Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» звернувся до суду з позовом у якому вказує, що з відповідачем укладено Генеральну кредитну угоду №010/6943/1077/0002 та кредитний договір №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 згідно якого надано кредит у сумі 64982 доларів США строком користування до 05.06.2024 із сплатою 12,5% річних для придбання житлової нерухомості - 2-кімнтаної квартири [ADDRESS], а також кредитний договір №013/6943/3/16638 від 06.06.2008 згідно якого надано кредит у сумі 6498 доларів США строком користування до 05.06.2009 із сплатою 0,1% річних для ремонту придбаної житлової нерухомості - 2-кімнтаної квартири №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі. Виконання зобовязання за вказаними договорами було забезпечено іпотекою придбаною відповідачкою житловою нерухомістю - 2-кімнтаною квартирою №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі, про що укладено договір іпотеки № 010/6943/1077/0002 від 06.06.2008. Позивач зобовязання за вказаними кредитними договорами виконав у повному обсязі і надав відповідачу кошти, але відповідач прийняті на себе зобовязання виконала частково, і станом на 10.03.2010 в неї виникла заборгованість у сумі 79239,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні становить 633062,73 грн. по оплаті кредитів, відсотків та пені. Позивач просить суд стягнути на його користь суму заборгованості і звернути стягнення цієї суми заборгованості на предмет іпотеки - 2-кімнтану квартиру №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі, а також стягнути на його користь понесені судові витрати на оплату судового збору і ІТЗ. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач і її представник проти заявлених вимог банку заперечують і просять відмовити у їх задоволенні. Відповідач суду пояснила, що порушення строків оплат по договору було допущено у звязку зі зміною її матеріального становища, зміною курсу національної валюти до долара США. Непоґоджуючись з позовними вимогами ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» відповідач звернулася до суду з позовом про внесення змін до кредитного договору у звязку з істотними змінами обставин, який обєднано судом в одне провадження з позовом ВАТ «ЕРСТЕ-Банк». У своєму позові [PERSON] вказує, що на теперішній час істотно змінилися обставини за яких було укладено Генеральну кредитну угоду №010/6943/1077/0002, кредитний договір №014/6943/2/16635 від 06.06.2008, кредитний договір №013/6943/3/16638 від 06.06.2008, у звязку зі світовою економічною кризою змінився її дохід, т.я. вона припинила підприємницьку діяльність і має незначну суму доходу. Вона проживає разом з сином [PERSON] який навчається у ЗДІА і його дохід складається з пенсії у звязку з втратою годувальника. А крім того, істотно змінився курс гривні до долара США, і тому сума щомісячних платежів зросла з 54000грн. до 9540 грн., які вона не в змозі оплачувати. З метою врегулювання спору у досудовому порядку [PERSON] зверталася до банку з проханням подовжити строк дії договорів, просила розглянути питання про реструктуризацію кредитної заборгованості, припинити нарахування пені, але банк її пропозиції не розглянув, а звернувся до суду з позовом. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує ст.. 652 ЦК України і просить суд внести зміни до Генеральної кредитної угоди №010/6943/1077/0002 від 06.06.2008, кредитного договору №014/6943/2/16635 від 06.06.2008, кредитного договору №013/6943/3/16638 від 06.06.2008 подовживши строк їх дії до на 5 років до 05.06.2024, зменшити суми щомісячного платежу, суму кредиту перевести у національну валюту, за курсом який діяв на час укладення договорів, зменшити суму процентів за користування кредитом на 5 %, надати кредитні канікули до 01.06.2010, а також звільнити її від відповідальності за порушення зобовязання і стягнення пені. У судовому засіданні відповідач і її представник просили суд відмовити ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» у задоволенні його прозову, а позов [PERSON] підтримали і просять його задовольнити у повному обсязі. Представник ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» проти позову [PERSON] заперечує, і вважає його необгрнунтованим і незаконним у його задоволенні просить відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що між ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» і [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду №010/6943/1077/0002 від 06.06.2008, кредитний договір №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 згідно якого їй надано кредит у сумі 64982 доларів США строком користування до 05.06.2024 із сплатою 12,5% річних для придбання житлової нерухомості - 2-кімнтаної квартири №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі, а також кредитний договір №013/6943/3/16638 від 06.06.2008 згідно якого надано кредит у сумі 6498 доларів США строком користування до 05.06.2009 із сплатою 0,1% річних для ремонту придбаної житлової нерухомості - 2-кімнтаної квартири №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі. Виконання зобовязання за вказаними договорами було забезпечено іпотекою придбаною відповідачкою житловою нерухомістю - 2-кімнтаною квартирою №77 у будинку №1 по пр.. Металургів у м. Запоріжжі, про що укладено договір іпотеки № 010/6943/1077/0002 від 06.06.2008. Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання за договорами і надав відповідачу суму кредиту, а та у свою чергу прийняті зобовязання виконала частково, але допустила поточну заборгованість, чим порушила умови п.1.1, 1.3 кредитного договору №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 і кредитного договору №013/6943/3/16638 від 06.06.2008. Ст.. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що позичальник неналежним чином виконує умови кредитних договорів, порушує порядок погашення кредитів, чого не заперечувала сама відповідач у судовому засіданні. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно п. 9.1 кредитного договору №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 і кредитного договору №013/6943/3/16638 від 06.06.2008 при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Станом на 10.03.20108 у відповідача виникла заборгованість по кредитам у сумі 79239,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні становить 633062,73 грн. по оплаті кредитів, відсотків та пені. Доводи відповідача та її представника, що заборгованість виникла у звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідача, на їх думку підтверджується довідкою про її доходи, довідкою про навчання [PERSON] та копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 66), звітами до ДПІ фізичної особи-підприємця [PERSON]М ( а.с. 114-116), з яких вбачається зниження суми отримуваних відповідачем доходів. Разом з тим, сама відповідач не заперечувала, що залишилася бути зареєстровано як фізична особа-підприємець ( а.с.53) і своєї діяльності у встановленому законом порядку не припинила, а отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] а має реальну можливість здійснювати свою підприємницьку діяльність і отримувати дохід від неї, а отже і виконувати зобовязання за кредитними договорами. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б доводили доводи і посилання відповідача та спростовували б доводи позивача, відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до п. 6.5 Кредитних договорів банк має право у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії і відсотків за його користування. Судом установлено, і цього не заперечувала відповідач у суді, що вона допустила порушення прийнятих зобовязань та допустила прострочку внесення платежів за кредитними договорами. Відповідно до розділу 5 Договору іпотеки № 010/6943/1077/0002 від 06.06.2008 у разі порушення основного зобовязання, умов Кредитного договору, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки, зокрема п.п. 3.1.4,3.1.5,5.1,5.2, іпотекодержатель - ВАТ «ЕРСТЕ-Банк», має право достроково звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо [PERSON] будуть порушені істотні умови кредитних договорів, щодо вчасного (щомісячного) повернення кредитних коштів та сплати відсотків. За рахунок заставленого майна банк має право задовольнити у повному обсязі усі вимоги, передбачені кредитним договором. Ст.. 590 ЦК України передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п.п. 5.5.1 Договору іпотеки передбачено право банку на продаж предмету іпотеки. Крім того, відповідно до п.3.7 кредитних договорів установлено, що кредит забезпечується всім належним майном [PERSON], коштами та активами, що належать їй на підставі власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення в порядку встановленому законодавством України. Посилання відповідача, що предмет іпотеки може бути реалізовано банком за безцінь, є лише її припущенням і не грунтується на відповідних доказах, а тому судом до уваги не приймаються. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені ВАТ «ЕРСТЕ-Банк» позовні вимоги є законними та обгрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, а отже, підлягають заваленню у повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON], то суд виходить з наступного. Згідно ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Ст.. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав укладання договорів та інших правочинів. Отже, укладаючи 06.06.2008 Генеральну кредитну угоду №010/6943/1077/0002, кредитний договір №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 і кредитний договір №013/6943/3/16638 від 06.06.2008 дії сторін були спрямовані на набуття цивільних прав, і це було їх волевиявленням, жодна зі сторін, зокрема відповідач у справі, не відмовилася від їх укладання і усвідомлювала можливість настання відповідних наслідків ( обовязок по сплаті процентів за користування кредитом, повернення кредитних коштів і т. і.). [PERSON] просить суд внести зміни до Генеральної кредитної угоди №010/6943/1077/0002 і кредитного договору №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 з підстав зміни обставин, за яких цей договір укладався, зокрема, у звязку зі зміною конюктури ринку іноземної валюти до національної валюти та її матеріального становища, оскільки укладаючи договори вона не могла передбачити зміни цих обставин. Згідно ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Ст. 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі виникли із договору, тому регулюються виключно договором відповідно до приписів діючого цивільного законодавства. Умовами Генеральної кредитної угоди №010/6943/1077/0002 і кредитного договору №014/6943/2/16635 від 06.06.2008 та кредитного договору №013/6943/3/16638 від 06.06.2008, зокрема п. 11.2 передбачено, що зміни до договору оформлюються додатковими угодами, які є невідємною частиною договору. Вказані Кредитні договори не передбачають зміни їх умов у звязку зі зміною обставин за яких він укладався, а тому зміна курсу національної валюти до курсу іноземної валюти, на думку суду, не є тією істотною зміною обставин, яка позбавила позичальника можливості виконувати прийняті на себе зобовязання. Суд вважає непереконливими доводи відповідача, що її дохід змінився на стільки, що вона не в змозі виконувати зобовязання за кредитними договорами, оскільки [PERSON] до цього часу зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.53) і своєї діяльності у встановленому законом порядку не припинила, а отже, має реальну можливість здійснювати свою підприємницьку діяльність і отримувати дохід від неї та виконувати зобовязання за договорами. Непереконливими є доводи відповідача, що вона має дохід у національній валюті гривні, а зобовязання за договором має виконувати в іноземній, оскільки при укладанні договору остання не була обмежена у виборі валюти і це було виключно її волевиявленням укласти договір у доларах США, а отже, вона усвідомлювала наслідки ризику зміни курсу іноземної валюти. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не обґрунтувала, і не надала суду належних доказів своїм вимогам про подовження строку дії договорів на 5 років до 05.06.2024; про зменшення суми щомісячного платежу; про переведення суми кредиту у національну валюту, за курсом який діяв на час укладення договорів; про зменшення суми процентів за користування кредитом на 5 %; про надання кредитних канікул до 01.06.2010. Щодо звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання і стягнення пені, то ці вимоги є незаконними, т.я. п.9.1 кредитних договорів передбачає відповідальність за порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами та комісій. Порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами та комісій відбулося з вини відповідача, чого вона не заперечувала у суді, а отже, відсутні підстави звільняти її від такої відповідальності. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] вимоги не ґрунтуються на законі, не доведені належними і допустимими доказами, а отже, задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Outcome: approved