Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Зазначала, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], 27 червня 2002 року. Посилаючись на те, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, що дитина хворіє, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1 300 грн. та 300 грн. додаткових витрат на дитину. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], 27 червня 2002 року, про що свідчить свідоцтво про народження, видане Калинівською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства від 16 вересня 2002 року 1-БК № 107601 [PERSON] визнаний батьком [PERSON], яка народилася 27 червня 2002 року (а.с. 5). Батько дитини - [PERSON] допомоги на утримання дитини не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач пояснив, що крім доньки - [PERSON] він має сина - [PERSON], 23 червня 1994 року (а.с. 33). За усною домовленістю з матір'ю [PERSON] він надає допомогу останній на утримання сина у розмірі 200 грн. Відповідно до довідки № 8 від & грудня 2009 року [PERSON] з 1 травня 2006 року постійно працює у ТОВ «Хадо центр» на посаді менеджер зі збуту та отримує заробітну плату у розмірі 1 550 грн. 56 коп. - 1 618 грн. 13 коп. (а.с. 27). Додаткового заробітку у нього не має. Згідно з довідкою № 504 від 8 жовтня 2009 року [PERSON] з 15 грудня 1999 року працює у Київській міській клінічній лікарні № 9 на посаді медсестри та отримує заробітну плату 1 180 грн. 77 коп. - 1 893 грн. 38 коп. (а.с. 9). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 300 грн. додаткових витрат на дитину, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину позивачкою надано виписку із історії розвитку дитини, складену дитячим лікарем дитячої поліклініки № 2 Деснянського району (а.с. 25 - 26), однак, у порушення зазначених вимог закону, суду не надано доказів того, що дитина дійсно потребує додаткових витрат, у зв'язку із хворобою. Виходячи з наведеного, правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того, позивачкою заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, яка не може бути задоволена, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу [PERSON] надала суду квитанцію № 78 від 15 жовтня 2009 року, складену адвокатом [PERSON] JI.B. (а.с. 14). Згідно з квитанцією на підставі угоди № 78 від 15 жовтня 2009 року за підготовку до слухання цивільної справи отримано від Половко.І.М. суму у розмірі 810 грн. При цьому, суду не надано угоди № 78 від 15 жовтня 2009 року, зі змісту квитанції не зрозуміло за підготовку до слухання якої цивільної справи отримано від [PERSON] суму у розмірі 810 грн. До того ж, суду не надано ні копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] JI.B., ні копії посвідчення адвоката. З огляду на викладене, зазначена квитанція не може бути прийнята судом як доказ понесених позивачем витрат на правову допомогу. Інших доказів того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правову допомогу суду не надано.

Outcome: partial