угоди купівлі - продажу житлового будинку у власності відповідача гр. [PERSON] знаходилася земельна ділянка, на якій будинок розташований, цього ж 20вересня 2002 року гр. [PERSON] подала заяву в Данилівську сільраду про відмову від приватизованої нею земельної ділянки, заяву завірив голова сільради гр. [PERSON] За відсутності грошової оцінки землі сторони не змогли укласти угоду купівлі- продажу земельної ділянки, не зміг позивач і оформити земельну ділянку шляхом відведення її йому за рішенням [PERSON] з мотивів наявності власника. Позивач вважає, що у звязку з набуттям права власності на житловий будинок, він має право відповідно до ст.. 120 ЗК України отримати право власності на земельну ділянку в розмірі, встановленому в договорі. За цих обставин він просить суд прийняти відповідне рішення про задоволення його уточнених позовних вимог. Відповідач в особі представника Данилівської сільради звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутністю та про постановлення рішення, яке б відповідало вимогам закону, а представник відповідача гр. [PERSON] позов не визнала, посилаючись на недобросовісну поведінку позивача по відношенню до гр. [PERSON] та наявність перед нею деяких боргів, треті особи в судове засідання не прибули, гр. [PERSON] не має заперечень щодо задоволення позову, представник третьої особи -відділу Держкомзему у Біловодському районі в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлялися належним чином. Вислухавши позицію представників сторін у справі, оглянувши письмові докази у справі, а саме оригінал та копію договору купівлі продажу житлового будинку за адресою в с. Данилівка, вулиця Луганська, б. № 28, витяг зі свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку в с. Данилівка, вулиця Луганська, б. № 36, копію рішень Данилівської сільради про присвоєння будинку, належному позивачу, замість номер 28 - № 36(а.с.6,11,39,49, 52), дані про наявність державного акту (а.с. 8) на імя гр. [PERSON] в с. Данилівка, вулиця Луганська, б. № 28, зареєстрованого 11 квітня 2001 року в Данилівській сільраді за № 142загальною площею 0,3352 га, з яких рілля 0,2467га, в тому числі сільськогосподарських угідь-0,2467га, під будівлею та іншими угіддями 0,0885 га, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: як встановлено при розгляді справи, гр. [PERSON] та відповідач гр. [PERSON] уклали договір купівлі- продажу житлового будинку в с. Данилівка. вулиця Луганська, № 28(нині 36) 20 вересня 2001 року, угода зареєстрована в БТІ 20 березня 2008 року за реєстраційним номером 22567548. Відповідно діючого законодавства України, спір про право на землю при переході права власності на будівлю слід вирішувати, виходячи з положень земельного законодавства, яке було чинним чи є чинним на час переходу права власності на споруду. Якщо продавець продав нерухомість, то у нього вже не має підстав користуватися земельною ділянкою, виділеною для обслуговування цього обєкта нерухомості, який вже не є його власністю, так як вже обслуговувати нічого. Тому суд виходить з того, що земельна ділянка, яка належить на праві власності на підставі одного державного акту на землю, але має два види цільового призначення, а саме для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, може бути передана у власність позивачу у справі в розмірі не більше 0,25га для обслуговування житлового будинку з усіма допоміжними спорудами, виходячи з вимог ст. 120 ЗК України в редакції Закону від 27.04.2007 року № 997-У, тобто виходячи з дати реєстрації договору в БТІ, відповідно до якої до особи, що придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право і власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірі, встановленому договором. . Якщо договором про відчуження житлового будинку , будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим 1 будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування, тобто в селі не більше, ніж 0,25 га . За таких обставин діючим законодавством не передбачено передача у власність всієї земельної ділянки, яка була у власності гр. [PERSON] як надана єдиним масивом,і не дивлячись на те, що вона має тільки один державний акт на землю, отриманий нею у 2001 році за Земельним Кодексом України в іншій редакції, який втратив свою силу з 2002 року. Тому суд приходить до висновку, що державний акт серії 11-ЛГ № 000616 може бути визнаним недійсним тільки частково, а саме на площу 0,25 га - для обслуговування житлового будинку з розташованими поряд будівлями та спорудами, в частині ж визнання його недійсним в розмірах, відведених для ведення підсобного господарства, він не може бути визнаним не дійсним,в цій частині він залишається власністю гр. [PERSON] і може бути відчуженим тільки на підставі цивільно - правових угод як на користь Данилівської сільради в порядку, визначеному ст.. 142 ЗК України, так і на користь позивача чи інших осіб шляхом нотаріально засвідчених угод. На основі викладеного,

Outcome: partial