Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розмірі аліментів, стягнення з нього боргу за аліментами та неустойки у звязку з простроченням сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, в якій вказала, що вона має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої з відповідача за рішенням Дружківського міського суду від 15 червня 1998 року були стягнені аліменти у розмірі. 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Але у теперішній час згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. Тому вона просить суд збільшити мінімальний розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Крім цього відповідач виплачував аліменти за рішенням суду не регулярно і станом на 01.12.2009 року заборгованість по сплаті аліментів склалася у сумі 16998грн.96коп., яку він не виплатив до теперішнього часу. В звязку з тим, що відповідач має заборгованість по аліментам він повинен згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України сплачувати неустойку із розрахунку 1% за кожний день прострочення. Сума неустойки на 01 грудня 2009 року складає 12635грн.96коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з сумою боргу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він за рішенням суду повинен виплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON]. Він виплачує їх як може, так як офіційно не працює. Коли є можливість працює за одноразовими договорами. Він згодний з тим, що станом на 31.03.2010р. у нього заборгованість за аліментами складає 16633грн. Але у нього не має коштів для виплати всієї заборгованості. Просить в задоволенні позову про стягнення заборгованості та неустойки відмовити. З вимогами позивача про збільшення мінімального розмірі аліментів він згодний. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд встановив, що з відповідача [PERSON] за рушенням Дружківського міського суду Донецької області від 15.06.1998р. по справі №2-611 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами від 22.09.2005р.) мінімальній розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. На час прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, в ньому мінімальний розмір аліментів вказаний не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, що не відповідає ч.2 ст.182 СК України(зі змінами від 22.09.2005р.). Тому суд вважає необхідним постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача, в якому вказати, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку державного виконавця від. 31.03.20010р. станом на 31.03.2010 року заборгованість по аліментам склалася у сумі 16633грн., яка відповідачем не сплачена до теперішнього часу. Заборгованість виникла в звязку з тим, що відповідач платив аліменти не регулярно і не в необхідній сумі. Відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Заборгованість виникла при виконанні рішення про стягнення аліментів і повинна відповідачем виплачуватися. Але для погашення заборгованості є інший порядок ніж стягнення її за рішенням суду. Вона погашається відповідно до ст..74 Закону України „Про виконавче провадження. Сімейним кодексом України не передбачено під час виконання рішення про стягнення аліментів окреме стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду. Згідно зі ст.. 195 Сімейного кодексу України при виконанні рішення про стягнення аліментів розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем, і якщо платник аліментів не погоджується з її розміром, він має право оскаржити постанову державного виконавця до суду. Суд може установити розмір заборгованості, яку повинен стягнути з платника аліментів державний виконавець, але не стягувати з нього. Виконання рішення по стягненню аліментів покладено на державного виконавця. Він має право звернути стягнення на майно платника, а при його відсутності - на заробітну плату та інші доходи платника аліментів. Згідно зі ст..70 Закону України „Про виконавче провадження із заробітної плати (інших доходів) боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості у разі стягнення аліментів 50%. А за кількома виконавчими документами до 70%. Тобто державний виконавець повинен стягувати з платника аліментів як поточні платежі, так і заборгованість по ним. А тому у задоволенні позову про стягнення заборгованості за аліментами позивачці необхідно відмовити. Сімейним кодексом України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 30%. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006р. №3 неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved