Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Відповідач КС «Морське кредитне товариство» на попередній розгляд справи, у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщений, причини його неявки суду невідомі. З приводу позовних вимог заперечень не надав. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Третя особа в судові засідання також не направила свого представника, яких-небудь заперечень, додаткових заяв щодо позовних вимог не надала. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія договору № 03-08-Р від 28.02.2008р. про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок; копія сертифікату № 03-08-Р; копія членського квитку [PERSON]; копія розрахункової книжки за вищевказаним депозитним договором; копія квитанції до прибуткового касового ордера; копія ухвали господарського суду Одеської області від 02.04.2009р. про порушення провадження у справі про банкрутство; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаними позовними вимогами до Кредитної Спілки «Морське кредитне товариство», зазначивши, що 28.02.2008р. ними був укладений договір № 03-08-Р про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно даного договору позивачка внесла на депозитний рахунок відповідача 28.02.2008р. 25000 грн., а Кредитна Спілка «Морське кредитне товариство» в особі заступника керівника Відокремленого підрозділу «Відділення КС «Морське кредитне товариство» у м. Рені прийняла ці внески строком на 12 місяців та зобовязалася повернути позивачці таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених вищевказаним договором. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору днем закінчення строку дії договору (повернення вкладу) є 28.02.2009 р. Процентна ставка за Вкладами встановлювалася в розмірі 24 % річних. По закінченню строку дії Договору позивачка звернулася до відповідача із вимогами щодо повернення суми вкладу та процентів за користування ними, однак, у видачі всієї суми їй було грубо відмовлено, та повернуто лише 15500 грн. За вирішенням спірного питання позивачка звернулася до суду із відповідними вимогами, якими просить стягнути у примусовому порядку з відповідача суму заборгованості по Вкладу в розмірі 9500 грн. 00 коп. та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити пеню за кожен день затримки повернення вкладу по дату фактичного розрахунку відповідно до п. 5.1 Договору. Також позивачка заявила вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1600 грн., посилаючись на те, що у звязку із порушеннями з боку відповідача умов Договору, вона пережила глибокі душевні страждання, втратила нормальні життєві звязки. У звязку із неможливістю повернення вкладу вдома у позивачки почалися скандали у родині, уся родина звинувачувала позивачку у тому, що вона поклала гроші на депозит, а зараз не може їх повернути. Позивачка весь цей час перебувала у стані дискомфорту, у звязку із тим, що вона розраховувала на повернення суми вкладу у встановлений Договором строк, вона фактично була позбавлена можливості розпорядитися ними за власними потребами (позивачка планувала провести ремонт будинку), що спричинило для неї негативні наслідки (як стверджує позивачка, вона вимушена була взяти в борг гроші у друзів). Сама позивачка ніде не працює, чоловік позивачки працює у Ренійському морському торгівельному порту, та отримує заробітну плату у розмірі 450 грн., оскільки порт було переведено на 50 %. Моральні страждання, що їй були заподіяні, носять тривалий характер, адже, розрахунок із нею не проведений по теперішній час. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Як виходить з матеріалів справи, 28.02.2008р. між сторонами був укладений договір банківського вкладу на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Пунктом 1 Договору були визначені істотні умови договору: сума вкладу, строк користування вкладом, процентна ставка. Пунктом 3 Договору була встановлені права та обовязки сторін Договорів. Відповідно до п.п. 3.4. Договору Спілка зобовязувалася: повернути всю суму Вкладу, прийнятого від Вкладника, згідно з умовами Договору; нараховувати та сплачувати Вкладнику проценти за користування Вкладом; дотримуватися умов Договору. Отже, як виходить з матеріалів справи, строк дії договору банківського вкладу від 28.02.2008р. вийшов, а відповідач взяті на себе зобовязання відповідно до умов Договору виконав не повному обсязі до теперішнього часу, тобто повернув лише 15500 грн. Відповідно до п.п. 5.1 Договорів у випадку неповернення Спілкою (з її вини) Вкладу та суми процентів у визначений строк, Спілка сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення від неповерненої суми Вкладу за кожен день затримки виплати. За п.п. 5.3 Договорів всі спори та розбіжності між Сторонами за Договором підлягають вирішенню у порядку, встановленому законодавством України. Цивільно-правові, договірні відносини регулюються положеннями ЦК України. За ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання передбачено відшкодування моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що позивачка має правові підстави для права вимоги з відповідача суму вкладу, процентів за користування ними, а також штрафної санкції пені. Ці вимоги виходять з положень самого Договору банківського вкладу, а також передбачені положеннями чинного цивільного законодавства України. Суд розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивачки в цій частині та стягує з відповідача: заборгованість по неповерненому вкладу за депозитним договором від 28.02.2008р. 9500 грн. та зобовязує відповідача нарахувати та виплатити пеню за кожен день затримки повернення вкладу по дату фактичного розрахунку відповідно до п. 5.1 Договору. Відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України, в разі неналежного виконання стороною зобовязання, інша сторона має право на відшкодування моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 (із подальшими змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1600 грн. Аналізуючи доводи позивачки з цього приводу суд зазначає, що дійсно, через порушення відповідачем умов Договору банківського вкладу позивачка зазнала чимало незручностей, чим значно погіршився її матеріальний стан. Як зазначає позивачка, вона внесла суми вкладів із таким підрахунком, що у передбачений строк (строк закінчення дії Договору) отримує суму вкладу та відсотки по ньому. Так як ні вклади, ні відсотки в повному обсязі їй не були сплачені, вона весь цей час перебувала у скрутному матеріальному становищі, витрачала своє психічне здоровя на її усні звернення до відповідача за витребуванням коштів, які позитивні результати не приносили і тим самим погіршували її моральний стан. Через несвоєчасне отримання коштів позивачка була обмежена у реалізації своїх задумів, порушилися її нормальні життєві звязки, причиною яких був важкий матеріальний стан. Крім того, позивачка пережила душевні страждання через те, що вона поклалася на відповідача, як на сторону в Договору, як на добросовісного учасника цивільно-правових відносин, довірила йому значну для неї суму грошових коштів, а відповідач не виправдав її довірив, повів себе негідно та неналежно виконав умови Договору. На підставі викладено, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд задовольняє вимоги позивачки повністю в розмірі 1600 грн. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат: 112 грн. державного мита, 250 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи (розмір, що діяв на момент подачі позивачкою позову, що вона повинна була оплатити). Крім того, з приводу клопотання представника КС «Морське кредитне товариство» від 18.08.2009р. про зупинення провадження у справі, суд додатково зазначає, що дійсно таке було подано до суду, представник відповідача просив з підстав п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України зупинити провадження по даній цивільній справі до прийняття господарським судом Одеської області рішення у справі про банкрутство відповідача, суду була надана відповідна ухвала господарського суду Одеської області від 02.04.2009р. Вивчивши вимоги заявленого клопотання та зміст ухвали господарського суду Одеської області, суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити. Як зазначено в п. 3 ухвали суду від 02.04.2009р. щодо КС «Морське кредитне товариство» було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, зазначено, що протягом дії мораторію забороняється: стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховується неустойка (пеня, штраф); не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів. В даному випадку посилання представника відповідача на цей довід не можуть братися до уваги, оскільки положення введеного мораторію стосуються етапу виконавчого провадження, а не стадії розгляду справи в суді. Як було зазначено вище, положення мораторію застосовуються до стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, рішення суду не є виконавчим документом, питання виконання судових рішень у цивільних справах вирішується тільки за виконавчим документом виконавчим листом. Крім того, слід зауважити, що представник відповідача через свою неодноразову неявку до судового засідання, будь-яким чином не підтримав заявлене ним клопотання, не повідомив суд про наслідки розгляду справи про банкрутство у господарському суді, оскільки провадження по ній було відкрито 02.04.2009р., а підготовче засідання призначене на 24.04.2009р. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання представника відповідача відсутні, при розгляді цієї справи не вбачалися будь-які обставини, за якими було б неможливо розглянути справу по сутті та винести відповідне рішення.

Outcome: approved