overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов обґрунтовуючи і підтримуючи який представник позивача зазначив, що 24.03.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір. У відповідності до даного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 6000 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 24% річних. Але відповідач не виконує умови договору, тому відповідно до пунктів договору на відповідача нараховується неустойка. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпечення. А також просить суд слухати справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд також не повідомив. На підставі цього суд приходить до висновку про заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд дослідив, проаналізував і оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, дійсно між позивачем та відповідаче був укладений кредитний договір від 24.03.2008року(а.с.6-11) на грошові кошті у розмірі. 6000,00 доларів США на строк з 24.03.2008року по 20.03.2013 року. (а.с.12-13). Відповідно до договору відповідач щомісячно гасить частину кредиту згідно графіку погашення заборгованості, який вказаний у додатку № 1 до Договору, а також сплачує банку щомісячно проценти за користування кредитом у розмірі 24 % річних за весь час користування кредитом. Відповідне до розрахунку заборгованості перша заборгованість у відповідача виникла 19.12.2008року. (а.с.16). А загальна заборгованість, відповідно до того ж розрахунку, станом на 15.11.2009 рік становить 7 671,83 доларів США, в т.ч. по кредиту - 714,12 доларів США та по процентах та пені - 6 957,71 доларів США, загальна сума заборгованості в гривневому еквіваленті становить 61 34 3,95 грн. Відповідно до ст.1050 ЦК України, у разі порушення позивачальником договору позики, позивач має право достроково вимагати від відповідача погашення всієї суми кредиту. Але відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту, кінцевий термін дії договору (дата сплати останнього платежу) натсає - 20.03.2013 року. Отже дія договору не закінчена, тому відповідно до ч.І ст.530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.,625 ЦК України, передбачено, що оборжник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошові зобовязання. Крім того позивачами було сплачено державне мито в сумі 614,00 грн. понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу сумі 120,00 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

р. позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. . В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі є абонентами КП «ХТМ» проте своїх зобовязань по сплаті опалення та гарячої води належним чином не виконують, у звязку з чим у них утворилась заборгованість з 01.01.2009р. по 30.09.2009р. в сумі 1491, 38 грн.., яку позивач просить стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просин задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи в їх відсутність суду не надавали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] та згідно розрахунку мають заборгованість за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2009 р. в сумі 1491, 38 грн. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускається. Згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім!' наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 - плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Таким чином, оскільки відповідачі не виконують покладені на них обовязки щодо своєчасного розрахунку за теплозабезпечення, тому сума заборгованості у розмірі 1491, 38 грн. за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2009р. перед КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню у судовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню до державного бюджету судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання. Свої вимоги мотивує тим, що є дочкою відповідача. Рішенням суду на користь її матері з відповідача на її утримання стягувались аліменти. Просить стягувати аліменти до досягнення 23 років, так як є студенткою Львівської філії Європейського університету заочного відділення за спеціальністю фінанси. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак подала в суд заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу у її відсутності та пояснила, що відповідач працює і має постійний дохід, а тому просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 його заробітку до досягнення нею 23 років. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Відповідач надіслав в суд заяву, що позов визнає, але просить суд стягувати з нього аліменти у розмірі І/4 частини всіх видів щомісячного доходу та справу слухати у його відсутності, так як не може з'явитись у зв'язку з віддаленим місцезнаходженням та зайнятістю на роботі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого 28.09.1988р.(а.з.288) райвідділом ЗАГСу м.Сокаль вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], 13.09.1988р.н. Відповідно до довідки № 1/08-536/09 від 14.09.2007р. [PERSON] на даний час навчається у Львівській філії Європейського університету і є студентом 5 курсу заочного відділення за спеціальністю фінанси. Заслухавши позивачку та ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

У лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Вказує на те, що згідно рішення Кіцманського районного суд від 18 серпня 2006 року відповідача зобовязано сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 150 гривень щомісячно на дитину щомісячно до її повноліття. Зазначає, що її матеріальне становище погіршилось, через різке підвищення цін на промислові та продовольчі товари, тому такий розмір аліментів є дуже малим, відповідач являється працездатним, інших утриманців не має і може сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому просила збільшити розмір аліментів та стягнути по 500 гривень щомісячно до повноліття доньки. В судовому засіданні позивачка \~підтримала заявлені вимоги. Відповідач \~позов \~не визнав, посилаючись на те, що не може сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у більшому розмірі, так як ніде не працює та проживає з жінкою, яка має від першого шлюбу трьох дітей і якими опікується зараз саме він. Заслухавши \~пояснення \~сторін, дослідивши \~матеріали \~справи, \~суд приходить до \~висновку, що \~заявлені \~вимоги \~підлягають \~частковому \~задоволенню, виходячи з наступних \~підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]\~являється батьком [PERSON], [INFO].\~Рішенням Кіцманського районного суду від \~18.08.2006 \~року з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO],\~в розмірі по 150 гривень щомісячно на \~дитину \~до її \~повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлено \~також, що відповідає є працездатним, утримує трьох дітей від першого шлюбу своєї другої дружини, займається землеробством. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно \~до \~вимог ст. 184 Сімейного \~кодексу \~України \~суд \~може \~визначити розмір \~аліментів \~у \~твердій \~грошовій \~сумі, \~якщо \~платник \~аліментів \~має нерегулярний, мінливий \~дохід, частину \~доходу \~одержує в натурі, а \~також \~за \~наявності \~інших обставин, що мають істотне \~значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки \~відповідач \~ отримує \~ мінливий \~заробіток, \~з урахуванням того, що розмір \~аліментів \~не \~може \~бути \~меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини \~відповідного віку, як \~визначає положення \~ч.2 ст.182 Сімейного кодексу \~України, суд \~вважає \~за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка становитиме 250 гривень. Враховуючи \~наведене, ст.ст. 182, 184, 192 \~Сімейного \~кодексу \~України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач у березні 2010 року подав до суду позовну заяву до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Посилається на те, що Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області, а саме держінспектором вказаного управління спільно з прокуратурою Кіцманського району було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області за наслідками якої встановлено, що громадянці [PERSON]. відповідно до рішення № 17/3 Неполоковецької селищної ради від 04.03.1993р. виділено земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована по вул. Суворова в с.Пядиківці. Вказує, що відповідно до акту перевірки від 24.06.2008 року [PERSON] використовує дану земельну ділянку, розташовану по Суворова в с.Пядиківці, не за цільовим призначенням, а саме не для будівництва житлового будинку як вказано у вищевказаному рішенні сільської ради, так як по даний час остання не розпочала будівництво будинку, а використовує вищевказану ділянку для ведення особистого селянського господарства, чим порушила вимоги п.а ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок зобовязані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Позивач просив стягнути з [PERSON] шкоду завдану внаслідок нецільового використання земельної ділянки в розмірі 528,20 грн. У судовому засіданні прокурор Кіцманського району позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення прокурора, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.91 Земельного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач у березні 2010 року подав до суду позовну заяву до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Посилається на те, що Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області, а саме держінспектором вказаного управління спільно з прокуратурою Кіцманського району було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Неполоківецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області за наслідками якої встановлено, що громадянці [PERSON] відповідно до рішення Неполоківецької селищної №57/9 від 08.10.1992р. виділено земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована по вул. Польовій смт.Неполоківці. Вказує, що відповідно до акту перевірки від 17.07.2008 року [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,15 га, не за цільовим призначенням, а саме не для будівництва житлового будинку як вказано у вищевказаному рішенні сільської ради, так як по даний час остання не розпочала будівництво будинку, а використовує вищевказану ділянку для ведення особистого селянського господарства, чим порушила вимоги п.а ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок зобовязані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Позивач просив стягнути з [PERSON] шкоду завдану внаслідок нецільового використання земельної ділянки в розмірі 398,90 грн. У судовому засіданні прокурор Кіцманського району позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення прокурора, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.91 Земельного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач у березні 2010 року подав до суду позовну заяву до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Посилається на те, що Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області, а саме держінспектором вказаного управління спільно з прокуратурою Кіцманського району було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області за наслідками якої встановлено, що громадянці [PERSON] відповідно до рішення № 28/5 Неполоковецької селищної ради від 06.05.1993р. виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул. Руданського смт. Неполоківці. Вказує, що відповідно до акту перевірки від 19.06.2008 року [PERSON] використовує дану земельну ділянку, розташовану по вул. Руданського в смт.Неполоківці, не за цільовим призначенням, а саме не для будівництва житлового будинку як вказано у вищевказаному рішенні сільської ради, так як по даний час остання не розпочала будівництво будинку, а використовує вищевказану ділянку для ведення особистого селянського господарства, чим порушила вимоги п.а ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок зобовязані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Позивач просив стягнути з [PERSON] шкоду завдану внаслідок нецільового використання земельної ділянки в розмірі 398,90 грн. У судовому засіданні прокурор Кіцманського району позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала, звернувшись до суду з відповідною заявою. Заслухавши пояснення прокурора, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.91 Земельного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 12 липня 1997 року у Маріупольському відділі реєстрації актів цивільного стану Приморської райадміністрації, актовий запис №140. Шлюб перший, від шлюбу мають доньку Ірину, 28.10.1997 року. Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, на те що родина фактично розпалась, у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, спільного майна та спору про місце мешкання дитини в них не має. Дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, та стягнути з відповідача на її користь сплачені витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. Позивачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та прохала їх задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач визнає позов, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Також суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки Ірини, [INFO] в розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню недоплачені судові витрати в доход держави: судовий збір в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн. Також відповідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1987 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на життя. Зазначив, що подружнє життя супроводжується постійними сварками, які негативно впливали на його психологічний стан та стан дітей. Крім того пояснив, що з листопада 2008 року він з відповідачем не підтримує шлюбні відносини та не веде спільне господарство. Подальше спільне проживання і примирення з відповідачем він вважає неможливим. Спору щодо поділу спільного майна між ними не виникає. Питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини між ними вирішено, дочка залишається проживати з матірю. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач перешкоджає йому потрапити до власної квартири, погрожує та ображає його. Почуття любові і поваги він втратив. За строк, наданий судом на примирення їх відносини не покращилися. Він ще більше впевнився в тому, що подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Питання щодо поділу спільного майна на час розгляду справи не виникає. Щодо місця проживання спільної дитини між ними досягнуто усної домовленості. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала. Зазначила, що з 21 листопада 2008 року вони з позивачем спільно не проживають, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Пояснила, що почуття поваги до відповідача вона втратила, почуття любові - ні. Спорів щодо поділу майна та місця проживання дитини не між ними не виникає. Питання щодо стягнення аліментів на утримання молодшої доньки вирішується в іншому провадженні. Просила розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з 21 листопада 2008 року, сімя існує формально, взаємопорозуміння між сторонами відсутнє, а тому зберегти сімю не вбачається можливим. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. Крім того, за час наданий сторонам для примирення, стосунки сторін відновлені не були, і позивач категорично заперечує можливість збереження шлюбу. Відтак суд приходить до висновку, що подальше примирення між подружжям неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який втратив почуття любові та поваги до відповідача. За таких обставин, суд вважає збереження сімї - не можливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved