Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 2 березня 2009 року о 16 годині електрогазозварник [PERSON] після закінчення роботи йшов до побутового приміщення з вулиці. На майданчику, перед входом в побутове приміщення, він оступився, впав та пошкодив ліву ногу. Майданчик рівний, не слизький, був очищений від снігу та льоду, без східців. Слюсар-ремонтник 4 розряду [PERSON] надав першу допомогу потерпілому, повідомив про нещасний випадок майстра енергогосподарства котельного цеху котельні о/т «Зоряний» [PERSON], який доставив потерпілого автобусом підприємства в травматологічне відділення КУСМКЛ №1, а потім в Сумську центральну районну лікарню. Відповідачем ВАТ «Сумихімпром» за даним фактом складено оскаржувані акти за формами Н-1, Н-5. Вважає, що нещасний випадок не повязаний з виробництвом і на підставі ст.55 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності» просить визнати вищезазначені акти розслідування нещасного випадку на виробництві недійсними та зобовязати скласти акти за формою Н-5 з висновками про те, що даний випадок не повязаний з виробництвом та про нещасний випадок, не повязаний з виробництвом за формою НВП по випадку, який трапився з [PERSON] 02.03.2009 року В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі , зазначивши про те, що один з членів комісії - представник Фонду не погодився із її висновками , надавши окрему думку з цього питання. Відповідачі проти вимог позивача заперечували та стверджували факт отримання [PERSON] травми, що повязана із виробництвом, мотивуючи це тим, що існували два фактори, які впливають на висновку комісії, а саме: нещасний випадок стався у робочий час працівника та під час здійснення особистої гігієни робітником. Тому, просили відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 02 березня 2009 року о 16 годині електрогазозварник [PERSON] після закінчення роботи йшов до побутового приміщення з вулиці. На майданчику, перед входом в побутове приміщення, він оступився, впав та пошкодив ліву ногу. Майданчик рівний, не слизький, був очищений від снігу та льоду, без східців. Слюсар-ремонтник 4 розряду [PERSON] надав першу допомогу потерпілому, повідомив про нещасний випадок майстра енергогосподарства котельного цеху котельні о/т «Зоряний» [PERSON], який доставив потерпілого автобусом підприємства в травматологічне відділення КУСМКЛ №1, а потім в Сумську центральну районну лікарню. Дані фактичні обставини учасниками процесу не оспорюються. За наслідками вказаної події 05 березня 2009 року комісією по розслідуванню, в складі начальника ВОП ВАТ «Сумихімпром» [PERSON], начальника котельного цеху [PERSON], голови цехкому котельного цеху [PERSON] та заступника начальника відділення ВД ФСНВ в м. Суми [PERSON] (далі - Комісія) складено акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався на ВАТ «Сумихімпром» 2 березня 2009 року з [PERSON] та акт №1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Заступник начальника відділення ВД ФСНВ в м. Суми [PERSON] не погодився з висновками комісії і висловив окрему думку до акту за формою Н-5. Так, зокрема [PERSON] зазначив, що з висновками комісії, щодо кваліфікації випадку з [PERSON] як виробничого, погодитись не може , так як був відсутній обовязковий фактор - як шкідливий або небезпечний фактор виробничого характеру (а.с. 9). Статтею 1 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності» визначено завдання страхування від нещасного випадку, серед яких, зокрема зазначені такі: -запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці; -відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обовязків тощо. Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі при допиті свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., в ході розслідування комісія керувалась виключно Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. Постановою КМУ від 25.08.04р. №1112 .Але, суд не може погодитися із такою думкою, оскільки частиною 1 ст. 14 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності», яка дає визначення нещасного випадку , а саме нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися в процесі виконання ним трудових обовязків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Крім того, п. 4.25 Державного стандарту України 2293-99, який введений в дію наказом Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації від 26.03.1999 року №164, дає визначення нещасного випадку на виробництві - раптове погіршення стану здоровя чи настання смерті працівника під час виконування ним трудових обовязків внаслідок короткочасного (тривалістю не довше однієї робочої зміни) впливу небезпечного або шкідливого чинника. Аналізуючи законодавство, яким регулюються правовідносини між сторонами, докази, які надані сторонами та враховуючи обовязковість наявності факторів, внаслідок яких нещасний випадок вважається отриманим на виробництві, якими є : випадок під час виконання трудових обовязків та вплив небезпечного або шкідливого чинника. Також, відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, затвердженого Постановою КМУ від 25.08.2004 року за №1112 - „ Визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем. У звязку з чим, суд вважає, що за наслідками спеціального розслідування комісія дійшла невірного висновку щодо визнання нещасного випадку, який стався з працівником їх підприємства, пов'язаним з виробництвом, оскільки самі члени комісії зазначили у оскаржуваному акті про відсутність дій шкідливих фізичних, хімічних, біологічних та психофізіологічних факторів, що є обовязковою умовою для визнання випадку повязаного із виробництвом та особистої необережності самого постраждалого. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд вважає, що відповідачі, всупереч вищезазначеним приписам ЦПК України, не надали достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, доводи позивача не спростовані протилежною стороною у спорі. Виходячи з обставин, за яких травмувався [PERSON], слідує, що останній не виконував трудових обовязків і впливу небезпечного або шкідливого чинника не було, а отже випадок не може бути повязано з виробництвом. Відповідно до ст. 88 ЦГЖ України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір та на користь позивача понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved