Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на самовільно побудований гараж «Д», розташований у дворі будинку 6/29 по вул.Дивізіонній /Нікітіна в м. Запоріжжі, вказавши в заяві, що раніше зазначений будинок належав на праві спільної часткової власності його батькам: [PERSON] - 14/25 частин та [PERSON] - 11/25 частин. Ще в період життя батьків, з їх згоди, спільно з братом [PERSON], в період з 1984р. по 1994р., у дворі зазначеного будинку був побудований капітальний гараж «Д», яким вони користувалися весь вказаний період часу. Цей гараж був побудований ним і братом за сумісні кошти і спільною працею. На будівництво гаража вони разом з братом спільно використали: бетонозмішувач 2шт., 5000 цегли, арматуру, шифер, ворота, пиломатеріали, цемент 12 мішків, пісок 6т. За життя батьків зазначений гараж не був зареєстрований та вважався самовільним будівництвом. 26.06.1993р. померла його мати [PERSON] Тоді ж, батько [PERSON] розпорядився своїм майном 11/25частин будинку, подарувавши їх [PERSON] 29.01.97р. помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 14/25 частин зазначеного житлового будинку, які він прийняв після смерті дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. 27.08.98р. помер його брат [PERSON] Він і відповідачка оформили свої спадкові права, внаслідок чого йому стало належати 7/50 частин житлового будинку 6/29 по вул.Дивізіонній / Нікітіна в м. Запоріжжі, а [PERSON] - 21/50 частин спірного житлового будинку. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-252 від 30.10.07р. був розділений житловий будинок між співвласниками. Відповідачці [PERSON] виділено в натурі належні їй 41/100 частин житлового будинку, а також частина земельної ділянки площею 256, 81кв.м. В результаті такого розподілу, а також визначення порядку користування земельною ділянкою, самовільно збудований гараж «Д» знаходиться на земельній ділянці, виділений в користування відповідачці, і він не має можливості користуватися ним, у звязку з чим порушено його право. Просив визнати за ним право власності на самовільно збудований гараж «Д», розташований на земельній ділянці по вул.Дивізіонній/ Нікітіна, 6/29 в м. Запоріжжі, що знаходиться в користуванні відповідачки. Під час розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги, посилаючись на ст. 376 п. 6 ЦК України, просив стягнути з відповідачки на його користь вартість самовільно збудованого гаража «Д» в розмірі 19800грн., визначену незалежною оцінкою ТОВ «Юрексперт». При цьому, вказавши, що спірний гараж був збудований особисто ним, з дозволу батьків та за його кошти. Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що позивач проживав окремо від батьків. Його брат [PERSON] у 1984р. поселився і проживав в 14/25ч. зазначеного житлового будинку, що належать матери [PERSON] Батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом в 11/25частин будинку, що належали [PERSON] [PERSON] на своїй частці будинку, в 1989р. почав будівництво гаража «Д», яке закінчив в 1994р. Оскільки будівництвом гаража керував [PERSON], то його батько [PERSON] не цікавило питання про реєстрацію цього гаража. В технічному паспорті на житловий будинок за 1988р. відсутні відомості про наявність самовільно збудованого гаража «Д» на ділянці. У позивача відсутні будь-які документи, що підтверджували б його будівництво і понесені витрати. Спочатку в своїй заяві позивач вказував на спільне будівництво гаража з [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 376 п.6 ЦК України, особа, яка здійснила самовільне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнане за користувачем земельної ділянки, на якій воно розташоване. За відповідачкою не зареєстровано право власності на самовільно збудований гараж. Просить в позові відмовити. Представник 3-ої особи суду пояснила, що [PERSON] в 1993році подарував належні йому 11/25частин житлового будинку онукуі - [PERSON] З 1980р. на ділянці, позивач [PERSON] почав будівництво гаража «Д». Коли в 1984р. повернувся син [PERSON], то почав проживати в частині будинку, що належить матері - [PERSON] З цього часу він спільно з батьками почав займатися будівництвом гаража. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. З представлених суду документів вбачається, що раніше житловий будинок 6/29 по вул.Дивізіонній/ Нікітіна в м. Запоріжжі належав на праві спільної часткової власності батькам позивача [PERSON] - 14/25 частин та [PERSON] - 11/25 частин. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, а також довідки ОП ЗМБТІ від 06.06.08р., № 5515 на земельній ділянці за вказаною адресою є самовільно збудований гараж «Д». Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.. За життя власників будинку - батьків позивача, спірний гараж не був зареєстрований та вважався самовільною будовою. 26.06.1993р. померла мати позивача [PERSON] В той же час, батько [PERSON] розпорядився належними йому 11/25 частинами будинку, подарувавши їх третій особі - [PERSON] 29.01.97р. помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 14/25 частин вказаного житлового будинку, які він прийняв після смерті дружини - [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. 27.08.98р. помер брат позивача та батько відповідачки - [PERSON] Позивач і відповідачка оформили свої спадкові права, внаслідок чого [PERSON] стало належати 7/50 частин житлового будинку 6/29 по вул.Дивізіонній /Нікітіна в м. Запоріжжі, а [PERSON] - 21/50 вказаного житлового будинку. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя за № 2-252 від 30.10.07р. був розділений житловий будинок між співвласниками. Відповідачці - [PERSON] виділені в натурі належні їй 41/100 частина житлового будинку, а також частина земельної ділянки площею 256, 81кв.м. В результаті вказаного розділу, а також визначення порядку користування земельною ділянкою, самовільно збудований гараж «Д» знаходиться на земельній ділянці, виділеній в користування відповідачці. Доводи позивача про те, що вказаний гараж був побудований ним з дозволу батьків та за особисті кошти, суд вважає неспроможним, оскільки участь члена сім'ї в поліпшенні будинку, що належить громадянинові на праві особистої власності / прибудова, зведення надвірних споруд, ремонт і т.д./ не створює для цієї особи права власності. Крім того, в своїй первинній заяві позивач вказував, що зазначений гараж будували вони разом з братом [PERSON] та спільно вкладали кошти. Згідно технічного паспорта на житловий будинок за 1988р., з поточними змінами за 1989р. та 1990р. на плані був відсутній самовільно збудований гараж «Д», що спростовує свідчення позивача, а також свідків [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що гараж був ним побудований ще в 1982р. Крім того, реєструючи в 1989р. самовільні будови, власники будинку - батьки позивача, не зазначали та не реєстрували гараж «Д», що підтверджує свідчення відповідача про будівництво гаража [PERSON] з 1989р. Зі свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вказаний гараж з 1989р. будував брат позивача - [PERSON] зі своєю сім'єю, на своїй частині, в якій проживав на той момент. Відповідно до ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самовільне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за користувачем земельної ділянки, на якій воно розташоване. Вказаний самовільний гараж «Д» розташований на земельній ділянці, яка виділена в користування відповідачці. Разом з тим, за нею не визнано, на сьогоднішній день, право власності на вказаний гараж. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що самовільне будівництво спірного гаражу проведене саме ним та які саме витрати він поніс на його будівництво. Позивач просить стягнути з відповідача вартість самовільно збудованого гаража «Д» в розмірі 19800грн., посилаючись на незалежну оцінку за 2008р.. Разом з тим, згідно вказаної оцінки вартість гаража визначена у розмірі 18746 грн. Статтею 376 ЦК України передбачено відшкодування витрат на самовільне будівництво, а не відшкодування його вартості. Оскільки позивачем не підтверджено будівництво вказаного гаража, а також понесені витрати на будівництво, відповідачка не визнана власником вказаного майна, то суд вважає за необхідне позивачеві в позові відмовити. На підставі викладеного і ст. ст. 10, 60, 21, 213 ЦПК України, ст. ст. 331, 376 ЦК України, суд

Outcome: dismissed