Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті за послуги теплопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до державної програми забезпечення послугами теплопостачання, позивач надає теплову енергію за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,76-б/29. В звязку з цим був відкритий особовий рахунок №902918, по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], яка мешкає за вказаною адресою разом з іншими відповідачами та повинна була оплачувати надані послуги щомісяця. Однак, оплату за ці послуги відповідачі не здійснюють та мають заборгованість в розмірі 4930 грн. 12 коп., яку просив стягнути з останніх. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на викладені в заяві підстави, просив задовольнити останню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що дійсно мають заборгованість перед позивачем за надані послуги з теплопостачання, але просила суд задовольнити позов в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює поставку теплової енергії за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,76-б/29 (особовий рахунок №902918). Квартиронаймачем вказаної квартири є [PERSON] та крім неї також зареєстровано відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно доданого до позову розрахунку, станом на серпень 2009 року у відповідачів виникла заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в розмірі 4930 грн. 12 коп. (а.с.4-5). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.71 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. За вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України, що набрав чинності 01.01.2004 року особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач в своїй заяві просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 4930 грн. 12 коп. за період з лютого 2003 року по серпень 2009 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявила про застосування строку позовної давності та стягнення суми заборгованості в межах трирічного строку. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трирічного стоку позовної давності, тобто за період з жовтня 2006 року по серпень 2009 року в сумі 3265 грн. 38 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити, вязку з закінченням строків позовної давності. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] також просила суд розстрочити виконання рішення строком на 60 місяців з виплатою рівними частинами щомісячно. Підставою для цього зазначила, наявність на вихованні малолітнього сина, відсутність роботи. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочку або розстрочити виконання рішення, про що зазначає в останньому. Разом з тим, відповідачка в судовому засіданні не надала доказів, які б свідчили про її тяжкий матеріальний стан та наявність інших обставин, що можуть в майбутньому утруднити виконання судового рішення. В звязку з цим, в задоволенні заяви відповідачки [PERSON] щодо надання розстрочки виконання рішення строком на шістдесят місяців слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial