Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

14 січня 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 28 лютого 2003 р. помер [PERSON], з яким вона спільно проживала однією сімєю з 1988 р. і по день його смерті у квартирі № 1, розташованій в будинку № 2 по вул. Привокзальна станції Баловне, що в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області. Зазначила, що вищезгадана квартира належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях без визначення їх часток позивачу, її сину [PERSON] та спадкодавцю. Вказала, що у звязку позбавлена права успадкувати частку спадкодавця в спірній квартирі, оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру не визначені частки співвласників, що є перешкодою для оформлення спадщини у державній нотаріальній конторі. Просила визнати факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю, визначити частки співвласників в спірній квартирі та визнати за нею 2/3 частки в ній, а за [PERSON] 1/3 частки. У судовому засіданні позивач підтвердила свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином попередженою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Третя особа: [PERSON] заявлені вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, покази свідка, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон) визначено, що приватизація - це відчуження, зокрема квартир, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 2 Закону передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (позивач), [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (третя особа) на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира № 1, що розташована в будинку № 2 по вул. Привокзальна в селі Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спірну квартиру виданим 09.10.2000 р. відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізничної дороги. За такого суд дійшов висновку, що вказані особи на момент приватизації спірної квартири проживали в ній та були зареєстровані, отже виходячи з того, що їх частки є рівними, то кожен з них є власником 1/3 частки квартири. 28 лютого 2003 р. помер [PERSON], отже відкрилася спадщина на 1/3 частку в спірній квартирі. За правилами ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач проживала зі спадкодавцем однією сімєю у спірній квартирі з 1988 р. по день смерті останнього, вели спільне господарство. Вказана обставина, окрім свідоцтва про право власності на спірну квартиру, де спадкодавець є її співвласником, підтверджується поясненнями свідка [PERSON] Зясовано, що інших спадкоємців на успадкування майна не існує. За таких обставин суд дійшов висновку, що у вказаний період часу [PERSON] та спадкодавець спільно проживали в одній квартирі однією сімєю, а отже позивач є спадкоємцем четвертої черги на успадкування частки спадкодавця в зазначеній квартирі.

Outcome: approved