Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

02.12.2009 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Мирне, Бориспільського району по вул.Миру, 25, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 07.04.2009 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 07.04.2009 року померла її мама [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння по вул.Миру, 25 в с. Мирне Бориспільського району Київської області. 10.09.2002 року на випадок своєї смерті мама позивачки залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Крім позивачки спадщину ніхто не прийняв, інших спадкоємців не має. У визначений законодавством строк позивач звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин, проте отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на спадкодавицю, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив, письмових пояснень та заперечень не надав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги мають бути задоволені повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 156195, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області /а.с. 7/. На випадок своєї смерті [PERSON] 10.09.2002 року залишила заповіт згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці позивачці [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 128. На день смерті [PERSON] заповіт не змінено та не скасовано /а.с. 11/. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами по вул.Миру, 25 в с.Мирне Бориспільського району Київської області, які належали померлій [PERSON], що підтверджується виданим на ім'я померлої КП Бюро технічної інвентаризації технічним паспортом на даний житловий будинок /а.с.13-16/. Земельна ділянка на якій побудований житловий будинок № 25 по вул.Миру в с.Мирне, Бориспільського району Київської області приватизована на імя спадкодавиці [PERSON], що підтверджується виданим державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №39909, виданим 30.10.2007року . Спадщину після смерті своєї мами позивач прийняла у встановлений законодавством строк, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.06.2009року /а.с. 10/. Крім позивача спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Згідно з висновком відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації від 30.11.2009 року № 4652, станом на 20.11.2009 року земельна ділянка знаходиться в с. Мирне по вул. Миру, 25 забудована деревяним, обкладеним цеглою житловим будинком, господарчими спорудами : погріб, літня кухня, сарай, убиральня, колонка питна. Будівелний паспорт на земельну ділянку відсутній, нормативні відсатні відносно червоних ліній вулиці щодо розташування житлового будинку витримані; житловий будинок по площам приміщень та розташуванню на земельній ділянці відповідає діючим Державним будівельним нормативам та правилам; нормативні відстані відносно червоних ліній вулиці не витримані, щодо розташування господарської споруди, яка позначена на графічному матеріалі № 4, згідно діючих Державних будівельних норм і правил /а.с. 17/. Відповідно до вимог ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За змістом ч.2, 3 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Проте, згідно з вимогами ч. 3, 5 вказаної статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, або на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, якщо це не порушує права інших осіб. З наданих суду документів встановлено, що істотних порушень істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві будинку та господарчими спорудами спадкодавцем [PERSON] допущено не було. Таким чином, [PERSON] яка на відведеній їй для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці збудувала жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами без належно затвердженого проекту, проте без істотних порушень та з дотриманням будівельних норм та правил, вона на момент смерті набула право власності на зведені нею будівлі та споруди по вул. Миру, 25 в с. Мирне Бориспільського району Київської області. Права інших осіб при цьому порушено не було. [PERSON] на момент смерті не отримала свідоцтво про право власності та не зареєструвала його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації, проте право власності в порядку спадкування має бути визнано за позивачем. Так, за змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 3 та 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON], прийняла спадщину у вигляді домоволодіння по вул. Миру, 25 в с. Мирне Бориспільського району Київської області, що залишилась після смерті її мами та набула право власності в порядку спадкування за заповітом на вказане нерухоме майно з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved