Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

В Малиновський районний суд м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтуванні заявлених вимог вона зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом майна, що залишилось після смерті її брата [PERSON] Нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через те, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно був зареєстрований на біржі, без нотаріального посвідчення. Позивачка просила визнати за нею право власності на квартиру № 8, по вул.Бабеля, буд.6 в м. Одесі, оскільки вона, як спадкоємець її прийняла. Відповідачка [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], за договором купівлі продажу № 99/0008 від 22.01.1999р., вчиненого на Чорноморській Товарній біржі придбав у [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Договір зареєстровано в журналі реєстрації угод по обєктам нерухомості за № 99/0008 від 22.01.1999р., право власності, що виникло на підставі договору зареєстровано в ОМБТІ та РОН 16.08.04р. за № 4449830 (а.с. 4 5). Після вчинення правочину сторони виконали всі умови договору: [PERSON] сплатив обумовлену вартість квартири, поселився у квартиру та мешкав в ній, а [PERSON] звільнив та передав квартиру набувачу. 5 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1 - 1828, згідно з яким на випадок свої смерті він заповів його рухоме та нерухоме майно, що на день смерті йому буде належати [PERSON] (а.с. 33). 23 березня 2008 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 23.03.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 2847 та Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було видано свідоцтво про його смерть (а.с. 33). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру № 8, розташовану по вул.Бабеля, буд.№6 в м.Одеса. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.ст. 1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач після смерті [PERSON], фактично прийняла спадкове майно і звернулася до Пятої одеської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], але їй було відмовлено на підставі того, що немає належним чином оформлених документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спірну квартиру (а.с.18). На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на зберігання в біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр договору № 99/0008 від 22.01.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна спірної квартири, що був зареєстрований в ОМБТІ та РОН 16.08.04р. за № 4449830, останній вважає, що до покупця [PERSON], перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання договору купівлі продажу нерухомого майна № 99/0008 від 22.01.1999 року ця квартира належала на праві власності [PERSON] на підставі рішення Іллічівського районного суду від 17.12.1998 року, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР, який був чинний на момент укладання правочину, відповідачі вправі були здійснювати її відчуження. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved