overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Лунківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що його дальня родичка [PERSON] заповіла йому земельну ділянку яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 751636 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Факт, що 27.06.2007 року [PERSON] померла та відкрилась спадщина підтверджується свідоцтвом про її смерть . Через те, що заповідачка була його дальньою родичкою, та про існування заповіту він дізнався лише зараз про що може підтвердити представник Лунківської сільської ради, тому просить суд встановити для нього додатковий одномісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав повністю на підставах зазначених у позовній заяві, також додав , що заповідачка проживала у будинку свого співмешканця в інше сіло , він її доглядав та поховав, але про те що вона заповіла йому майно не розповіла. Представник відповідача в попереднє судове засідання позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Пояснила, що вона працює секретарем сільської ради та добре знає про існування заповіту , тому оскільки пройшло 2 роки , зустрівши позивача спитала його чого не оформляє право власності, та той відповів що нічого про заповіт не знає. У заповідачки дітей не було, та не має інших спадкоємців, тому сільська рада ніяких претензій не має. Суд вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободі інших осіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд встановив, що сторони одружені з 06 жовтня 2007 року, шлюб зареєстрований відділом РАЦС Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 982. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку Юлію, [INFO], котра мешкає з позивачем. Сімейні відносини сторін припинені з червня 2009 року, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Майновий спор та спор про місце мешкання дитини відсутній. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що родина [PERSON] відновлена бути не може, оскільки розпалася остаточно. Суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повинні бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

У жовтні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, мотивуючи його наступним чином. З відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1996 р. по 07 червня 2005 р. Від шлюбу сторони мають трьох дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], обидві [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем дочки залишилися проживати з позивачкою і знаходяться на її вихованні та повному матеріальному утриманні. Рішенням Ватутінського районного суду м.Києва від 20 листопада 1998 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дітей дочок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3/8 частки від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 04.11.1998 р. до досягнення ними повноліття. В звязку з досягненням старшою дочкою [PERSON] 20 грудня 2006 року повноліття розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки, був зменшений з 3/8 до 2/8 (тобто 1/4) часток від усіх видів заробітку відповідача. Позивачка звернулася до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів, виходячи з того, що матеріальний стан сімї суттєво погіршився, вона працює в загальноосвітній середній школі та отримує заробітну плату в розмірі 1082 грн., діти потребують різноманітного та повноцінного харчування, одягу та взуття, різноманітної дитячої та навчальної літератури, іграшок та дитячих ігор. Грошові витрати є значними і аліменти, які сплачує відповідач в розмірі 1/4 частки свого заробітку, є недостатніми. Тому вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок, [PERSON] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів свого заробітку. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копій свідоцтв про народження дітей відповідач є батьком неповнолітніх, [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). З копії виконавчого листа, виданого Ватутінським районним судом м.Києва від 20 листопада 1998 року вбачається, що з [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти у розмірі 3/8 частини з усіх видів його заробітку на утримання дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). З листа начальника відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 20.10.2009 р. вбачається, що оскільки старша дочка [PERSON], [INFO], 20.12.2006 року досягла повноліття, тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

26.11.2009 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилалася на те, що 04.08.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, це її перший шлюб, від шлюбу має сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини припинені в зв`язку з втратою почуття любові і поваги одне до одного, сім`я розпалася, син мешкає з нею, спору з приводу виховання сина та спільного майна не має, прохає розірвати шлюб. Позивач надав суду пояснення, в якому пояснив, що шлюбні відносини припинені у червні 2009 року, а за ініціативою відповідача поновлювались у липні на тиждень і серпні на тиждень, після чого сторони прийшли до висновку про неможливість спільного проживання в зв`язку з тим, що це суперечить інтересам обох. У судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та беспосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 04.09.2001 року сторони уклали шлюб актовим записом № 55 в відділі РАЦСу Гуляйпільского районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 017128, виданого 04.08.2001 року ( а.с.7). Шлюб у позивача перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-ЖС № 090764, виданого 13.04.2006 року ( а.с.8). В період спільного проживання сімейні стосунки не складалися. В червні 2009 року сімейні стосунки були припинені. У липні 2009 року шлюбні відносини були відновлені за ініціативою відповідача і проіснували тиждень, після чого були знову припинені. У серпні 2009 року шлюбні стосунки за ініціативою відповідача були поновлені і проіснували тиждень, після чого були знову припинені. Син мешкає з позивачем. Спроб поновити сімейні стосунки сторони після останнього їх припинення не здійснювали. Спору щодо майна подружжя та сина у сторін не має. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч. 2 ст.104 СК Україним шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і доведений наданими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб в 2000 році, від якого мають неповнолітню дитину, не змогли створити міцну сімю. На теперішній час стосунки в сімї не підтримуються. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14 жовтня 2000 року у відділі РАГСу виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу, про що внесено відповідний актовий запис № 545, що підтверджується поданими матеріалами, а саме свідоцтвом про укладення шлюбу. Як встановлено судом шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Судом встановлено, що на теперішній час сторони фактично не проживають однією сімєю, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб в 2006 році, не змогли з дружиною створити створити міцну сімю. Станом на теперішній час відносини в сімї не підтримуються. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14 жовтня 2006 року у Жовтневому відділі РАЦСу Криворізького МУЮ, про що внесено відповідний актовий запис № 1009. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони дітей не мають. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі він знаходився у шлюбі. Рішенням суду їх шлюб розірваний. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка на утримання сина ніякої матеріальної допомоги не надає. Тому він і просить стягнути з відповідачки на його користь на утримання сина аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідачки, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка пред*явлений позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що за взаємною згодою син проживає з позивачем, батьком, та знаходиться на його утриманні. Вона не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання сина. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України „Батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка є матір*ю [PERSON], [INFO]. Ця обставина у судовому засіданні була визнана відповідачкою. Відповідачка працює та у змозі виплачувати аліменти на утримання свого сина, який проживає з батьком. Тому суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 гривня судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення неправильності запису в акті громадського стану, в якій вказала, що 07 червня 1972 року народилася [PERSON] , про що 20.06.1972 року зроблено запис про народження органами РАГС Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, актовий запис № 1278. У звязку з втратою свідоцтва 20 березня 2009 року було видано повторно свідоцтво, однак при переводі прізвища заявника на українську мову була допущена граматична помилка замість « Бєлікова» вказано « Белікова». При звернення до органів РАГС в виправленні помилки їй було відмовлено. Заявник просить встановити неправильність запису в свідоцтві про народження, вказав « Бєлікова». В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник Орджонікідзевського відділу РАГС Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви та просить справу розглядати за її відсутністю. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 112188, виданого 20 березня 2009 року, повторно, Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1278 прізвище [PERSON], [INFO] вказано «Белікова» Згідно паспорту громадянки України [PERSON], серія СВ 854167, виданого 10 лютого 2004 року Орджонікідевським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області прізвище вказано « Бєлікова» Згідно паспорту громадянки України [PERSON] яка є матірю [PERSON], серія СВ 866184, виданого 11 березня 2004 року Орджонікідевським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області прізвище вказано « Бєлікова» Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 15.06.2004 року, актовий запис № 531 шлюб розірвано між [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації розірвання шлюбу присвоїла прізвище чоловіка [PERSON] . Як вбачається з довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідка видана [PERSON]. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту неправильності запису в акті громадського стану.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за наданні послуги з теплопостачання за період з 01.09.2008 року по 01.11.2009 року в сумі 1371 грн. 98 коп., отримані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідач за адресою: [ADDRESS] отримав послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувався, має заборгованість в розмірі 1371 грн.98 коп. Статтями 64, 68, 162 ЖК України передбачено обовязок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1371 грн. 98 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню державне мито на користь держави в сумі 51 грн. та на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за наданні послуги з теплопостачання за період з 01.01.2009 року по 01.11.2009 року в сумі 1467 грн. 40 коп., отримані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідач за адресою: [ADDRESS] отримав послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувався, має заборгованість в розмірі 1467 грн. 40 коп. Статтями 64, 68, 162 ЖК України передбачено обовязок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1467 грн. 40 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню державне мито на користь держави в сумі 51 грн. та на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

05.01.2010 року позивач звернулась до суду з позовом в якому вказала, що 15 лютого 2005року помер її чоловік [PERSON], який проживав за адресою [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Борівської селищної ради Борівського району Харківської області йому було передано безкоштовно у приватну власність та користування земельну ділянку по вул.. Весняній,12 в с. Шийківка, в розмірі 0,70га. Державний акт [PERSON] не отримував. При уточненні площі виявилось, що для обслуговування житлового будинку та споруд земельна ділянка складає 0,2500га, а для ведення особистого селянського господарства 0,3943га., загальною площею 0,6443га. Домоволодіння з надвірними будівлями, розташованими за адресою с. Шейківка, Борівського району Харківської області вул. Весняна, 12, позивачка отримала в спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15 лютого 2005року. При проведенні попереднього судового засідання позивачка підтвердила вищевикладене та підтримала свої позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку. Представник Борівської селищної ради в судове засідання не з»явився, але надав заяву , що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дані факти та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]Г.(а.с.8), випискою з рішення № 75 від 14 травня 1996року Виконавчого комітету селищної Ради народних депутатів про передачу у приватну власність та користування земельну ділянку гр.. [PERSON] (а.с.9-11), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 15), свідоцтвом про одруження (а.с.16). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для її обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом З урахуванням викладеного,

Outcome: approved