Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

заст.прокурора Львівської області [PERSON] звернувся до суду 18 березня 2008 року з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб [PERSON], управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, Львівської міської ради, [PERSON], [PERSON] про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, повернення її землекористувачу у стані, придатному для використання. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що в ході перевірки за зверненням [PERSON] встановлено, що будинок № 5 по вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON]-1/3 ідеальної частини будинку, [PERSON] Василівні-2/3 ідеальної частки будинку. У спільному користуванні власників будинку № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок в м.Львові , відповідно до рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 947 від 14 серпня 1959 р., знаходиться земельна ділянка площею 0,1782 га без встановлення строку , яка закріплено за даним будинковолодінням . Право власності на частину житлового будинку позивачка та її чоловік набули на підставі договору дарування від 10 лютого 1995 року. У відповідності до вимог ст.30 ЗК України ( в редакції від 13.03.1992 р.) , що діяв на час виникнення у позивачки права власності на будівлю, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Проведеною перевіркою управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення вимог ст.ст.124,125,126 ЗК України, без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою та встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 60 кв.м. земель для влаштування дороги (проїзду) до будинковолодіння № 10 по вул. 5-ий Заозерний провулок у м. Львові . Самовільно зайнята земельна ділянка є комунальною власністю та перебуває в користуванні власників будинку № 5 по вул.6-ий Заозерний провулок в м. Львові. Вищевказані порушення зазначені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.01.2007 р. та постановлено припис про усунення вказаних порушень. Однак, відповідачем вказані порушення усунуті не були. Згідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам у стані придатному для використання, включаючи знесення будівель та споруд за рахунок особи, яка самовільно зайняла земельну ділянку. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок , відповідно до ч.З ст.212 ЗК України, проводиться за рішенням суду. Відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного користувача на використання її за призначенням, чим завдається шкода інтересам позивача. Зас.прокурора Львівської області просить суд постановити рішення, яким зобовязати [PERSON] повернути землекористувачу - [PERSON] замовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у м.Львові по вул. 6-й Заозерний провулок, 5 , площею 60 кв.м., у стані придатному для використання, включаючи знесення споруд та будівель за власник рахунок. Відповідач [PERSON] звернувся до суду 24 грудня 2009 року із зустрічним позовом, уточнивши вимоги 19.03.2010 року, до відповідачки [PERSON], з участю третіх осіб [PERSON], управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, Львівської міської ради про усунення перешкод в здійснення [PERSON] права власності та повернення земельної ділянки до попереднього стану. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2006 року він, [PERSON], придбав будинок № 10 по вул.5-ий Заозерний провулок в м.Львові, та земельну ділянку, передану для обслуговування вказаного житлового будинку. Оскільки був відсутній проїзд до вищевказаного будинку, 20 вересня 2006 року,він, [PERSON] звернувся до управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області із заявою, в якій просив забезпечити відновлення проїзду по вул.5-й Заозерний провулок у м.Львові згідно існуючих містобудівельних та земельних норм. 11.08.2006 року отримав відповідь з зазначеного вище управління , в якій вказано, що для забезпечення доступу до будинку №10 по вул.5-ий Заозерний провулок у м.Львові необхідно через спеціалізовану організацію забезпечити розробку проектних пропозицій по відновленню та влаштуванню проїзду ( з врахуванням ст.ст.156,157 ЗК України) та подати на затвердження до органу місцевого самоврядування (ст.12 ЗК України). 28.09.2006 року [PERSON] отримав відповідь з управління архітектури і містобудування Львівської міської ради № 3-Ю- 20216/20, в якому останнє не заперечує щодо влаштування проїзду до будинку № 10 по вул.5-ий Заозерний провулок у м.Львові. Однак, влаштування проїзду до будинку № 10 по вул.5-ий Заозерний провулок є фізично не можливим. В звязку з цим [PERSON] звернувся до Львівського міського управління земельних ресурсів з питанням про можливість облаштування проїзду через земельну ділянку на вул. 6-ий Заозерний провулок. На що, 25.01.2007 року отримав довідку з управління про правовий статус земельної ділянки, в якій вказано, що земельна ділянка на вул.б-ий Заозерний провулок,10 відноситься до земель м.Львова. Відповідно до п.6 ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Згідно вимог ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Отже, [PERSON] виконує роботи по влаштуванню проїзду до належного йому на праві власності будинку на підставі документів, передбачених діючим законодавством. Однак, [PERSON] незаконно зайняла та користується земельною ділянкою, яка відноситься до земель м. Львова, відведеною для влаштування проїзду до будинку № 10 по вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові. Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.ст.116 п. 1,125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З позовної заяви прокуратури області вбачається, що відсутні у [PERSON] будь-які документи, що посвідчують право власності, користування або оренди земельної ділянки по вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові, відвід земельної ділянки, її межі. Відтак, вважає, що у [PERSON] відсутні будь-які права на користування спірною земельною ділянкою. Отже , [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в здійсненні останнім права власності, оскільки вона безпідставно зайняла та користується земельною ділянкою призначеною для облаштування проїзду через земельну ділянку на вул.б-ий Заозерний провулок, 10. Просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в здійсненні [PERSON] права власності шляхом повернення самовільно захопленої земельної ділянки, розташованої на вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові в стан придатний для використання. В судовому засіданні представник позивача - прокуратури Львівської області [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши аналогічні пояснення, зазначені у позові. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити за безпідставністю. В судовому засідання [PERSON] позов, заявлений прокуратурою Львівської області в її інтересах, підтримала, зустрічний позов просить суд відхилити. Представник [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позов прокуратури підтримав, давши аналогічні пояснення, зазначені в позовній заяві та письмових поясненнях , долучених до справи. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , представив суду клопотання про розгляд справи у його відсутності,надавши доручення на представлення своїх інтересів в суді [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] (зустрічний позов) підтримав, у задоволенні позову прокуратури області просить відмовити за безпідставністю. Третя особа [PERSON] в попередніх судових засіданнях позовні вимоги прокуратури підтримав, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити. В судове засідання 28.04.2010 року не зявився , хоча належним чином про часта місце розгляду справи був повідомлений під розписку. Представник третьої особи управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області [PERSON] в судове засідання не зявився ,хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Представник третьої особи Львівської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, на адресу суду 21.04.2010 р. скерував заяву про розгляд справи у відсутності представника Львівської міської ради. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, скерували на адресу суду клопотання 06.04.2009 року про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги прокуратури підтримують, зустрічний позов не визнають (а.с.138). Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представників третіх осіб, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши обєктивні докази по справі, суд вважає, що позов прокуратури Львівської області підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Будинок № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок в м.Львові належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] та [PERSON] Васильовичу (реєстраційне посвідчення від 19.03.2001р. а.с.141); [PERSON] (реєстраційне посвідчення від 19.10.2001р. а.с.140); [PERSON] [PERSON] витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с.120). Дана обставина вбачається з реєстраційних посвідчень на будинковолодіння та довідки ЛКП «Балатон-409» (а.с.139) У спільне користуванні власників будинку № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок в м. Львові рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 947 від 14 серпня 1959 р. надано земельну ділянку площею 0,1782 га без встановлення строку та яку закріплено за даним будинковолодінням. (а.с.12). Право власності на частину житлового будинку позивачка [PERSON]. та її чоловік [PERSON] набули на підставі договору дарування від 10 лютого 1995 року, (а.с.20). У відповідності до вимог ст.ЗО Земельного кодексу України ( в редакції від 13.03.1992 р.), що діяв на час виникнення у позивачки права власності на будівлю, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів . Відповідач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 11 травня 2006 року став власником Уг ідеальної частки будинку № 10 по вул. 5-ий Заозерний провулок у м. Львові та земельної ділянки, переданої для обслуговування зазначеного вище житлового будинку-будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га ( договір та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с.8,13) В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки, яка була в користуванні позивачів з 1995 року. Дана обставина стверджується показаннями сторін та іншими письмовими доказами по справі. Зокрема, проведеною перевіркою управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області встановлено, що [PERSON], в порушення вимог ст.ст.124,125,126 Земельного кодексу України, без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою та встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 60 кв.м. земель для влаштування дороги (проїзду) до будинковолодіння № 10 по вул. 5-ий Заозерний провулок у м.Львові. Як вбачається з листа начальника управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області від 13 серпня 2007 року №1814 (а.с.17) гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2006 року придбав будинок та земельну ділянку 0,1 га по вул.5-ий Заозерний провулок, 10. Під»їзд до земельної ділянки [PERSON] проходить по вул.5-ий Заозерний провулок біля земельної ділянки площею 0,1189 га із яких 189 кв. м. наданні для обслуговування житлового будинку ухвалою Львівської міської ради № 858 від 24.05.07р. і є причиною звуження проїзду до вулиці. [PERSON] влаштував під»їзд до власної земельної ділянки по вул.6-ий Заозерний провулок, самовільно захопивши частину з земельної ділянки загальною площею 0,1782 га будинковолодіння № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок, яка згідно рішення виконкому 974 від 14.08.1959 р. Львівської міської ради депутатів трудящихся надана [PERSON] і [PERSON] для обслуговування приватного житлового будинку. Самовільно зайнята земельна ділянка є комунальною власністю та перебуває в користуванні власників будинку №5 по вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові. Вищевказані порушення були зазначені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.01.2007р. та постановлено припис про усунення вказаних порушень.(а.с. 10-11). За зазначені вище порушення земельного законодавства [PERSON] 19 січня 2007 року притягнуто до адміністративної відповідальності, що вбачається з долученого до справи адмінпротоколу (а.с.9). Однак, відповідачем вказані вище порушення земельного законодавства усунуті не були. Кожний громадянин має право користуватися природними об»єктами права власності народу відповідно до закону (ст. 13 Конституції України). Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель » самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання ненаданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі, до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,та його державної реєстрації. Отже, як вбачається з показів позивачів у спільне користуванні власників будинку № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок в м. Львові рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 947 від 14 серпня 1959 р. надано земельну ділянку площею 0,1782 га без встановлення строку та яку закріплено за даним будинковолодінням . Згідно ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам у стані придатному для використання, включаючи знесення будівель та споруд за рахунок особи, яка самовільно зайняла земельну ділянку. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, відповідно до ч.З ст.212 Земельного кодексу України, проводиться за рішенням суду. Відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного користувача на використання її за призначенням, чим завдається шкода інтересам позивача. В інтересах позивача [PERSON]- пенсіонерки , звернулась до суду з позовом прокуратура Львівської області згідно із ст.36-1 Закону України « Про прокуратуру». В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки, якою тривалий час користуються позивачі, оскільки до його будинку було обмежено доступ. Однак, як вбачається з відповіді управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, адресованої на ім»я [PERSON] 11.08.2006 р. (а.с.49), відповідачу пропонувалось для забезпечення доступу до будинку №10 по вул. 5-ий Заозерний провулок через спеціалізовану організацію забезпечити розробку проектних пропозицій по відношенню та влаштуванню проїзду ( з врахуванням ст.ст.156,157 Земельного кодексу України) та подати на затвердження до органу місцевого самоврядування (ст.12 ЗК України). Статтею 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки. Стаття 116 Земельного кодексу України передбачає, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Однак, судом встановлено, що спірна земельна ділянка не вилучалась і не поверталась місцевій раді. Згідно з пунктом «б» частини 3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Отже,судом безспірно встановлено, що відповідачем [PERSON] самовільно зайняно земельну ділянку, яка перебувала у користуванні без встановлення строку у позивачки та третіх осіб на стороні позивача і закріплена за будинковолодінням № 5 по вул.б-ий Заозерний провулок у м. Львові на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської [PERSON] депутатів трудящих № 947 від 14 серпня 1959 року. Відповідач [PERSON], в порушення вимог ст.ст.124,125,126 ЗК України, без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою та встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), самовільно зайняв земельну ділянку , яка закріплена за будинком № 5 по вул. 6-ий Заозерний провулок у м.Львові, орієнтовною площею 60 кв.м. земель для влаштування дороги (проїзду) до будинковолодіння № 10 по вул. 5-ий Заозерний провулок у м. Львові. На підставі наведеного вище, позовні вимоги прокуратури Львівської області підлягають до задоволення, оскільки дії [PERSON] по самовільному зайняттю земельної ділянки порушують норми статті 5 Земельного кодексу України, у якій визначено основні принципи земельного законодавства,одним з яких є забезпечення гарантій прав на землю, та ст.116 ЗК України, згідно з положенням частини 5 якої, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом. Відтак ,слід зобовязати [PERSON] повернути землекористувачу [PERSON] замовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у м.Львові по вул. 6-й Заозерний провулок , 5 , площею 60 кв.м., у стані придатному для використання, включаючи знесення споруд та будівель за власник рахунок. Зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод в здійснення [PERSON] права власності та повернення земельної ділянки, розташованої на вул. 6-ий Заозерний провулок в м.Львові в стан придатний для використання до задоволенні не підлягає за безпідставністю позовних вимог , оскільки перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] є надуманими і не відповідають дійсним обставинам справи. При здійсненні прав власності особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч.2 ст.13 ЦК України), натомість позивач за зустрічним позовом [PERSON] самовільно захопив земельну ділянку орієнтовною площею 60 кв.м. земель, яка перебуває в користуванні власників будинку № 5 по вул.б-ий Заозерний провулок в м.Львові, для влаштування дороги (проїзду) до власного будинковолодіння № 10, розташованого по вул.5-ий Заозерний провулок у м. Львові. Про те, що [PERSON] вчинив протиправні дії стверджується зазначеними вище матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] в користь держави судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. та витрати за інформаційно- технічне забезпечення розглядом справи в суді в сумі 37 грн., а всього 45 грн.50 коп.

Outcome: approved