Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про поновлення строку позовної давності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 25 листопада 2002 року її тітка [PERSON] склала заповіт на її імя, у якому на випадок своєї смерті заповідала їй земельну ділянку (пай) згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 040580 від 12.02.2002 року, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. 21 травня 2006 року її тітка [PERSON] померла. Заповіт, станом на 20.01.2010 року, не змінений та не скасований. Відповідач по справі [PERSON] немає бажання прийняти спадщину. Інших спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] немає. Згідно до ст. 1223 ЦК України вона має право на спадкування майна за заповітом. Оскільки вона є інвалідом третьої групи з 01 липня 2005 року, має тяжке матеріальне становище тому пропустила строк звернення до нотконтори для прийняття спадщини. З вязку з цим, просить суд про поновлення строку позовної дашості, ЖЩННЯ права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні свій позов підтримала повністю. Відповідачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов [PERSON] визнала повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області у попереднє судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про згоду з позовними вимогами позивача [PERSON] На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача [PERSON], суд приходить до наступного. Відповідачка [PERSON], представник відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області позов [PERSON] визнали у повному обсязі і не заперечували проти його задоволення. Визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.І ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню і приймаючи до уваги те, що в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання суд вважає позов [PERSON] [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про поновлення строку позовної давності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає причини пропущення позовної давності позивачки [PERSON] поважними, тому необхідно їй поновити строк позовної давнини для звернення до суду, для захисту своїх прав. Державне мито та інші судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, суд не стягує, бо вона не порушує питання про стягнення з відповідачів, а суд сам не може вийти за рамки позову. На підставі ст.ст. 267, 1233-1257 ЦК України,

Outcome: approved