Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

В грудні 2009 року до Жовтневого районного суду м.Харкова звернулася [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченко» (далі ДП ХПЗ ім.Т.Г.Шевченко) про стягнення заборгованості по заробітній платі в загальній сумі 3492,00 грн., посилаючись на те, що відповідач, з яким вона тривалий час перебуває в трудових правовідносинах, з листопад 2008 року не регулярно став виплачувати їй заробітну плату, у звязку з чим має перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період часу : листопада 2008 року та березня, квітня, травня, червня, вересня і жовтня 2009 року у вищевказаному розмірі позовних вимог. В ході судового розгляду позивачкою без зміни вищенаведеного обгрунтування з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості по зарплатні за вищевказані місяці були уточнені позовні вимоги та доповнені вимогами про стягнення зарплати за грудень 2009 року і січень 2010 року, у звязку з чим вона прохала стягнути з відповідача на її користь 4206,00 грн. в якості боргу по заробітній платі за листопад 2008 року, березень, квітень, травень, червень, жовтень, грудень 2009 року та січень 2010 року, а також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на лікування, операцію та проїзд до місця лікування у сумі 2000грн. а також моральну шкоду, заподіяну їх відповідачем, яку вона оцінює у сумі 3000грн. Витрати на лікування та моральну шкоду вона обґрунтовує тим, що є інвалідом 3 групи по слуху, відповідач залишив її без засобів до існування, вона не може забезпечити себе та дітей достатнім рівнем життя: харчування, одяг, лікування, не мала коштів на операцію, займала ці кошти у сторонніх осіб, це значно погіршило її стан здоровя та зменшило сімейний бюджет В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої уточнені і доповнені позовні вимоги та їх обґрунтування. Відповідач в особі свого представника за довіреністю [PERSON] наведені вище позовні вимоги визнав частково тільки в частині стягнення боргу по заробітній платі за жовтень і грудень 2009 року та січень 2010 року. Що ж стосується решти позовних вимог то в їх задоволенні прохав суд відмовити, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2009 року за результатами розгляду в попередньому судовому засіданні справи за позовом декілької кредиторів до ДП «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка» про визнання банкрутом були затверджені вимоги по заробітній платі працівників даного підприємства за період часу до жовтня-місяця 2009 року, а тому питання щодо стягнення заборгованості по зарплаті за цей період часу вважається вже розглянутим і задоволеним. В частині стягнення витрат на лікування та моральної шкоди також просив відмовити, оскільки хвороба позивачки не повязана з затримкою виплати заробітної плати , а у частині стягнення моральної шкоди позивач не довела свої вимоги та не надала доказів , підтверджуючих спричинення їй моральної шкоди діями відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними і долучені до справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову у частині заборгованості по заробітній платі та необхідність його часткового задоволення. Так, як встановлено судом, [PERSON] з вересня 1987 року працює в ДП ХПЗ ім.Т.Г.Шевченко на різних посадах, остання посада бухгалтер 1 категорії. Починаючи з листопада - місяця 2008 року роботодавець перестав виплачувати позивачу заробітну плату, у зв`язку з чим за період часу до лютого 2010 року заборгував останній 4206,00 грн. Зазначені обставини були повністю підтверджені відповідною довідкою бухгалтерії відповідача по справі. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зважаючи ж на ту обставину, що відповідач по даній справі фактично не виплачував [PERSON] заробітну плату за весь вищевказаний проміжок часу, що знайшло своє беззаперечне підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по зарплатні за цей час такими, що ґрунтуються за Законі, а тому підлягаючими безумовному задоволенню. До посилань представника відповідача в обгрунтування своїх заперечень проти наведеної вище частини позовних вимог на вищевказану ухвалу Господарського суду Харківської області суд відноситься критично, тому що ніяких доказів щодо конкретного розміру заборгованості по зарплатні перед позивачем по даній справі, а також періоду часу, за який вона утворилася, вимоги про стягнення якої були визнані зазначеним судом, відповідач в судовому засіданні не представив. Згідно ж ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Що до витрат, повязаних з лікуванням [PERSON], операції та проїзду до місця лікування у сумі 2000 грн. суд вважає за необхідне відмовити, так як згідно виписок із історії хворобі позивача за 2007р.,2008 р.( а.с.27) вона хворіє на протязі кількох останніх років. Відповідно до довідки серії 10 ААА №258058 [PERSON] є інвалідом по слуху, що є загальним захворюванням. Ніякого причинного звязку між її хворобою та невиплатою заробітної плати судом не встановлено. Між тим, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до маральних страждань , втрати нормальних життєвих звязків ї вимогають від нього додаткових зусиль для організації життя. У судовому засіданні судом встановлено, що неправомірними діями відповідача по несвоєчасні виплаті заборгованості по заробітній платі, [PERSON] дійсно була заподіяна моральна шкода, так як достовірно встановлено, що вона терміново потребувала лікування та операції, на що у неї не було коштів, що привело до додаткових страждань. Але, сума моральної шкоди позивачкою достатньо не обгрунтована та завищена. Тому суд зменшує її до 2000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача і судові витрати по даній справі у вигляді судового збору в сумі 51,00 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 120,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial