Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

КП «Черкасижитлосервіс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визнати її та її неповнолітню дитину такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою № 10 в гуртожитку по бул. Шевченка, 276 в м. Черкаси, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з дитиною в кімнаті не проживають більше трьох років, комунальні послуги оплачує нерегулярно, та проживає в іншому місці, а тому на думку позивача втратила разом з дитиною право користування кімнатою в гуртожитку В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що на підставі ордеру № 446 від 29 серпня 1996 року [PERSON], чоловікові відповідачки та батькові її неповнолітньої дочки було видано ордер на вселення в кімнату № 10 в гуртожитку по бульвару Шевченка, 276 в м. Черкаси. В звязку з тим, що відповідачка з дитиною в кімнаті не проживає, та проживають в іншому місці протягом трьох років, а також мають заборгованість за сплату комунальних послуг, вважають, що вона втратила право користування жилим приміщенням. Факт не проживання [PERSON] в квартирі вони підтверджують актами перевірок, які були здійсненні адміністрацією підприємства та жильцями гуртожитку. У звязку цим просять визнати позивачку та її неповнолітню дочку такими, що втратили право на проживання в кімнаті гуртожитку. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що отримавши в 1996 році кімнату в гуртожитку вона там постійно проживала і проживає, сплачує всі комунальні послуги, отримує кореспонденцію в тім числі і документи, які були направлені їй судом у звязку з розглядом справи. Виникнення деякої заборгованості по сплаті комунальних послуг пояснює тим, що в певний період часу не мала постійного місця роботи, а тому не могла фізично оплатити такі платежі. Вважає посилання позивача на обставини та підстави виселення такими, що не ґрунтуються на законі. Іншого місця проживання вона не має. Крім того, вона являється громадянкою іншої держави. А тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування заперечувала проти визнання відповідачки та її неповнолітньої дитини втратившими право користування житловою кімнатою, оскільки під час знаходження такої справи в суді, вони обстежили житлово-побутові умови проживання неповнолітньої [PERSON], та встановили, що кімната є придатною для проживання, створені необхідні умови для навчання та нормального розвитку дитини, а тому вважають доводи позивача, що відповідачка з дитиною у кімнаті не проживає такими, що не відповідають дійсності. Свідки [PERSON] [PERSON]М, які допитані судом за ініціативою відповідачки пояснили, що вона з дитиною проживає в кімнаті на протязі всього часу з моменту заселення. Вони її бачать в гуртожитку і в них не виникає сумніву, що вона там не проживає. Їм також невідомо, щоб в її кімнаті проживали сторонні особи. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони також проживають в зазначеному гуртожитку. У них в гуртожитку склалась така ситуація ,що багато жильців у гуртожитку не проживають, а тому через борги у них комунальні служби відключали електроенергію та воду. В результаті чого вони були вимушені самоорганізуватись, та разом з адміністрацією підприємства, яке обслуговує гуртожиток, стали ходити по кімнатах та зясовувати хто з жильців там дійсно проживає, а хто лише рахується такими, що проживають, та чому не сплачують витрати за комунальні послуги. В багатьох кімнатах ніхто не відчиняв двері, а тому вони дійшли висновку, що там взагалі ніхто не проживає. Зокрема при перевірці кімнати № 10 було встановлено, що ніхто дверей їм не відчинив. Суд заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно вимог ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку визначених законом. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, суд, при розгляді справи за позовом про визнання наймача, або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, повинен зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, в разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у гуртожитку на законних підставах, так як вселилася в кімнату на підставі ордеру, що є єдиною, законною підставою для вселення в гуртожиток. Проживає та зареєстрована в ньому з 1996 року. За період проживання у гуртожитку, вона оплачувала комунальні послуги, що підтверджується оглянутими в ході судового засідання відповідними квитанціями, та хоча і мала певну заборгованість по таким платежам, але на думку суду , вони були викликані поважними причинами. Твердження позивача, про те, що [PERSON] та її неповнолітня дитина не проживають в гуртожитку, а проживають в іншому місці, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи. Так як факт проживання [PERSON] з дитиною в кімнаті №10 гуртожитку, стверджується як показами свідків, викладеними вище, так і іншими доказами, у тому числі і актом обстеження побутових умов неповнолітньої дочки відповідачки, складеним відповідним уповноваженим органом. Також позивачем не доказано факту проживання відповідачки в іншому місці. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed