overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що самочинно, без відповідного дозволу, збудував гараж № 15 [ADDRESS]. В теперішній час позивачу необхідно оформити документи на гараж на своє ім'я, тому він просить суд визнати за ним право власності на вказаний самочинно побудований гараж. У попередньому судовому засіданні позивач суду пояснив, що на вимогах наполягає. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. У попереднє судове засідання представник третьої особи - КП «Красно донське міжрайонне БТИ» - не з'явилась, вимоги [PERSON] підтримала, просила суд розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та представника третьої особи на підставі матеріалів, які знаходяться в справі, які також містять достатньо даних про права та взаємовідношення сторін. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно рішенням Виконавчого комітету Краснодонської міської Ради Луганської області, гаражу, користувачем якого є [PERSON] була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. В Акті обстеження самовільно побудованих будівель від 21.10.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вказано, що самочинно побудований гараж «А» без порушення санітарних, пожежних, будівельних норм і може бути прийнятим в експлуатацію. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків та госпбудівель на території Луганської області від 20.11.2008 року, самочинно побудований гараж «А» прийнято в експлуатацію /а.с. 23/. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно повинне визнаватися на підставі рішення суду. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що самочинно побудований гараж не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно побудований гараж № 15 [ADDRESS], згідно архітектурно - технічного паспорта. На підставі ст. ст. 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що самочинно, без відповідного дозволу, збудував гараж № 17 [ADDRESS]. В теперішній час позивачу необхідно оформити документи на гараж на своє ім'я, тому він просить суд визнати за ним право власності на вказаний самочинно побудований гараж. У попередньому судовому засіданні позивач суду пояснив, що на вимогах наполягає. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. У попереднє судове засідання представник третьої особи - КП «Красно донське міжрайонне БТИ» - не з'явилась, вимоги [PERSON] підтримала, просила суд розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та представника третьої особи на підставі матеріалів, які знаходяться в справі, які також містять достатньо даних про права та взаємовідношення сторін. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно рішенням Виконавчого комітету Краснодонської міської Ради Луганської області, гаражу, користувачем якого є [PERSON] була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. В Акті обстеження самовільно побудованих будівель від 21.10.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вказано, що самочинно побудований гараж «А» без порушення санітарних, пожежних, будівельних норм і може бути прийнятим в експлуатацію. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків та госпбудівель на території Луганської області від 20.11.2008 року, самочинно побудований гараж «А» прийнято в експлуатацію /а.с. 15/. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно повинне визнаватися на підставі рішення суду. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що самочинно побудований гараж не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно побудований гараж № 17 [ADDRESS], згідно архітектурно - технічного паспорта. На підставі ст. ст. 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що самочинно, без відповідного дозволу, збудував гараж № 16 [ADDRESS]. В теперішній час позивачу необхідно оформити документи на гараж на своє ім'я, тому він просить суд визнати за ним право власності на вказаний самочинно побудований гараж. У попередньому судовому засіданні позивач суду пояснив, що на вимогах наполягає. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. У попереднє судове засідання представник третьої особи - КП «Красно донське міжрайонне БТИ» - не з'явилась, вимоги [PERSON] підтримала, просила суд розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та представника третьої особи на підставі матеріалів, які знаходяться в справі, які також містять достатньо даних про права та взаємовідношення сторін. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно рішенням Виконавчого комітету Краснодонської міської Ради Луганської області, гаражу, користувачем якого є [PERSON] була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. В Акті обстеження самовільно побудованих будівель від 21.10.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вказано, що самочинно побудований гараж «А» без порушення санітарних, пожежних, будівельних норм і може бути прийнятим в експлуатацію. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків та госпбудівель на території Луганської області від 20.11.2008 року, самочинно побудований гараж «А» прийнято в експлуатацію /а.с. 14/. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно повинне визнаватися на підставі рішення суду. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що самочинно побудований гараж не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно побудований гараж № 16 [ADDRESS], згідно архітектурно - технічного паспорта. На підставі ст. ст. 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що самочинно, без відповідного дозволу, збудував гараж [ADDRESS]. В теперішній час позивачу необхідно оформити документи на гараж на своє ім'я, тому він просить суд визнати за ним право власності на вказаний самочинно побудований гараж. У попередньому судовому засіданні позивач суду пояснив, що на вимогах наполягає. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. У попереднє судове засідання представник третьої особи - КП «Красно донське міжрайонне БТИ» - не з'явилась, вимоги [PERSON] підтримала, просила суд розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та представника третьої особи на підставі матеріалів, які знаходяться в справі, які також містять достатньо даних про права та взаємовідношення сторін. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно рішенням Виконавчого комітету Краснодонської міської Ради Луганської області, гаражу, користувачем якого є [PERSON] була присвоєна поштова [ADDRESS]. В Акті обстеження самовільно побудованих будівель від 21.10.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вказано, що самочинно побудований гараж «А» без порушення санітарних, пожежних, будівельних норм і може бути прийнятим в експлуатацію. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків та госпбудівель на території Луганської області від 20.11.2008 року, самочинно побудований гараж «А» прийнято в експлуатацію /а.с. 15/. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно повинне визнаватися на підставі рішення суду. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що самочинно побудований гараж не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно побудований гараж[ADDRESS], згідно архітектурно - технічного паспорта. На підставі ст. ст. 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсним позовом і пояснив, що відповідач [PERSON], який мешкає [ADDRESS], і на якого відкрито особовий рахунок № 610520110, є споживачем електричної енергії. Відповідач своєчасно не оплачував кошти за використану електроенергію у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01 квітня 2002 року по 12 серпня 2008 року в сумі 554 грн. 68 коп. У теперішній час заборгованість за електричну енергію відповідачем не сплачена. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію, держмито, та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Суд вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.68 ЖК України наймач зобов'зан своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як свідчать матеріали справи відповідач має заборгованість за період з з 01 квітня 2002 року по 12 серпня 2008 року в сумі 554 грн. 68 коп. (а.с.4). Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 554 грн. 68 коп. З відповідача також підлягає стягненню інформаційно-технічний збір у сумі 30 грн. З відповідача також підлягає стягненню витрати за опублікування об'яви в газеті «Наша газета» у сумі 18грн. 76 коп. Згідно рішення Свердловської міської ради № 379 від 27 березня 2008 року ТОВ «ЛЕО» звільнено від сплати держмита по справам стягнення заборгованості по комунальним послугам, таким чином з відповідача підлягає стягненню державне мито в сумі 51 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вказує, що у листопаді 2008 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Свердловську з заявою для переходу на пенсію. Під час звернення працівник Управління Пенсійного фонду України оглянула представлені ним документи і виявила, що у трудовій книжці та вкладиші [NUMBER] й військовому квитку [NUMBER] на його ім'я допущені помилки. Замість прізвища мого за паспортом, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду і свідоцтва про народження - „[PERSON]" у трудової книжці, виданої 29 липня 1966 р., та вкладишу до трудової книжці [NUMBER], виданого 17 серпня 1994 року, й військового квитку [NUMBER], що був виданий 25 серпня 1967 р. Єлецьким військовим комісаріатом Липецької області зазначено -„[PERSON]". У зв'язку з цим працівник Управління Пенсійного фонду України запропонувала звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Факт належності мені трудової книжки та вкладишу [NUMBER] й військового квитку [NUMBER] також зможуть підтвердити свідки [PERSON]. У зв'язку з чим заявник просить постановити рішення, яким встановити факт, що належності [PERSON],[INFO], уродженцю м. Єлець, Липецької області, трудової книжки, виданої 29 липня 1966 р. та вкладишу до трудової книжки [NUMBER], виданого 17 серпня 1994 року й військового квитку [NUMBER], що був виданий 25 серпня 1967 р. Єлецьким військовим комісаріатом Липецької області. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи УПФУ в м. Свердловськ у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Крім того, факт належності [PERSON],[INFO], уродженцю м. Єлець, Липецької області, трудової книжки, виданої 29 липня 1966 р. та вкладишу до трудової книжки [NUMBER], виданого 17 серпня 1994 року й військового квитку [NUMBER], що був виданий 25 серпня 1967 р. Єлецьким військовим комісаріатом Липецької області підтверджується дослідженими в залі судового засідання доказами: - копією паспорта заявника [PERSON](а.с.5); - копією свідоцтва про народження заявника [PERSON](а.с. 6); - копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 7-9); - копією військового квитка [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено факт належності [PERSON],[INFO], уродженцю м. Єлець, Липецької області, трудової книжки, виданої 29 липня 1966 р. та вкладишу до трудової книжки [NUMBER], виданого 17 серпня 1994 року й військового квитку [NUMBER], що був виданий 25 серпня 1967 р. Єлецьким військовим комісаріатом Липецької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на час її навчання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, та витрати на юридичну допомогу. В своїх вимогах позивачка посилається на те, що [PERSON] її батько. На даний час вона навчається у Харьківському національному університеті імені В.Н. Каразіна та буде продовжувати навчання до 30 червня 2011 року у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач проти задоволення вимог позивачки не заперечує, згоден сплачувати їй аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на час її навчання. Суд встановив, що [PERSON], [INFO] народилась [INFO], її батьком є [PERSON](а.с.5). [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення філософського факультету Харьківського національного університету ім. В.Н. Каразіна та буде продовжувати навчання до 30.06.2001 року, що підтверджується довідкою університету (а.с. 11). Відповідач проти розміру аліментів, які просить стягти з нього позивачка на час її навчання не заперечує. Зазначені докази суд вважає об'єктивними та достовірними. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

До суду iз позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 11 серпня 1999 року вона вступила в шлюб з [PERSON] зареєстрований Костянтинівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню сина - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як зазначила позивач їхні шлюбні відносини з відповідачем припинилися по причині того, що вони не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних питань, а тому просить суд розірвати їх шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. До суду направив письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі та не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, на що позивачка не заперечувала в ході судового розгляду у справі, суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача. Заслухавши згадані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню за такими підставами. 11 серпня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 01 від 11 серпня 1999 року вчинений Костянтинівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області. У відповідності до свідоцтва про народження спільна дитина сторін [PERSON] народився - [INFO], а його батьками вказані сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис № 02 від 22 жовтня 2003 року, вчинений Костянтинівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області. В судовому засіданні з'ясовано, що сторони останніх два роки спільно не проживають так як не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних питань. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( дружини), що має істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідає фактичним взаєминам подружжя. Шлюб необхідно розірвати, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить. Враховуючи викладене ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання в сумі 2737,35 грн., яку відповідач добровільно не погашає. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача по дорученню підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з”явився, про час розгляду справи попереджався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності не надав, а тому суд згідно ст.ст.224,225 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що відповідач, яка проживає [ADDRESS] і на ім”я якої відкрито особовий рахунок на квартиру, згідно наданого позивачем розрахунку має заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП “Білоцерківтепломережа” в сумі 2737грн.35 коп. за період з серпня 2005 року по вересень 2008 року включно. Згідно ст.20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року споживач зобов”язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться за затвердженими у становленому порядку тарифами. Як вбачається з розрахункового листа абонента, копія якого надана позивачем, відповідач нерегулярно вносить плату за послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надавалися позивачем, в зв”язку з цим у неї утворилася заборгованість за вказані послуги в сумі 2737 грн.35 коп. Суд вважає за можливе цю суму заборгованості стягнути з відповідача, як споживача вказаних вище послуг, на користь позивача, оскільки відповідач не виконує свої зобов”язання щодо своєчасної оплати наданих послуг. На підставі рішення Білоцерківської міської ради від 27.03.2008 року за № 671 позивач звільнений від сплати держмита на користь держави. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦПК України /в редакції 2004 року/ до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі ст.ст.81,88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. відповідно до платіжного доручення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved