overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

02.02.2010 року позивачка звернулася до суду з вимогою про визнання за нею права власності на земельну ділянку розміром 0,128 га, розташовану в смт.Червоний Донець Балаклійського району Харківської області вул.Зелена, 5, в порядку спадкування за законом після смерті її матері, померлої 04.02.2009 року. В обґрунтування позову пояснює, що її матері на підставі договору кугіівлі-продажу належить житловий будинок, розташований в смт. Червоний Донець вул.Зелена, 5. Одночасно з укладенням договору купівлі-продажу остання уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку розміром 0,12 га за тієї же адресою. 13.09.03 року між нею та її матірю було укладено договір дарування вищевказаного житлового будинку. В звязку з відсутністю державного акту на земельну ділянку вони не змогли укласти договір дарування земельної ділянки. 04.02.09 року її мати померла. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, просив визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачка надала в судове засідання заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі- продажу належить житловий будинок, розташований по вул.Зеленій, 5 в смт.Червоний Донець Балаклійського району. Цей договір укладено між позивачкою та її матірю. 04.02.09 року остання померла не встигнув оформити державний акт на земельну ділянку розміром 0,1286 га розташовану за тієї же адресою, належну їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. ТОВ «Підприємство Астра» виготовило технічну документацію із землеустрою з метою складання державного акту на право власності на земельну ділянку, але в зв'язку зі смертю замовниці документації державний акт не оформлено. Позивачка прийняла спадщину фактичним шляхом. Вирішуючи цивільний позов суд виходить з положень ст.1261 ЦК України, констатуючи наявність у позивачки прав, як спадкоємиці першої черги за законом, на спадщину, що залишилася після смерті 04.02.2009 року її матері, [PERSON] Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що причиною розірвання шлюбу стало те, що з серпня 2008 року шлюбно-сімейні стосунки припинені у звязку з постійними сварками, які виникали із-за відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного, різних поглядів на життя, що призвело до повного відчуження. Почуття любові та поваги втрачені. З серпня 2008 року подружжя мешкають окремо. Наміри знайти порозуміння та зберегти сімю не призвели до позитивного результату. На теперішній час сімя остаточно розпалась, її збереження не можливе. Витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу позивач просить покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву (а.с.18), в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та постановити по справі заочне рішення, вказуючи, що з правовими наслідками постановлення якого, він обізнаний. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, причину неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчить її підпис в листі про необхідність її явки в судове засідання (а.с.17). Крім того, при проведенні попереднього розгляду справи, відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву (а.с.14), в якій зазначила, що повністю визнає позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за її відсутності. Таким чином, відповідач [PERSON] не зявилась в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 вересня 2007 року, який було зареєстровано Височанською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Подружжя з серпня 2008 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не відчувають один до одного почуттів любові та поваги. Шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Таким чином, суд задовольняє позов та розриває їх шлюб, що не суперечить закону, не порушує права, свободи інтереси інших осіб. Судові витрати, при одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу, суд стягує з позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

01.02.2010 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, вказуючи на те, що після розірвання батьками шлюбу позивач мешкала з матірю. На теперішній час вона навчається на другому курсі денного відділення контрактної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету на факультеті управління та бізнесу та знаходиться на утриманні матері. Їй потрібні кошти на купівлю канцелярських товарів, книг, одягу, продуктів, проживання, інше. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій уточнила позовні вимоги: просила стягнути аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини, просила задовольнити уточнений позов і розглянути справу у її відсутність. Відповідач також в судове засідання надав письмову заяву, в якій вказав, що уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення уточненого позову, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем уточненого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що з 17 червня 2008 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі РАЦС Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області. При вступі в даний шлюб вона змінила своє прізвище Стукало на прізвище відповідача [PERSON]. Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. В грудні 2009 року сторони припинили шлюбні відносини і з того часу проживають окремо. Відповідач являючись батьком дитини зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина та надавати щомісячну матеріальну допомогу на його утримання, в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на сина відповідач відмовляється. В зв`язку з цим позивачка і змушена звернутись з позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини. Також вона вважає, що розмір аліментів стягуваних з відповідача повинен складати 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно. Саме такий розмір стягнутих аліментів з відповідача дозволить забезпечити нормальні умови для виховання та утримання дитини. Матеріальної допомоги потребує і позивачка, яка ніде не працює в звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. За матеріальним станом відповідач в змозі надавати позивачці щомісячну матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1\\4 частини не заперечує , на утримання позивачки в розмірі 1\\4 частини заперечує. Суд, розглянувши матеріали даної справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, так як він знайшов своє підтвердження в судовому засіданні матеріалами даної справи: довідкою, яка свідчить про те, що неповнолітній син дійсно знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.. 180 СК України обов`язок батьків є утримання дитини до досягнення нею повноліття. На підставі викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

12 січня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в 2003 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються майже півроку, спільне господарство не ведеться. Сімя розпалась внаслідок відсутності взаєморозуміння, на грунті чого виникали сварки та конфлікти, що негативно впливало на дитину. Вони з відповідачем прийшли до висновку, що подальше сімейне життя є неможливим. Син мешкає з нею, відповідач за рішенням суду сплачує аліменти. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Відповідач позов визнав. Підтвердив, що дійсно сім»я існує формально. Не спростовував і ту обставину, що подружні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільно нажитого майна, як і про місце проживання дитини немає. New Roman;tag3:12pt;">&nbsp;Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється ;судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 березня 2003 року, мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Сторони стверджують, що сім»я надалі існувати не може, примирення вважають неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. ;tag3:12pt;"> pan> За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. &nbsp; style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб.. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на відповідача. mily:Times New Roman;tag3:12pt;">Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110,&nbsp;112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. В позовній заяві вказує, що згідно договору купівлі продажу від 17.06.1999 їй належить вищевказана квартири. Відповідачі у квартирі не мешкають, з реєстрації не знялися, теперішнє місце проживання їх не відоме. На підставі викладеного, позивач просить зняти [PERSON]. [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та день слухання справи спищалися шляхом надання оголошення у газеті, тому на підставі ч.9 ст.110 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідачів. Представник сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав лист про слухання справи за їх відсутністю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 17.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ЖБК « Комунальник -1» від 02.11.2009 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, озпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням, розташованого в селі Бердихів Яворівського району Львівської області покликаючись на те, що вона проживає в індивідуальному жилому будинку з дітьми. Але в названому жилому будинку є зареєстрованим також її колишній чоловік, відповідач - [PERSON], який по місцю реєстрації не проживає майже чотири роки. В добровільному порядку відповідач виписатися з спірного житла не бажає, а тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи Повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно паспорта громадянина України, [PERSON] народилася 07 лютого 1964 року в селі Бердихів Яворівського району Львівської області, де і проживає в даний час. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів у відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, 26 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №110. В судовому засіданні встановдено та підтверджено документально," що відповідач [PERSON] є зареєстрований в [INFO] у жилому будинку позивача [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали показання про те, що проживаючи по сусідству з [PERSON], яка є позивачем по справі, вони підтверджують той факт, що її колишній чоловік - відповідач [PERSON] в житловому будинку позивача в селі Бердихів Яворівського району Львівської області дійсно не проживає майже чотири роки. Акти обстеження від 27 жовтня 2006 року, 17 лютого 2007 року та 27 липня 2009 року підтверджують факт відсутності відповідача [PERSON], по місцю своєї реєстрації в селі Бердихів Яворівського району Львівської області. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що так як відповідач [PERSON], по місцю своєї реєстрації не проживає більше чотирьох років, оскільки проживає в іншому місці, жодної матеріальної допомоги на обслуговування жилого будинку не надає, до сім"ї позивача не має жодного відношення, тому його слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селі Бердихів Яворівського району Львівської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2006 року між ним та відповідачем укладено кредитну угоду № 1919 та надано кредит в сумі 3000 грн. Для забезпечення виконання зобов*язання було укладено договір поруки з [PERSON] та [PERSON] Відповідач не виконує свої зобов*язання: не погашає суму взятого кредиту та суму нарахованих відсотків, має заборгованість по кредитній угоді в сумі - 8053 грн. 58 коп., а тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь суму боргу та судові витрати. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримала повністю. Відповідачі до суду не з*явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить підпис в поштовому повідомленні. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 08 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитну угоду № 1919 та надано кредит в сумі 3000 грн., що підтверджується копією кредитної угоди та видатковим касовим ордером/а.с. 22-23, 26/. В цілях забезпечення виконання зобов*язання було укладено договір поруки з [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором поруки /а.с.24/. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача по кредиту складає - 8053 грн. 58 коп. Відповідач не виконує свої зобов*язання: не погашає суму взятого кредиту та суму нарахованих відсотків. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитною угодою, ст. ст. 526, 530 ЦК України. Дана угода відповідачем ніколи не оспорювалася та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсною не визнавалася. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов*язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу по кредитній угоді в солідарному порядку. За таких обставин, є всі правові підстави для постановлення рішення про стягення з відповідачів заборгованості за договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в дольовому порядку, а саме: 82 грн. 52 коп. судового збору та 252 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

12 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачкою в 1981 році. В обґрунтування позову зазначив, що сім»я існує формально, почуття любові та поваги між подружжям втрачено, причиною чому відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. В судовому засіданні позивач участі не приймав, а його представник позов підтримала, просить суд розірвати шлюб між сторонами, оскільки шлюбні стосунки довгий час не підтримуються, спільне господарство не ведеться, відповідач довгий час мешкає за межами України, отже сім»я існує формально. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Відповідачка в останнє судове засідання не з»явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 1981 року, неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. За клопотанням відповідачки, яке було заявлено в першому судовому засіданні, судом надавався сторонам строк для примирення, але воно не було досягнуте. Представник позивача зазначила, що позивач категорично не бажає примирення і наполягає на розірванні шлюбу. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. n="justify" style="font-family:Times New Roman;tag3:12pt;">За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. " style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на позивача. 12pt;">Враховуючи&nbsp;наведене, на&nbsp;підставі ст.ст.&nbsp;24, 110, 112 СК&nbsp;України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований у Дергаческом міському відділі РАГС Харківської області, актовий запис про реєстрацію шлюбу № 149 від 11 вересня 2009 року з громадянином [PERSON] [PERSON], - розірвати. Позивач посилається на те, що практично з самого початку сумісного життя з'ясувалося у неї з відповідачем різні погляди на сумісне життя. Це виражалося і у відношенні до ведення домашнього господарства, і у відношенні до роботи. Віна намагався неодноразово говорити з відповідачем. Іноді він розумів, іноді ні. Але з моменту реєстрації браку між позивачем та відповідачем виникло непереборне препятствіє виді стіни нерозуміння практично з усіх питань. 11 жовтня 2009 року він пішов з сім'ї. З тих пір позивач та відповідач не бачилися і не спілкувалися. Надії на відновлення сімейного життя немає. В даний час вона і відповідач вже більше 3 місяців мешкають окремо один від одного. Таким чином, між позивачем та відповідачем не підтримуються жодних шлюбний-сімейні відносини достатньо довгий період. Загальне господарство не ведемо протягом цього ж терміну. Дітей від даного шлюбу не мають, спільного господарства не ведуть. Шлюбно-сімейні відносини між ними ні підтримуються з 11 жовтня 2009 року. Шлюб має формальний характер, тому що сім ї, як такої не існує. У судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сімя існує формально та не може бути відновлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved