Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-28 00:00:00

21.05.2009 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеної затримки та відшкодувати задану йому моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за наказом № 73 від товариства 08.09.2008 року він був звільнений за власним бажанням з посади токаря шостого розряду механообробного цеху ТзОВ «Львівські автобусні заводи». При звільненні йому була видана трудова книжка, однак належна йому сума заробітку виплачена не була. Крім того на його вимогу повідомити розмір заборгованості, у видачі такої довідки йому було відмовлено, лише в усній формі він був повідомлений, що заборгованість Товариства перед ним складає 3607,56 грн. Дану суму і просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодувати завдану йому неправомірними діями моральну шкоду, оскільки з вини відповідача він тривалий час знаходився без засобів для існування, які були зароблені власною працею, завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 5000 грн. В подальшому позивач, не змінюючи підстав та мотивів позову, неодноразово уточняв позовні вимоги та в остаточному варіанті просив стягнути з відповідача 2394,52 грн. заборгованості по заробітній платі, 23 233,68 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та уточнення до них підтримали в повному обємі, просили позов задовольнити. Представники відповідача в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у ТзОВ «Львівські автобусні заводи на посаді токаря шостого розряду механообробного цеху. Згідно наказу № 73-К від 08.09.2008 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. З липня 2008 року підприємство заборгувало позивачу заробітну плати, сума якої згідно представленої довідки нарахування та виплати заробітної плати з 01.01.2008 р. по 30.09.2008 р., становить 2394 грн. 52 коп. На його неодноразові звернення керівництво підприємства не реагувало. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки ТзОВ «Львівські автобусні заводи» № 031/10 від 04.02.2010 р. середня заробітна плата позивача за один день складає 56,12 грн., таким чином середньомісячний заробіток позивача за весь час затримки складає 23 233,68 грн. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, оскільки він тривалий час фактично був позбавлений засобів для існування, втратив нормальні життєві зв'язки. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2394 грн. 52 коп. заборгованості по заробітній платі, 23 233,68 грн. середньомісячного заробітку, 1000 грн. моральної шкоди, а також стягнути в користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial