Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Марконі», третя особа: директор [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що з 04.02.2004 року по 31.07.2009 року вона працювала на даному підприємстві. Майже рік позивачу не виплачувалася заробітна плата, лише іноді в розмірі від 50 до 200 грн. При звільненні за згодою сторін, заборгованість по зарплаті вона не отримала, інших розрахункових коштів також, наказу про звільнення не отримала. Всі її звернення залишилися без уваги до цього часу. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 6150 грн., середньомісячний заробіток за час затримки з розрахунку по заробітній платі у сумі 8047 грн., грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за період 2007-2009 роки у сумі 1685 грн., спричинену моральну шкоду в розмірі 3150 грн. Позивачка протягом розгляду справи позовні вимоги уточнила та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6150грн. у тому числі й 591 грн. за невикористану щорічну відпуску, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4680грн. надавши до суду довідку про розрахунок середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати , відмовилась від стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку за період 2007-2008 роки, та 3150грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 700 грн. витрат на правову допомогу. У підтвердження моральної шкоди завданої позивачці підприємстовом [PERSON] пояснила, що неодноразово зверталася до відповідача з приводу виплати їй заборгованості по заробітній платі та розрахункових та внесення запису про звільнення в трудову книжку, але отримувала відмову. У звязку з відмовою підприємства своєчасно надати вказані довідки позивачка втратила право на призначення їх соціальної допомоги по безробіттю, яку вона мала право отримати у центрі зайнятості населення, як безробітня . На її думку всі ці факти обумовлюють її моральне страждання від неправомірних дій адміністрації підприємства. Довідки про заборгованість по заробітній платі на її вимогу не надали, а тому розрахунок заборгованості вона зробила сама, оскільки була обізнана у нарахуванні заробітної плати. За час роботи у відповідача позивачка не отримала заробітну плату за січень-липень 2009 року,та за три місяці тобто жовтень-грудень 2008 року . Загальна суму заборгованості складає 5591 грн., окрім того їй не була надана щорічна оплачувана відпустка за останній рік роботи, компенсація за яку становить 559грн. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та прохав стягнути на користь [PERSON] заявлені та уточненні нею позовні вимоги. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася та повідомила суд, що звільнилася з займаної посади директора ТОВ «Марконі», а тому просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи на інший день суду не подавав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії трудової книжки [PERSON] дійсно працювала в ТОВ «Марконі» з 04.02.2004 року по 31.07.2009 року на посаді дезинфектолога(а.с.3). Відповідно до ст.38 ч.1 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Незважаючи на неодноразові запити суду, відповідач не надав жодних пояснень по справі та відомостей про розмір заробітної плати позивачки, наявність чи відсутність заборгованості, проведення розрахунку, інформації про обставини та підстави звільнення та не спростував наведені позивачкою обставини та розрахунки, а тому суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі за розрахунком позивачки в сумі 5591грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за розрахунком позивачки за 156 днів затримки на день постановлення рішення з розрахунку 30 грн. одноденного заробітку в сумі 4680грн. Судом встановлено, що позивачка тривалий час не отримувала заробітну плату, з нею не проведено розрахунок при звільненні, що позбавляло її можливості утримувати себе, а тому суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу дійсно завдана моральна шкода. Разом з тим суд вважає розмір моральної шкоди, заявлений позивачкою, необґрунтованим та вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000грн, сума яких буде достатньою для відшкодування завданих моральних збитків. На підставі ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial