Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

01.03.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з 05 липня 1990 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], народженого 10 травня 1990 року та дочку [PERSON], народжену 01 серпня 1995 року. [PERSON] зазначає, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Отже відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. Кім того, позивач також зазначає, що [PERSON] з 01 вересня 2008 року навчається на другому курсі Одеської Національної [PERSON] на факультеті «Судно володіння на морських і внутрішніх водних шляхах» денної форми навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. З урахування наведеного, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача на свою користь на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму хтя дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2007 року і до досягнення сином [PERSON] 23 років, тобто до 10 травня 2013 року, а згодом у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто д 01 серпня 2013 року. Позивач наполягає на стягненні аліментів, про що надала заяву. Відповідач проти позову не заперечував, про що повідомив в письмовому вигляді. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставі ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги твердження позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії V -ЖД № 265135 від 05 липня 1990 року та доньку [PERSON] [INFO], свідоцтво серії I-ЖД № 046033 від 04 вересня 1995 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199 СК України). Оглянув довідку 14 від 29 січня 2010 року Одеської Національної [PERSON], видану на ім'я [PERSON], якою підтверджено його навчання на другому курсі Одеської Національної [PERSON] на факультеті «Судно володіння на морських і внутрішніх водних шляхах» денної форми навчання У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я матері; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути меншим за один неоподаткований мінімум доходів громадян. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989р. та ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991р.. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Позивач стверджує, що не має матеріальної можливості самостійно забезпечити навчання дітям, повноцінне харчування, придбання предметів для організації їх побуту, можливості користуватися закладами культури. Для цього потрібні кошти, яких у неї не вистачає для задоволення необхідних та навіть мінімальних потреб дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. При визначенні розміру аліментів суд враховує також положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007р.", відповідно до якого з 01 жовтня 2007р. встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 604 грн. Тобто це є той мінімум, який дитина повинна отримувати для свого прожиття. Тому саме цей розмір аліментів має сплачувати відповідач на користь позивачки на утримання дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за минулий час, оскільки з 2006 року [PERSON] не надавав матеріальної допомоги. Звернення позивача з проханням надати матеріальну допомогу дітям позитивних результатів не надали. Довідками з місця проживання та про склад сім'ї від 01.02.2010 року за № 141 та № 142 виконкому Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області підтверджено, що діти проживають разом з позивачем. Крім того, до матеріалів справи приєднаний Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, який свідчить про відсутність джерел прибутку у [PERSON]. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш ніж за три роки (ч.2 ст. 191 СК України). Обставини, на які посилалася позивач обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10. 60 ЦПК України. Суд визнає право [PERSON] на стягнення аліментів з [PERSON] з 01 березня 2007 року. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2007 року і до досягнення сином [PERSON] 23 (двадцяти трьох) років, тобто до 10 травня 2013 року, а згодом у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто д 01 серпня 2013 року. Також суд відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути судові витрати по справі - судовий збір у розмірі 17 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, пов'язаного з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць

Outcome: approved