Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

13.01.2010 року прокурор звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи на підтвердження позовних вимог, що 30.11.2001 року між позивачем [PERSON] підприємством Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачем був укладений договір про надання кредиту у розмірі 30 000 гривень для будівництва прибудови до житлового будинку та господарських будівель строком на 15 років. Відповідно п.2.12 кредитного договору від 30.11.2001 року № 0337/2001 фактично отриманий відповідачем кредит на суму 28759,87 гривень повинен повертатись раз в рік рівними частинами, починаючи з 30.01.2003 року згідно з встановленим графіком. Плата за користування кредитом повинна вноситись згідно п.2.11 цього договору в розмірі трьох відсотків річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні, аз 01.11.2004 року у відповідності до додаткової угоди у розмірі 5 відсотків річних. Відповідач [PERSON] порушив умови договору про надання фінансової допомоги, а саме строки повернення кредиту, внаслідок чого створилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Заборгованість по кредиту становить 22979,11 гривень, відсотки за користуванням кредитом у розмірі 5 відсотків складають 5374,86 гривень та пеня , нарахована згідно з п.3.2 договору про надання фінансової допомоги, 1847,38 гривень , всього складає 30200,68 гривень. Позивач просить розірвати кредитний договір №0337/2001 від 30.11.2001 року та стягнути з відповідача на користь [PERSON] підприємства Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 30200,68 гривень ,а також судові витрати на користь держави. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та надав заяву ,в котрій просить розстрочити сплату по 2000 грн щомісячно, починаючи з березня 2010 року ідо повного погашення боргу. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і пояснив, що на даний момент не взмозі сплатити кредит та просить розстрочити сплату боргу по 2000 грн щомісячно до повного погашення боргу. Відно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в ядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем ову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення ову. За ч.І ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа іедитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та латити проценти. Як слідує з кредитного договору №0337/2001 між позивачем та відповідачем був сладений договір про надання фінансової допомоги для будівництва прибудови до итлового будинку) та господарських будівель на суму 30 000 гривень. Відносно укладеного договору та документів на оформлення кредиту між позивачем а відповідачем у суду будь-яких сумнівів немає. Відповідно до представлених розрахунків сума боргу складає 30200,68 гривень. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобовязання не виконав. Таким чином вимоги позивача є законними, визнання позову відповідачем не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. За ст.373 ЦПК України за заявою сторони суд може розстрочити суму боргу. Оскільки представник позивача просив розстрочити сплату боргу по 2000 грн щомісячно, починаючи з березня 2010 року ідо повного погашення боргу, суд задовольняє ці вимоги. Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подані позову позивачем не були сплачені судові витрати , тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved