Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Представник позивача відкрите акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким розірвати кредитний договір № 014/0057/82/103817 від 14.04.2008 року укладений між ВАТ «[PERSON] банк Аваль» і [PERSON], стягнути з [PERSON], [PERSON] на їх користь прострочену заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 1548,69 грн., пеню за порушення строків повернення кредитних коштів та відсотків в сумі 775,79 грн., нараховані відсотки в сумі 58,43 грн., поточну заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню в сумі 15090,61 грн., а також стягнути на їхню користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився хоча завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без його участі проти позовних вимог не заперечує. Відповідачі [PERSON] до судового засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та позичальником укладено кредитний договір № 014/0057/82/103817 відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 15150,00 грн. зі строком користування до 14 квітня 2011 року. Згідно з умовами договору, [PERSON] зобовязувався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання. Пунктом 13.3 кредитного договору № 014/0057/82/103817 від 14.04.2008 року передбачено відповідальність за порушення строків повернення кредитної заборгованості у вигляді пені в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 2955,81 грн., що складається з суми боргу, суми простроченого боргу, суми нарахованих відсотків, суми прострочених відсотків, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту, нарахованої згідно кредитного договору. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із положень частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 14.04.2008 року в забезпечення зобовязань позичальника [PERSON] уклав договір поруки з гр. [PERSON]. Згідно п.2.1 сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч.1,2 ст. 554 ЦК України. Стаття 554 ЦК України, передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «[PERSON] банк Аваль підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved