Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

В січні 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визначити ідеальну частку [PERSON] померлого [INFO] , в спільній сумісній власності в квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/3 частини; визнати за [PERSON] право власності на вищевказану частку спадкодавця. В обґрунтування позову позивач вказувала, що [INFO] в м. Миколаєві помер її чоловік - [PERSON] , за життя він склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] . Після смерті чоловіка позивач звернулась до П`ятою Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в зв`язку з тим, що спадкове майно є спільною сумісною власністю та частка спадкодавця не визначена, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на те, що вона проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] позов визнала, підтвердила обставини, наведені позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд без дослідження письмових доказів по справі, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] в\~м.\~Миколаєві помер\~чоловік позивача\~-\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрився\~спадок у\~вигляді 1/3\~частини квартири [ADDRESS] ,\~який належить\~спадкодавцю та\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на праві\~спільної сумісної\~власності на\~підставі свідоцтва\~про право власності виданого Миколаївським глиноземним заводом від 22 червня 1998 року, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ від 15 липня 1998 року за р.№10984. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно [PERSON] . При зверненні позивача до П`ятою Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала відмову в зв`язку з тим, що в спадковому майні, який є спільною сумісною власністю не визначена частка спадкодавця. Позивач проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON] , осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині не має. Згідно з ч.І ст.368 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільною сумісною власністю, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.І ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Крім того, відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved