Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

АБ "Енергобанк" звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 104798грн.03коп. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач до суду не з'явився, направив свого представника. Представник відповідача вимоги позову визнала частково з урахуванням необхідності проведення перерахунку на час закінчення зобовязань за договором. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 13.08.2007року між АБ "Енергобанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №15, за яким банк надав відповідачеві суму кредиту в розмірі 222500грн.00коп. шляхом перерахування грошей на позичковий рахунок №2202956191, що знаходиться у філії банку, строком до 12.08.2008року з розрахунку фіксованої процентної ставки 18, 0% річних. Пунктом 3.7 зазначеного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, останній доручає банку самостійно задовольнити свої вимоги шляхом списання коштів з поточного рахунку відповідача, або з усіх інших рахунків. В той же день, 13.08.2007року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено договір застави майнових прав №15/1, де у п. 2.1.3 передбачено право банку на звернення стягнення на предмет застави у вигляді грошових коштів в розмірі 222500грн.00коп., які знаходяться на позичковому рахунку відповідача у філії банку. Як слідує із наданого банком розрахунку заборгованості, витягу із особового рахунку позичальника і копій претензій, з грудня 2007року відповідач [PERSON] перестав виконувати узяти на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим керівництвом банку на його адресу були направлені претензії із зазначенням про використання АБ Енергобанк свого права на задоволення предявлених вимог за рахунок предмета застави. Але, незважаючи на зазначене, банк ні з часу невиконання відповідачем своїх зобовязань з січня 2008року, ні з часу закінчення строку дії кредитного договору 12.08.2008року не використав доручення позичальника про списання грошей з позичкового рахунку, а навпаки, здійснив це тільки 25.05.2009року при зміні керівництва банку. Зазначене підтвердили представники сторін у судовому засіданні, додатково пояснив, що відповідач [PERSON] не використав отримані на позичковий рахунок кредитні кошти, а фактично їх зберігав у філії банку та додатково сплачував проценти за кредитом. Згідно до наданих розрахунків на час закінчення строку дії кредитного договору 13.08.2008року, у відповідача перед банком виникла заборгованість в загальному розмірі 251132грн.09коп., яка складається із суми кредиту 222500грн.00коп., процентів з 1.12.2007року по 13.08.2008року в загальному розмірі 28131грн.84 коп. та нарахованої відповідно до п.3.5 кредитного договору пені за прострочення виплати процентів за період з 6.01.2008року по 13.08.2008року в розмірі 500грн.25коп.. Тому, з урахування проведеного банком списання з позичкового рахунку, на час закінчення строку дії кредитного договору загальна сума заборгованості за ним становить 28632грн.09коп.. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст.509, 526, 610, 611, 1054-1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином узятих на себе за кредитним договором зобов'язань, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково на суму 28632грн.09коп., оскільки з вини самого банку не були своєчасно списані гроші з позичкового рахунку відповідача в рахунок погашення його зобовязань за кредитним договором та з часу закінчення дії кредитного договору неправомірно нараховувалися проценти за користування кредитом та пеня. Що стосується заперечень представника позивача з приводу того, що час списання грошей банк використав на свій погляд, так як це є його право, а не обовязок, то зазначене суд не приймає до уваги, оскільки це суперечить умовам кредитного договору, які викладені у п.3.7 та договору застави, що викладені у п.2.1.3. Відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в загальному розмірі 536грн.32коп.

Outcome: partial