Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

4 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому вказав, що 24 червня 2009 року відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти в розмірі 3760 доларів США (еквівалент 30042 грн. 40 коп.), про що була складена відповідна розписка. Грошові кошти відповідач зобовязався повернути протягом двох місяців з дня їх отримання. У встановлений в розписці строк відповідач боргу не повернув, в звязку з чим [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 31635 грн. 40 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 607 грн. 43 коп., 322 грн. 43 коп. сплаченої суми судового збору, 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 4000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали в повному обсязі, в звязку з визнанням відповідачем позову, вважали за можливе ухвалити рішення при попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, погодився з розрахунком заборгованості. Також не заперечував сплатити на користь позивача понесені ним витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, встановив, що 26 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 3760 доларів США (еквівалент 30042 грн. 40 коп.), які зобовязався повернути протягом двох місяців з дня їх отримання, тобто до 26 серпня 2009 року, що в повному обсязі підтверджується відповідною розпискою /а.с. 7/. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими 2 ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, сума інфляційних нарахувань та 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 26 червня 2009 року по 26 лютого 2010 року становить 1593 грн. 00 коп. та 607 грн. 43 коп. відповідно /а.с. 5, 6/. З вищенаведеного вбачається, що визнання відповідачем [PERSON] ґрунтується на законі та не порушує прав сторін, в звязку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені та документально підтвердженні судові витрати по справі, а саме сплачену суму судового збору в розмірі 322 грн. 43 коп., 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 4000 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Outcome: approved