overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд стягнути з відповідача на користь ОСББ «Шухевича - 2» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка виникла станом на 01 березня 2010 року в розмірі 1725,12 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи по суті до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок засобів житлово-комунальних підприємств, а у випадку недостатності цих засобів - за рахунок державного бюджету. Оскільки основним джерелом отримання коштів на виконання даних функцій є плата за утримання будинків і прибудинкових територій, то невиконання власниками квартир (будинків) обовязку по сплаті даних платежів не дає змоги житлово-комунальним підприємствам належним чином виконувати покладені на них функцій і прямо порушує інтереси держави. Відповідно до п.п.17.35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобовязані щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань, станом на 01 березня 2010 року утворилась заборгованість перед ОСББ «Шухевича - 2» за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1725,12 грн. 28 коп., що стверджується оглянутим та дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості, згідно особового рахунку відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає виконувати покладені на неї обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий згідно рішення міської Ради звільнений від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд стягнути з відповідача на користь Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому Житлово-комунального підприємства "Західне" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка виникла станом на 01 березня 2010 року в розмірі 1354,43 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи по суті до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають До задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ЖКП "Західне". Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок засобів житлово-комунальних підприємств, а у випадку недостатності цих засобів - за рахунок державного бюджету. Оскільки основним джерелом отримання коштів на виконання даних функцій є плата за утримання будинків і прибудинкових територій, то невиконання власниками квартир (будинків) обовязку по сплаті даних платежів не дає змоги житлово-комунальним підприємствам належним чином виконувати покладені на них функцій і прямо порушує інтереси держави. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань, станом на 01 березня 2010 року утворилась заборгованість перед ЖКП "Західне" за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1354 грн. 43 коп., що стверджується оглянутим та дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості, згідно особового рахунку відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає виконувати покладені на неї обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЩІК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий згідно рішення міської Ради звільнений від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що дитина знаходиться на її (позивачки) утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який був опитаний в порядку судового доручення, позов не визнав, але не заперечував проти того, що позивачка вірно виклала обставини справи. Відповідач 23.03.2010 року, 07.04.2010 року, 20.04.2010 року та 07.05.2010 року не зявився в судове засідання. Своїх заперечень проти позову не надав. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком. З довідки з місця проживання позивачки видно, що дитина живе в її родині. Ст.180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Оскільки аліменти стягуються на одну дитину, то розмір аліментів не може перевищувати більш 25%. Суд у відповідності зі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача держмито в доход держави і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач не додав суду відомостей і доказів, котрі дають право суду звільнити його від сплати держмита. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ст.367 ЦГЖ України, ст. 191 СК України. Невизнання відповідачем позову судом до уваги не приймається, оскільки вони не ґрунтовані на законі. На підставі ст.ст. 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ і з вересня 2008 р. не отримує заробітну плату. З аналогічними позовними заявами позивач неодноразово звертався до Ленінського районного суду м. Харкова. З цього приводу підприємство посилається на відсутність грошових коштів, і заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2009 року по 28.02.2010 року склала 16 968,53 грн. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та покласти судові витрати на відповідача. Представник відповідача в судове засіданні не зявився, надав суду заяву про визнання позову, в якій також просив слухати справу в їх відсутність та зазначив, що заборгованість виникла в звязку з відсутністю коштів на підприємстві. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 10.01.1996 року працює в СУРФ « ІНЕК» ТОВ і наданий час обіймає посаду начальника відділу. Як вбачається з довідки виданої директором та головним бухгалтером СУРФ « ІНЕК» ТОВ, перед співробітником СУРФ « ІНЕК» ТОВ [PERSON] за період з 01 червня 2009 року по 28 лютого 2010 року мається заборгованість підприємства по заробітній платі у розмірі 16\~968 грн 53 коп. Згідно зі ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 21 Закону України « Про оплату праці» , працівник має право на оплату власної праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб . Згідно до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито", судовий збір у розмірі 169,69 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду від нього не надійшло. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог, відмовившись від позову в частині стягнення аліментів її на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, в решті вимог позов підтримала в повному обсязі. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.180, ч.ч.І, 3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.ч.І, 2 ст.184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. за винятком випадків, передбачених статтею 18 4 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а. також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З пояснень позивачки та поданих нею суду письмових доказів вбачається, що з 19 грудня 2003 по 14 квітня 2008 року сторони: перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з матір»ю за адресою: [ADDRESS], перебуваючи на її вихованні та повному утриманні. Між батьками не досягнуте домовленості з приводу утримання їх дитини, а матеріальної допомоги на утримання своєї дочки відповідач не надає. [PERSON] в судове засідання не з'явився, відомостей про свої доходи й можливе місце роботи суду не подав, тому аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., як про це прорить позивач. Задовольняючи позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивача до суду було саме невиконання чи неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а заперечень проти позову [PERSON] суду не подав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач проти позову не заперечує, суду пояснив, що він працює, погоджується надавати допомогу позивачці на утримання дитини в запропонованому позивачкою розмірі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що з відповідачем вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 13.09.1997 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. Шлюб з відповідачем розірвано 12.02.2008 року, спільно сторони не проживають, господарство не ведуть, бюджет окремий. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 100 гривень. Позивачка тимчасово не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу. Крім допомоги по догляду за другою дитиною, інших доходів не має, коштів для належного утримання та виховання старшої дитини їй не не вистачає. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших утриманців не має, а тому має можливість допомагати неповнолітній дочці. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились в зареєстрованому шлюбі з 13.09.1997 року (а.с. 3). Шлюб розірвано 12.02.2008 року (а.с. 4). Мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 22). Позивачка тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу, коштів на належне утримання та виховання дитини не вистачає, дитина потребують матеріальної допомоги. Встановлено також, що відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату у середньому розмірі 1213,31 грн. (а.с. 13), інших утриманців не має. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 1998 році і мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачкою, просив ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] не відмовився від заявлених вимог і пояснив, що не підтримує з відповідачкою сімейних відносини з вересня 2009 року, остання має нову сім'ю, за таких обставин вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, тому просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву в якій зазначила, що на розірвання шлюбу згодна, вважає примирення неможливим, так як має нову сім'ю, справу просила розглянути в її відсутності. Вислухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні. Пояснення позивача [PERSON] та пояснення відповідачки [PERSON], викладені в її заяві, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у вересні 2009 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, відповідачка має нову сім'ю і проживає з іншим чоловіком, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачкою предявленого до неї позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2002 році і мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не відмовилася від заявлених вимог і пояснила, що не підтримує з відповідачем сімейних відносини з вересня 2007 року, на даний час має нову сім'ю, за таких обставин вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, тому просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згоден, справу просив розглянути в його відсутності. Вислухавши доводи позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні. Пояснення позивачки [PERSON] та пояснення відповідача [PERSON], викладені в його заяві, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у вересні 2007 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, позивачка має нову сім'ю і проживає з іншим чоловіком, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем предявленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст. 112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій посилаючись на відмову відповідачки добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], просив ухвалити судове рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання проживаючих з ним неповнолітніх дітей до досягнення повноліття останніми. В судовому засіданні позивач [PERSON]М не відмовився від позову і наполягав на задоволенні заявлених ним вимог. Відповідачка [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтвах про народження (копії) серії І-ФП №038575 від 06.07.1998 року та серії І-ФП №137461 від 21.10.2002 року, позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] являються батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Новополтавської сільської Ради Новобузького району за №478 від 29.03.2010 року діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні батька [PERSON] і проживають з ним в с. Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області. Пояснення сторін вказують на те, що з жовтня 2009 року мати неповнолітніх дітей відповідачка [PERSON] проживає окремо від них, майнової чи грошової допомоги на їх утримання не надає, позивач самостійно утримує дітей, а відповідачка добровільно не виконує свого обов'язку утримувати дітей жодним способом. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачкою [PERSON] предявленого до неї позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст. 182, ст. 183 СК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved