Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Вказав, що 18 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та [PERSON] було укладено Рамкову угоду №33, відповідно до умов якої останньому було відкрито кредитну лінію терміном на 180 місяців в розмірах та на умовах, передбачених статтею 2 Рамкової угоди. 18 квітня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу №20.1648/33 (далі - Кредитний договір №1) та Договір про надання траншу №20.1682/33 (далі - Кредитний договір №2) (разом - [PERSON] договори). На підставі Кредитного договору №1 банком на рахунок позичальника були перераховані кредитні кошти в сумі 30 000 доларів США. та на підставі Кредитного договору №2 - в сумі 47 000 доларів США.. Згідно з п.2.6 Кредитного договору із суми кредиту було утримано комісію за видачу кредиту в розмірі 1,0 % від суми кредиту - всього 2373 грн. 50 коп..Відповідно до умов Кредитних договорів позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку та строки згідно Графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведених у Додатках №1 до Кредитних договорів. Згідно з п.8.2.1 Рамкової угоди, у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківські дні Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за Кредитними договорами, банком неодноразово направлялися на адресу позичальника вимоги про повне дострокове погашення кредитів. Згідно з п.п.10.2 Рамкової угоди, при порушенні встановлених строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. [PERSON] порушує умови погашення кредитів, у звязку з чим станом на 14 грудня 2009 року його загальна заборгованість за Кредитними договорами склала 64673о грн.. 28 коп., з яких: за Кредитним договором №20.1648/33 від 18 квітня 2008 року в розмірі 249244,52 грн., де: заборгованість за капіталом - 227017 грн. 90 коп., заборгованість відсотками - 11314 грн. 66 коп., заборгованість по відсотках за фактичне користування простроченим капіталом кредиту - 361 грн. 84 коп. заборгованість за пенею - 10550 грн. 12 коп., за Кредитним договором №20.1682/33 від 18 квітня 2008 року в розмірі 397485 грн. 76 коп., де: заборгованість за капіталом - 331354 грн. 67 коп., заборгованість по відсотках кредиту - 30621 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках за фактичне користування простроченим капіталом кредиту - 1336 грн. 27 коп., заборгованість за пенею - 34173 грн. 81 грн.. Виконання кредитних і супровідних зобов'язань позичальника за кредитними договорами було забезпечено порукою [PERSON] - договір поруки № 33- ДП1 від 18 квітня 2008 року та договір поруки № 33-ДП2 від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов яких поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання кредитних зобов'язань позичальника в повному обсязі цих зобов'язань. У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за Кредитним договором №1, та Кредитним договором №2 банком неодноразово направлялися на адресу поручителя вимоги про погашення кредитів. [PERSON] своїх зобов'язань за договорами поруки не виконала. Під час слухання справи з урахуванням зміну курсу валют позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Про [PERSON]» заборгованість за кредитним договором №20 1648/33 від 18.04.2008 року в сумі 245 246 грн. 37 коп. та заборгованість за кредитним договором №20 1682/33 від 18.04.2008 року в сумі 329 079 грн. 37 коп., і судові витрати по справі. Ухвалою Кременчуцького районного суду від 28. 01. 2010 року обєднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Про кредит [PERSON]» про визнання договору частково недійсним та зміну умов договору. Ухвалою того ж суду від 23.04.2010 року зустрічний позов [PERSON] за заявою останнього залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Вказав, що видані кредити не є споживчими, та надавалися [PERSON] як фізичній особі, останній був обізнаний про можливі ризики підвищення валюти, оскільки брав кредит саме в іноземній валюті . Також повідомив, що позивач має банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій у іноземній валюті, а тому заперечення відповідача в цій частині також не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що коли він брав кредит, курс гривні до долару був значно меншим, а тому повертати кредит він згоден виходячи з курсу, який був на час отримання кредиту. Відповідач [PERSON] підтвердила, що укладала договір поруки, але також не згодна з позовом, виходячи з курсу долару на даний час. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так. кредит видавався у доларах, в той час як грошове зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, яка є єдиним законним засобом платежу, що застосовується на території України. Вважає, що заявлена в позові сума боргу повинна бути розрахована по курсу гривні до долару, який існував на момент укладення договорі. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В засіданні встановлено, що 18 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та [PERSON] було укладено Рамкову угоду №33. згідно якої останньому було відкрито кредитну лінію терміном на 180 місяців в розмірах та на умовах, передбачених статтею 2 Рамкової угоди. 18 квітня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено Договір про надання траншу №20.1648/33 (далі - кредитний договір №1) та Договір про надання траншу №20.1682/33 (далі - Кредитний договір №2) (разом - [PERSON] договори). На підставі Кредитного договору №1 банком на рахунок позичальника були перераховані кредитні кошти в сумі ЗО 000 доларів США. та на підставі Кредитного договору №2 - в сумі 47 000 доларів СІЛА.. Згідно з п.2.6 Кредитного договору із суми кредиту було утримано комісію за видачу кредиту в розмірі 1,0 % від суми кредиту - всього 2373 грн. 50 коп.. Відповідно до умов Кредитних договорів позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку та строки згідно Графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведених у Додатках №1 до Кредитних договорів. Згідно з п.8.2.1 Рамкової угоди, у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківські дні Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за Кредитними договорами, банком неодноразово, направлялися на адресу позичальника вимоги про повне дострокове погашення кредитів. Згідно з п.п.10.2 Рамкової угоди, при порушенні встановлених строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Виконання зобов'язань позичальника за кредитними договорами було забезпечено порукою [PERSON] - договір поруки № 33-ДП1 від 18 квітня 2008 року та договір поруки № 33-ДП2 від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов яких [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання кредитних зобов'язань позичальника в повному обсязі цих зобов'язань. Оскільки відповідач [PERSON] порушує умови договору та строки погашення кредитів , позов підлягає задоволенню виходячи з курсу долару на день винесення рішення , при цьому стягнення слід здійснити солідарно з обох відповідачів. Посилання відповідачів на те. що банк не мав право видавати кредит у валюті, не має під собою підґрунтя, адже банком надано суду докази того, що ПАТ «Про [PERSON]» має банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій саме у іноземній валюті. Крім того , підписуючи кредитний договір про надання кредиту саме у обраній валюті - долар США , відповідач брав на себе ризик можливого підвищення курсу , договір є дійсним та умови його не змінювалися , а тому підстави для розрахунку заборгованості , виходячи з курсу, який був на час укладення договору відсутні.

Outcome: approved