Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додав, що 10 років на підприємствах ВО «Кривбасруда» гірничмм робітником очисного вибою, та 9 років ВАТ «Суха Балка» підземним кріпильником і підземним рбітником очисного вибою в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 20.05.2009 р. позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 55% з 12 травня 2009 року по 01 червня 2010 року, та визнаний інвалідом третьої групи. Протипоказана важка робота, переохолодження, вимушена поза, довга ходьба. Згідно трудових рекомендацій МСЕК позивач може працювати черговим, сторожем та потребую санаторно-курортного та медикаментозного лікування. Причиною професійного захворювання є робота на протязі 20 років умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату зумовленою обмеженістю робочого простору. Вважає, що несприятливими умовами праці відповідачі завдали моральну шкоду яку він оцінює у 100 мінімальних заробітних плат, а саме у 62500 грн., з кожного відповідача. Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження руху в шийному та крестцовому відділах хребта, плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднення ходи, оніміння кінцівок, задишку при незначному фізичному навантаженні, загальну слабкість, підвищену пітливість та втомлюваність. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати ночами, займатись фізичною роботою. Для виконання важкої праці по дому позивач змушений звертатися за допомогою до своїх сусідів, родичів, знайомих. Зранку деякий час не можу стати на ноги і рухатися, тому ранкові гігієнічні процедури змушений робити через годину-дві після пробудження. Не може довгий час знаходитися у одній позі - сидіти, тому виникає велика проблема при поїздках на маршрутному таксі в межах нашого великого міста. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. У судовому засіданні представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] (надалі ВАТ «КЖРК»), та Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ВАТ «Суха Балка») - Павлова 11.Ф. . позовні вимоги позивача не визнали, та просили суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважають, що вимог и не мають законодавчого підгрунтя. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких піде гав. У судовому засіданні встановлено позивач працював в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату зумовленою обмеженістю робочого простору на підприємствах відповідача ВАТ «КЖРК» з 16 січня 1998 року по 29 серпня 2000 року та з 10 червня 2003 року по ЗО червня 2010 року, а саме 10 років 2 місяці; на підприємстві відповідача ВАТ «Суха Балка» - з 28 липня 1987 року по 11 липня 1996 рік тобто 9 років. Висновком МСЕК від 20 травня 2009 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 55% з 12 траня 2009 року по 01 червня 2010 року, визнаний інвалідом третьої групи. Протипоказана робота важка праця, переохолодження, вимушена поза, овга ходьба. Згідно рекомендацій МСЕК він потребую санаторно-курортного та медикаментозного лікування. ВМГІ, ЛФК. масажу. Позивачу встановлене професійне захворювання: радікулопатія шийна і попереково- крижова з вираженими на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими стагико-динамічними порушеннями, стійким больвим і переферичним синдромом та трофічними порушеннями на кистях; двосторонній плечолопатковий періатроз, деформівний артроз в сполученні з періартрозом ліктьових сугоьів, стійкий больовий синдром. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання від 10 березня 2009 року. Причиною професійного захворювання є робота на протязі 19 років 2 місяців в умовах важкої праці параметри яких перевищували нормативи з физичного перевантажування, статистичного перевантажування, нахили тугубу, та несприятливі мікроклиматичні умови. Згідно з п. 19 вказаного акту профзахворювання виникло з вини керівництва шахти ВАТ «Суха балка», шахти «Октябрська» ШУ «Октябрське» ВАТ «КЗРК» які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 02 червня 2009 року позивачу призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога. Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідачів, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода. Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України, установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що діями відповідача, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. Підприємства, на яких працював позивач, порушували діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створили нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з виявленими у позивача професійних захворювань змінилися, його образ і якість життя, що завдає йом\\ моральних страждань. Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те. що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль. Позивач постійно відчуваю біль та обмеження руху в шийному та пояснично - крестцовому відділах хребта, плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднення ходи, оніміння кінцівок, задишку при незначному фізичному навантаженні, загальну слабкість, підвищену пітливість та. втомлюваність. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати по ночах, займатись фізичною роботою. Для виконання важкої праці по дому змушений звертатися за допомогою до своїх сусідів, родичів, знайомих. Зранку деякий час не може стати на ноги і рухатися, тому ранкові гігієнічні процедури змушений робити через годину-дві після пробудження. Не може довгий час знаходитися у одній позі - сидіти, тому виникає велика проблема при поїздках на маршрутному таксі в межах міста. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У позивача викликають душевні страждання і відчуття провини перед дружиною, так як за станом здоровя е може обробляти дачну ділянку. Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказаний важка фізична праця вимушеної робочої пози. Він повинен періодично проходити курс оздоровлення та лікування. Беручи до уваги, що обставини, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності - 55 % та відбулися зміни в стані його здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивач не може бути вилікуваний від професійного захворювання. Суму, заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює в межах 100 мінімальних заробітних плат - 62500 грн. з кожного відповідача. Суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу, та суму моральної шкоди необхідно розділити між двома відповідачами порівну, так як [PERSON] працював у кожного відповівдача майже рівний проміжок часу і тому з кожного відповідача стягненню на користь позивача підлягає сума - 17000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягнуються судові витрати на користь держави, а саме, державне мито - 8,50 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 15 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial