Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

позивач у листопаді 2008 року звернувся з позовом до відповідачки, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, які належали на праві приватної власності його батькові, [PERSON], який помер [INFO]року. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Під час розгляду справи позивач підтримав свій позов та просив його задовольнити. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа, [PERSON], якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з*явився, не повідомив суд про причину неявки. Заслухавши позивача та відповідачку, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Ст.1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст.1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що він є сином [PERSON] (а.с.10). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS], і помер [INFO]року (а. с. 17). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: земельні ділянки, що належали йому на підставі державних актів серії [NUMBER], серії [NUMBER], та серії [NUMBER](а.с.11-15). Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки згідно довідки Зорянської сільскої ради Саратського району Одеської області, на час відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем по [ADDRESS] (а.с.18). Згідно відповіді Саратської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась ( а.с. 26). Спадкоємцем першої черги за законом, крім позивача, є дочка померлого, [PERSON], яка у встановленому порядку відмовився від належної їй частки спадщини на користь позивача і не претендує на спадкове майно. Таким чином, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька, [PERSON] і протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved