Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 3.000гр., про відшкодування моральної шкоди в сумі 2.000гр. та судових витрат у справі. Позов мотивований тим, що 11.08.07р. відповідач позичив у неї зазначену суму на строк до 15.12.07р., про що написав розписку. Проте, після пред'явлення претензій про повернення боргу, відповідач гроші не повернув. Через відмову відповідача повернути борг та відсутність грошових коштів вона не змогла пройти чергове лікування, що заподіяло їй моральну шкоду. Позивачка в судове засідання не з'явилася з поважних причин, про що направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності і задовольнити позов. Відповідач, який про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки і телеграмою, не з'явився до суду зі стадії підготовки справи до слухання і до ухвалення судом рішення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, зазначеної у її заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст.1047 цього Кодексу - договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.08.07р. відповідач позичив у позивачки 3.000гр. на строк до 15.12.07р., про власноруч і у присутності свідка написав розписку, а.с.7. Проте, після пред'явлення претензій про повернення боргу, відповідач гроші не повернув. Відповідач не надав суду доказів протиправності дій з боку позивачки та порушення його прав під час складання зазначеної розписки, а також заперечень проти укладення договору позики з позивачкою, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку, що між сторонам був укладений договір позики, умови якого про своєчасне повернення боргу відповідач не виконав до теперішнього часу. У зв'язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки зазначену у розписці суму боргу тому, що: -згідно ч.1 ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, віз зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; -відповідно до вимог ст.ст. 525 і 526 ЦК| України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений|установлений| договором термін, а одностороння|однобічна| відмова від виконання зобов'язань не допускається. * Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини за договором позики, наслідки порушення умов якого встановлені ст.ст.625 та 1050 ЦК України. Але ці правові норми не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов договору. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики. Також, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови «Про судо­ву практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р. №4 - спори про відшкодування запо­діяної фізичній чи юридичній особі моральної (немай­нової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбаче­но нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440' ЦК та ін­шим законодавством, яким встановлено відповідаль­ність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 трав­ня 1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'я­зання і передбачено відшкодування моральної (не­майнової) шкоди. З зазначеного виходить, що право сторону на відшкодування моральної шкоди у випадку порушення умов договору, не поширюється на правовідносини, що виникли між ними за договором позики. У зв'язку з цим позовна вимога про відшкодування позивачці моральної шкоди не підлягає задоволенню. * Враховуючи зазначене та вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені у справі витрати, згідно квитанцій, а.с.1,2. * На підставі ст.ст. 525,526,1046,1047,1050 ЦК України і

Outcome: partial