Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

У серпні 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частини садиби та земельної ділянки, визнання рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно частково недійсними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 21.03.2008 року він дізнався, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, предметом якого є поділ житлового будинку №49, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27.02.2004 року №89, належить на праві власності [PERSON] [PERSON] стверджував, що 18.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку готовністю 42%, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49. Продаж вказаного обєкта нерухомого майна вчинено за 14000,00 грн., належні позивачеві. Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.07.1998 року №313 [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,19 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю від 08.04.2000 року. Позивач стверджував, що за домовленістю з [PERSON] він здійснював роботи з будівництва та упорядження незакінченого будівництвом будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49, а саме, починаючи з 1999 року затрачав свої трудові зусилля та кошти на добудову будинку, внаслідок чого було завершено будівництво житлового будинку, цінність якого істотно збільшилась. Загальна сума виконаних за кошти [PERSON] підрядних робіт із будівництва зазначеного будинку становить 1101062,57 грн. Також за кошти позивача було придбано та змонтовано камін, оплачено матеріал для розчину та винагорода фізичним особам за роботи з укладання керамічної укладки в напівпідвалі та на першому поверсі будинку, роботи з буріння водозабірної свердловини, проектуванню та монтажу системи газопостачання, спільно з відповідачами було проведено улаштування чорнової деревяної підлоги на першому та другому поверхах. Позивач на підставі п.1 ст.17 Закону України Про власність стверджував, що будівництво будинку №49, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, велось за рахунок спільної праці членів сімї сторін справи, а тому просив суд визнати за ним право власності на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, ? частини земельної ділянки за вказаною адресою, визнати частково недійсними рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.07.1998 року №313 про надання [PERSON] земельної ділянки у власність та державного акта на право приватної власності не землю від 08.04.2000 року. В подальшому позивач змінив предмет позову просив суд визнати садибу, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49, та земельну ділянку за цією адресою спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], [PERSON], визнати за ним право власності на ? частину вказаного майна, визнати частково недійсними рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.07.1998 року №313 про надання [PERSON] земельної ділянки у власність та державного акта на право приватної власності не землю від 08.04.2000 року. Пізніше позивач зменшив розмір позовних вимог, просив суд лише визнати садибу, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49, та земельну ділянку за цією адресою спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], [PERSON], визнати за ним право власності на ? частину вказаного майна. У вересні 2009 року [PERSON] звернулась до суду в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з позовом до відповідачів [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину садиби та земельної ділянки. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є дружиною [PERSON] та матірю [PERSON] [PERSON] є її зятем. У 1999 році вони спільно вирішили придбати земельну ділянку та збудувати на ній житловий будинок для сумісного проживання. Оформити документи на земельну ділянку та житловий будинок за спільною згодою вирішили на імя [PERSON] [PERSON] стверджувала що будівництвом будинку, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49, займався переважно її чоловік, проте вона допомагала йому у цьому, зустрічавши та годувавши будівельників, робітників, приймала комісії з введення будинку в експлуатацію, приймала виконані роботи, інколи розраховувалась за них. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, стверджувала моменту введення будинку в експлуатацію вона мешкала там з членами її сімї [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на ? частину садиби, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свій позов та позов [PERSON], просили задоволити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позови [PERSON] та [PERSON] визнала, проти їхнього задоволення не заперечувала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представники проти позовів [PERSON] та [PERSON] заперечували, просили суд відмовити у їхньому задоволенні. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] та її представник свій позов та позов [PERSON] підтримали, просили суд його задоволити. Представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залученої судом до участі у розгляді справи, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] та позову [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку №49, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна (т.1 а.с.9). В подальшому цей будинок був добудований, 27.02.2004 року він був прийнятий в експлуатацію (т.1 а.с.12), а 27.03.2004 року виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок №49, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна (т.1 а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.07.1998 року №313 [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,19 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, 49 (т.1 а.с.10). На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю від 08.04.2000 року, який засвідчує право власності на вказану земельну ділянку (т.1 а.с.11). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Спірне майно було набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу. Проте позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] стверджувала, що вони були членами сімї [PERSON] та [PERSON], спільно проживали та вели з ними спільне господарство в період будівництва будинку №49, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Сонячна, та введення його експлуатацію, будівництво здійснювали за спільні кошти та спільними зусиллями. Однак суд не може погодитись із вказаними доводами [PERSON] та [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про власність, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачає, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Абз.4 п.4 постанови пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок від 04.10.1991 року №7 визначено, що у випадку, якщо будівництво жилого будинку велось за рахунок спільної праці членів сімї жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. [PERSON] та [PERSON] не надали суду переконливих доказів, що вони були членами сімї [PERSON] та [PERSON], що будівництво спірного будинку велось за рахунок їхньої спільної праці. Угоди про створення спільної власності між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] та [PERSON] з іншого, укладено не було. Тому позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, мають право заявити вимогу про відшкодування своїх затрат на будівництво, про що їм було розяснено судом відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] та позову [PERSON] Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, ст.60 Сімейного кодексу України, ст.17 Закону України Про власність, п.4 постанови пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок від 04.10.1991 року №7

Outcome: dismissed