Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка є опікуном малолітньої [PERSON], 2005р.н. та діє в її інтересах, звернулися до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, визнання права власності. Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказав, що набув у 2003 році у власність земельну ділянку [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS] у Садівничому товаристві „Світанок", а також розташований на ній садовий будинок площею 33кв.м. 26.03.2004р. вказану земельну ділянку він подарував своїй онуці [PERSON], яка передчасно померла [INFO], не встигнувши оформити на себе державний акт про право власності на землю. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її малолітня донька [PERSON] В процесі переоформлення права власності на земельну ділянку та садовий будинок за [PERSON], виявилося, що вказане нерухоме майно належить іншим особам. Як з'ясувалося, земельна ділянка та розташований на ній будинок у грудні 2007 року були подаровані гр-ну [PERSON] Від імені дарувальника договір був підписаний [PERSON] з використанням довіреності, яку він ніколи не видавав та не підписував. В подальшому, 26.05.2008р. [PERSON] відчужив садовий будинок згідно договору купівлі-продажу [PERSON] Таким чином, неправомірними діями відповідачів грубо порушені його права та права малолітньої [PERSON] Просили визнати недійсною довіреність, видану 19.12.2007р. [PERSON], а також договір дарування садового будинку та земельної ділянки від 29.12.2007р. та договір купівлі- продажу цього ж садового будинку від 26.05.2008р. Одночасно [PERSON], просив визнати за ним право власності на садовий будинок [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS] у Садівничому товаристві „Світанок". В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідачем Бєлломі О.В. суду надана письмова заява про розгляд справи без її участі (а.с.36). [PERSON], представник відповідача Журавської М.А. за довіреністю пояснив, що особи [PERSON] та [PERSON] були встановлені за їхнім паспортами, осанні зверталися до його довірительки з приводу посвідчення договору купівлі-продажу садового будинку. Журавською М.А. були проведені дії з перевірки даних реєстру заборон. Оскільки ніяких перешкод для вчинення нотаріальних дій не було, приватний нотаріус посвідчила таку угоду. Письмовою заявою просив продовжити розгляд справи без його участі та участі його довірительки (а.с.54). Відповідач Савенко B.C. при вирішенні спору поклався на розсуд суду та пояснив, що для посвідчення оспорюваної довіреності до нього звернулося два чоловіки, надавши паспорти та довідки про присвоєння ідентифікаційних кодів. Зі сторони [PERSON] був наданий паспорт та дублікат довідки про присвоєння коду. Жодних підробок у його паспорті він не бачив. Коли до нього через певний час прийшов [PERSON] разом з [PERSON], він погодився з тим, що раніше цього чоловіка ніколи не бачив. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з'явилися, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлялися належно, шляхом відправки рекомендованих листів, телеграм та у порядку, передбаченому ч.9 ст.74 ЦПК України. Враховуючи думку представників позивачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ та ухвалити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення представників позивачів, відповідачів, оглянувши у судовому засіданні кримінальну справу №52-2469, порушеної за ч. З ст.190 КК України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 28.01.1999р. за №11-11/215 [PERSON] отримав у власність для ведення садівництва земельну ділянку [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS] у Садівничому товаристві „Світанок", площею 0,0656га. Право власності на таку об'єктивно підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Київською міською радою від 12.09.2000р. (а.с.7). Право власності [PERSON] на садовий будинок, розташований на вищевказаній земельній ділянці підтверджується свідоцтвом про право власності на садовий будинок, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 02.09.2003р. (а.с.6). 26.03.2004р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, згідно якому [PERSON] безоплатно передав, а [PERSON] прийняла в дар для ведення садівництва земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0656га, розташовану за адресою: [ADDRESS] у СТ «Світанок» (а.с.8). Згідно ст.722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Як пояснив представник позивача [PERSON], [PERSON] прийняла дарунок, оскільки остання отримала у нотаріуса оригінал договору дарування, часто бувала на дачній ділянці, мала ключі від будинку, користувалася ним. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть (а.9). Як пояснили представники позивачів, [PERSON] через хворобу не встигла до моменту своєї смерті отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] у неї залишилася малолітня донька [PERSON], [INFO], яка є сиротою, оскільки батько дитини - [PERSON], який перебував з [PERSON] у цивільному шлюбі, помер [INFO] (а.с.10). 26.12.2005р. розпорядженням Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації за №244 [PERSON] призначена опікуном малолітньої [PERSON] (а.с.11). На підставі ст.1261 Цивільного кодексу України [PERSON] являється єдиною спадкоємицею [PERSON] першої черги спадкоємців за законом. [PERSON] у відповідності до положень ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки є малолітньою особою, а тому автоматично вступила в права спадкування у відповідності до вимог чинного законодавства України. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті". Таким чином, право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] в порядку спадкування. Представники позивачів пояснили суду, що після смерті [PERSON] їх довірителя намагалися знайти правовстановлюючі документи на нерухоме майно для оформлення спадкування та права власності малолітньої [PERSON], однак віднайти такі не вдалося, у зв'язку з чим 04.05.2006р. були оформлені дублікати державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтва про право власності на садовий будинок. Також представники позивачів пояснили суду, що під час переоформлення права власності на земельну ділянку їм стало відомо, що земельна ділянка і будинок відчужені невідомим особам. Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2007р. між представником дарувальника [PERSON], який діяв на підставі довіреності, і [PERSON] був укладений договір дарування садового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] у СТ «Світанок», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бєлломі О.В. (а.с.13). При укладанні оспорюваного договору дарування нотаріусу була представлена довіреність від імені [PERSON], видана на ім'я [PERSON], посвідчена напередодні - 19.12.2007р. приватним нотаріусом КМНО Савенко B.C. (а.с.12). В подальшому, 26.05.2008р. на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] здійснив продаж садового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] в СТ «Світанок» [PERSON] Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М.А. (а.с.14). Частина третя ст.244 ЦК України визначає, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представник позивача [PERSON] заявив суду, що такої довіреності його довіритель ніколи не видав та не підписував. Крім цього вказав, що підпис у довіреності був виконаний не [PERSON] та відрізняється від підпису його довірителя. Згідно висновку почеркознавчої експертизи №150 від 14.03.2010р., проведеної в межах кримінальної справи №52-2469, порушеної за ч.З ст.190 КК України по факту заволодіння чужим майном шляхом обману, підпис від імені [PERSON] в оригіналі довіреності від 19.12.2007р. виконаний вірогідно не [PERSON], а іншою особою. Надати відповідь в категоричній формі експертові не надалося можливим за умов, наведених в дослідницькій частині висновку, однак в такій зазначається, що при порівнянні підпису від імені [PERSON] в оригіналі довіреності в графі «Підпис:» з експериментальними, вільними та умовно-вільними зразками підпису [PERSON] було встановлено розходження загальних особистих ознак. Оскільки доводи представника позивача суд находить переконливими та такими, що підтверджуються представленими суду доказами, вказана довіреність має бути визнана недійсною. Частина перша ст.215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.З ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зважаючи на те, що волевиявлення [PERSON] на дарування земельної ділянки та садового будинку гр-ну [PERSON] у нього не було, договір дарування, укладений між останнім та [PERSON] має бути визнаний недійсним. Наслідком цьому також має бути визнаний недійсним договір купівлі-продажу садового будинку, укладений 26.05.2008р. [PERSON] та [PERSON] Таким чином, право власності [PERSON] на садовий будинок було порушено шляхом незаконного укладання договорів дарування садового будинку та земельної ділянки [PERSON], а потім договору купівлі-продажу садового будинку [PERSON] Одночасно з цим, неправомірними діями відповідачів було порушено право власності малолітньої [PERSON] на земельну ділянку шляхом укладання договору дарування садового будинку та земельної ділянки [PERSON] Відповідно до 4.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тобто судом має бути застосована двохстороння реституція і сторони мають бути повернуті у первинне становище. Приймаючи до уваги, що до укладання договору дарування від 29.12.2007р. [PERSON] являвся власником спірного садового будинку на підставі відповідного свідоцтва, у даному випадку визнання за ним права власності, є зайвим, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] являється єдиною спадкоємицею [PERSON] першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Зважаючи на те, що [PERSON] є малолітньою особою, остання автоматично вступила в права спадкування після смерті своєї матері [PERSON], у відповідності до вимог чинного законодавства України. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті". Отже, право власності на спірну земельну ділянку, має перейти до [PERSON] в порядку спадкування. Таким чином, за малолітньою має бути визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі ст.ст.203,215,216,1218,1268 ЦК України,

Outcome: partial