Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.02.2005 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що їх спільне життя не склалось, через розбіжність характерів часто виникали сварки, безпідставні образи один одного. З вересня 2008 року з відповідачем разом не проживають. Сімя фактично розпалася, примирення в подальшому не можливе. Сина просить залишити на її вихованні, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому. Вважає, що примирення і збереження їх сімї неможливе, між ними назавжди втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідач в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив,\~заперечення проти позову не подав. За таких обставин суд, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2005 року (а.с.3), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Позивачка в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу і залишенні сина на вихованні з нею, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Дитину, сина [PERSON], суд залишає на вихованні з позивачкою за її клопотанням, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи те, що позивачка сплатила судові витрати при подачі позову та наполягає на їх відшкодуванні, просила в судовому засіданні покласти витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, на відповідача, суд звільняє позивачку від сплати цих витрат і покладає сплату державного мита в сумі 17 грн. на відповідача.

Outcome: approved