Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В судовому засіданні позивач пояснив, що працює на посаді директора муніципального чоловічого хору «Каменяр» відділу культури і туризму Стрийської районної державної адміністрації. В лютому 2009 року виникла потреба в пошиті нового одягу для виступів учасників хору, а саме сорочок в кількості 32 шт. У зв'язку з скрутною фінансовою ситуацією хору, кошти на пошиття нових сорочок збиралися з усіх можливих джерел, в тому числі і з добровільних внесків учасників хору. Для економії коштів ми вирішили замовити пошиття сорочок у відповідача - жительки села Добрівляни Стрийського району [PERSON], яка це сама запропонувала. З відповідачем було укладено усний договір підряду. На виконання умов договору позивачем було передано відповідачці кошти в сумі 1 000 (одна тисяча) гри. Через місяць відповідач звернулася з вимогою надати їй ще кошти, - ніби-то для закупівлі матеріалу. Тому в квітні 2009 року позивач передав їй ще 1 000 (одну тисячу) грн. А ще через місяць - в травні 2009 року - ще 1 000 (одну тисячу) грн. - знову ж таки ніби-то на закупівлю матеріалу. Факт отримання відповідачкою коштів можуть підтвердити учасники хору. Проте, коли в кінці липня - на. початку серпня 2009р. позивач почав звертатися до відповідачки за готовими сорочками, вона повідомила, що жодної сорочки ще не пошила, аргументуючи це різними особистими проблемами та вимагала ще додаткових коштів. Так, як відповідач порушила терміни, передбачені усним договором підряду, даний договір був між нами розірваний. Але, так як відповідач вже витратила передані їй кошти в сумі 3 000 (три тисячі) грн. і відповідно, повернути їх не може, тому позивач з відповідачем домовилися, що дані кошти їй були передані як позика, тобто було укладено усний договір позики. Відповідач стверджувала, що їй в кінці вересня повинні повернути значну грошову суму, і вона відразу поверне позивачу позичені гроші. Саме тому, повіривши їй позивач вирішив не укладати письмового договору позики. Тим більше, що недотримання письмової форми договору не може бути причиною визнання його недійсним, для підтвердження укладання договору позики та передання позичальнику вказаної в ньому суми останнім може бути представлена розписка. Відповідач 06.08.2009р. написала розписку про те, що дійсно отримала від - [PERSON] 3000 (три тисячі) грн., та зобов'язується їх повернути до 01 жовтня 2009р. Проте, коли 01.10.2009 р. позивач звернувся до відповідачки за грошима, вона попросила почекати ще до 01 листопада 2009року і знову пішли їй на зустріч. Проте ні 01 листопада ні 15 листопада ні на момент подання позову відповідач коштів так і не повернула, чим порушила умови договору позики. Факт отримання коштів в сумі 3 000 (три тисячі) грн. відповідач визнає, та підтвердила це видачею розписки, яка посвідчена підписом позивача та підписом [PERSON], а тому просить позов задоволити та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи та не повідомила суд про причини своєї неявки однак, в попередніх судових позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що дійсно були отримані кошти однак, на даний час сорочки пошиті і віддані на реалізацію, після отримання коштів від реалі заторів гроші будуть повернуті позивачу. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов підлягає до задоволення оскільки, згідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатили неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі вдали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні позивач працює на посаді директора Муніципальної о чоловічого хору «Каменяр» відділу культури і туризму Стрийської районної державної адміністрації. В лютому 2009 року було укладено усний договір підряду між сторонами по справі щодо пошиття сорочок в кількості 32 шт. для виступів учасників муніципального чоловічого хору «Каменяр» відділу культури і туризму Стрийської районної державної адміністрації. На виконання умов договору позивачем було передано відповідачці кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн. та в квітні 2009 року ще 1 000 (одну тисячу) грн. А ще через місяць - в травні 2009 року - ще 1 000 (одну тисячу) грн. Факт отримання відповідачкою коштів підтвердила відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні. Факт підтвердження укладання договору позики та передання позичальнику вказаної в ньому суми останнім суду представлена розписка від 06.08.2009р. про отримання від - [PERSON] З 000 (три тисячі) грн., та зобов'язання їх повернути до 01 жовтня 2009р. Проте, коли 01.10.2009 р. позивач звернувся до відповідачки за грошима, вона попросила почекати ще до 01 листопада 2009року, проте ні 01 листопада ні 15 листопада ні на момент подання позову відповідач коштів так і не повернула, чим порушила умови договору позики. Позичальник не повертає кошти в добровільному порядку, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved