overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до [PERSON]С, який є батьком дітей, однак ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. [PERSON]С звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про оспорювання батьківства щодо [PERSON], [INFO], батьком якого не являється. Позивач-відповідач [PERSON] змінила позовні вимоги і просить стягувати з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] і [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття; позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, так як відповідач не є батьком малолітнього [PERSON]. Відповідач-позивач [PERSON] змінені позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; позов про оспорювання батьківства щодо [PERSON] підтримує повністю. Судом достовірно встановлено, що сторони не відмовляються від заявлених позовних вимог, які підтвердили долученими до заяви доказами, як відповідачі визнали позови без будь-яких умов на стадії попереднього судового розгляду, не заперечуючи проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Оскільки, для задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення аліментів та оспорювання батьківства є законні підстави, не порушуються цивільні права сторін як позивачів, так і відповідачів, що перевірено судом на стадії попереднього розгляду, необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] і [PERSON], які є законними і обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що шлюб між ним та відповідачкою по даній справі [PERSON], було зареєстровано 31 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 145. Шлюб в нього з відповідачкою перший. Під час подружнього життя у них з відповідачкою народилась спільна дитина [PERSON], [INFO]. З відповідачкою на даний час мешкають окремо, сімейні стосунки були припинені з 7 січня 2010 року. Шлюб розпався так як їхнє сімейне життя не склалося внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, між ними постійно виникали різномовності та сварки. Спільне господарство не ведеться, і в кожного з них своє життя. Позивач вважає, що відновленню їх шлюбно-сімейні відносини не підлягають. Майнової суперечки між ними на даний час на виникає. Малолітня дочка за спільною згодою сторін залишається проживати з відповідачкою. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, проти розлучення не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб зареєстрований 31 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 145, що підтверджується доданою копією свідоцтва про укладання шлюбу (арк.спр.12). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.13 ). Шлюб у позивача розривається вперше. Із пояснень сторін вбачається, що вони не бажають відновлювати сімейні стосунки та зберегти сімю, вважають, що збереження шлюбу суперечить їх особистим інтересам. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. Від строку на примирення сторони відмовились. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в позові про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне витрати по розірванню шлюбу покласти на позивача за його клопотанням. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі з 20 серпня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис за № 216. Від спільного подружнього життя вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач тимчасово не працює, в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказуючи на те, що утримання дитини є обовязком обох батьків, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. В попередньому судовому засіданні, в якому за клопотанням сторін розглядається справа, позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач позов визнав, не заперечував про розгляд справи у попередньому судовому засіданні і суду пояснив, що на теперішній час він тимчасово не працює, не заперечує, щоб з нього на користь позивачки були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання доньки до досягнення нею повнолітнього віку. Інших дітей або непрацездатних батьків, які б знаходились на його утриманні, в нього немає Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10). І батько, і дитина здорові, на обліку в Димитровській міській лікарні не знаходяться.(а.с.7). Відповідач тимчасово не працює. Відповідно до довідки ДВС стягнення по виконавчим листам з відповідача не провадяться (а.с. 8). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він здатний надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки у розмірі ? його доходу до повноліття дитини. Перешкод для стягнення аліментів судом не встановлено. З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., оскільки позивачка на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та положень ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що шлюб між нею та відповідачем по даній справі [PERSON], було зареєстровано 20 грудня 2003 року Красноармійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 6. Шлюб в неї з відповідачем перший. Під час подружнього життя у них з відповідачем народилась дитина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. З відповідачем на даний час мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинилися в лютому 2008 року. Шлюб розпався так як їхнє сімейне життя не склалося внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, між ними постійно виникали різномовності та сварки. Спільне господарство не ведеться, і в кожного з них своє життя. Позивачка вважає, що відновленню їх шлюбно-сімейні відносини не підлягають. Майнової суперечки між ними на даний час на виникає. Малолітня дочка за спільною згодою сторін залишається на вихованні позивачки, відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на дитину. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти розлучення не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб зареєстрований 20 грудня 2003 року виконкомом Миролюбівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 6, що підтверджується доданою копією свідоцтва про одруження (арк.спр.7). Із пояснень сторін вбачається, що вони не бажають відновлювати сімейні стосунки та зберегти сімю, вважають, що збереження шлюбу суперечить їх особистим інтересам. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. Від строку на примирення сторони відмовились. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в позові про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача за його клопотанням. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та стягнення заборгованості за використану електроенергію, посилаючись на те, що 16 грудня 2009 року працівниками Філії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» Доманівського району під час контрольної перевірки у відповідачки виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» у вигляді безоблікового користування електричною енергією шляхом самовільного підключення електроустановок. струмоприймачів, електропроводки споживача поза електролічильником. Спожита таким чином електроенергія не нараховувалася та не сплачувалася. Внаслідок зазначених порушень позивачу спричинені збитки на суму 1511,93 грн. Крім того, внаслідок несплати відповідачкою коштів за спожиту електроенергію, станом на 20.02.20Юр . у відповідачки утворилася заборгованість на суму 84,41 грн., які вона не бажає сплатити добровільно. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила стягнути з [PERSON] збитки в сумі 1511,93 грн., заборгованість за використану електроенергію в сумі 84,41 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. на користь позивача, а також судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка по справі є абонентом філії Доманівського району ВАТ ЕК «Миколаївобленерго». Під час контрольної перевірки відповідача виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» у вигляді безоблікового користування електричною енергією шляхом підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки споживача поза електролічильником, про що був складений акт №Я 8428 від 16.12.2009 року. Внаслідок зазначеного правопорушення позивачу по вині відповідачки були спричинені збитки на суму 1511,93 грн., які підлягають відшкодуванню повному обсязі. Крім того, внаслідок того, що споживачка електроенергії вчасно не проводила розрахунки за спожиту електроенергію, в неї утворилася заборгованість на суму 84,41 грн., яка також підлягає відшкодуванню. Враховуючи всі обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

ПП «Харчування в особі [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач, являючись посадовою особою торгівельним представником Балтської філії ПП «Харчування», будучи матеріально відповідальним, в період з 31.03.08. по 10.06.08., шляхом зловживання своїми посадовими обовязками, неодноразово, отримуючи грошові кошти від клієнтів за оплату поставленого товару, привласнював їх, та в подальшому використовував в особистих цілях, не повертаючи їх до каси ПП «Харчування», в результаті чого завдав підприємству матеріальний збиток на загальну суму 20625,51 грн., який позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати в сумі 206,26 грн, та оплату за інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі слідуючого. [PERSON], являючись посадовою особою торгівельним представником Балтської філії ПП «Харчування», розташованого в м. Балта Одеської області по вул. Котовського, 211, будучи матеріально відповідальним, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 17.04.06., в обовязки якого входило пошук нових клієнтів, приймання замовлень на постачання продуктів харчування та супутніх товарів, а також прийняття оплати від клієнтів за поставлений товар та передачу грошової виручки до каси Балтської філії ПП»Харчування», в період з 31.03.08. по 10.06.08. знаходячись на робочому місці, в приміщенні вищевказаного підприємства, шляхом зловживання своїми посадовими обовязками, неодноразово привласнював ввірені йому грошові кошти, отримані ним від клієнтів даного приватного підприємства в якості оплати за поставлений товар, які в подальшому використовував в особистих цілях. З даного приводу було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, відповідно до якої [PERSON]В визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, однак в силу Закону України «Про амністію», останнього звільнили від кримінальної відповідальності а провадження по кримінальній справі закрито. Заявлений в кримінальній справі цивільний позов залишено без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 14.10.2008 року було розірвано шлюб між ним та відповідачкою.Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] .Згідно рішення суду син залишений йому на виховання та проживає разом з ним та знаходиться у нього на утриманні. Відповідачка не бажає добровільно брати участь в утриманні свого сина. Просить постановити рішення, яким стягувати з відповідачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/6 частини її щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов визнала в повному обсязі,зазначила що на її утриманні знаходиться ще одна дитина від другого шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі. На даний час їх шлюб розірвано, що підтверджується рішенням від 14.10.2008 року на а. с. 3. Від шлюбу вони мають неповнолітного сина-Михайла, [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться у нього на утриманні. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини на а. с. 4. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачка має постійне місце роботи, щомісячно отримує заробітну плату, згодна, щоб з неї на користь позивача на утримання неповнолітнього сина стягувались аліменти в розмірі 1/6 частини її щомісячного доходу. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути 51 грн. судового збору на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з Дмитрук 1.1 заборгованість за кредитним договором № СЬ7901, від 07.12.2007 р., станом на 24.11.2009 року в сумі 17001, 56 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка позов визнала . Ві ходячі-: і і- ізелечого. суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідне' до і ст 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішень в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК У країни у разі визнання відповідачем позову суд. за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно спг. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст 1050 1ДК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору за У» СЕ790 і. від 07.12.2007 р, банк надав відповідачці кошти в сумі 15 000,00 грн., тим самим виконав свої зобовязання за кредитним договором. [PERSON] I I не виконала умови кредитного договору і своєчасно не повернула банку кредитні кошти. Станом на 24.11.2009 року загальна сума заборгованість по кредиту та відсотках становила - 17001.56 грн. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.ст.80,88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

КП „ЖЕК-2 Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідач за період з 01.12.2008 по 01.08.2009 заборгував по оплаті за обслуговування житла 366,10 грн. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], користується послугами з обслуговування житла, які йому надає позивач. Проте відповідачем надані послуги належним чином не оплачуються, внаслідок чого за період з 01.12.2008 по 01.08.2009 він заборгував позивачеві 366,10 грн. Відповідачем порушені зобовязання щодо обов'язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою № 17 будинку № 2 по вул.Преображенській у м.Чернігові шляхом вселення; та зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою. В обґрунтування позову посилається на те, що володіє частиною квартири на праві приватної власності, однак відповідач не надає ключів від квартири, чим створює перешкоди в користуванні майном. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Згідно копій витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.2004 та від 16.10.2009, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.03.2007, позивачка є власником 2/3 частин двокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідає є власником 1/3 частини квартири. З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.11.2009 вбачається, що позивачка тривалий час не може увійти до квартири. Чи проживає фактично відповідач у даній квартирі невідомо. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Таким чином, позивачка має право на вселення до квартири. Суд не має підстав для задоволення вимоги про зобовязання відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою, оскільки конкретні перешкоди (окрім відсутності) у справі не встановлені.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Сторони одружені з 15.02.1987 р., шлюб зареєстрований в Меджибіжській сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №3. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сімя фактично розпалася з січня 2008 р. через відсутність взаєморозуміння, постійно виникаючих сварок та скандалів, різних поглядів на життя. На теперішній час він фактично створив нову сім`ю. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на нього. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, суду пояснила, що вони дійсно не проживають разом з січня 2008 р., спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, не заперечує проти розірвання шлюбу, тому що відновити сімейні відносини неможливо. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалась в січні 2008 р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач фактично створив нову сім`ю. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, їх шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved