Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

01 лютого 2010 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого пояснила, що починаючи з 1982 року працювала на ДП МОУ «Балаклійський ремонтний завод» (далі - Підприємство) мийницею, з 1985 року маляром 2 розряду. Посилалася на незадовільні та шкідливі умови праці. 01 грудня 2000 року вона отримала важку травму на виробництві та пройшла курс лікування з діагнозом « перелом лівої ключиці зі зміщенням, УШ ребра зліва, струс головного мозку». Відповідачем було складено акт про нещасний випадок на виробництві Н-1 № 1 від 05.12.2000 року, в якому необєктивно вказані получені нею при падінні пошкодження, а саме лише «перелом лівої ключиці», що мало значення в подальшому. При проходженні медогляду 23.11.01 року було вказано діагноз «остаточні явища струсу головного мозку» , як наслідок обмеження в роботі. 17.12.02 року вона отримала другу важку травму на виробництві при падінні. Протягом с 17.12.02 року по 08.01.03 року пройшла стаціонарне лікування з діагнозом «закритий перелом обох променевих кісток, струс головного мозку», амбулаторне лікування до 14.02.03 року. Їй було видано довідку ВКК на легкий труд на два місяці. Відповідачем також було складено відповідний акт від 20.12.02 року, в якому знов необєктивно вказано діагноз отриманої нею травми, а саме не вказано струс головного мозку, а лише закритий перелом променевих кісток обох рук. Крім того, причиною нещасного випадку зазначено «необережність потерпілої», в той час як причиною було відсутність необхідних умов подмащівання при роботі на висоті. З 01.12.03 року по 31.12.03 року вона пройшла курс лікування в неврологічному відділенні ЦРБ з діагнозом «остаточні явища двох черепно-мозкових травм з лікворною гіпертензією, астенічний синдром». 08.02.06 року звернулась до алерголога та профпатолога Балаклійської ЦРБ і отримала висновок «підозра на токсичний бронхіт». Після проведення дослідження вона отримала направлення до Харківського інституту НІІ Гігієни труда та профзахворювань (далі - Інститут) з діагнозом «токсичний хронічний бронхіт». Однак, їй було відмовлено підприємством на якому вона працювала в цьому направленні. В грудні 2006 - січні 2007 років вона пройшла обстеження та лікування в Інституті, діагноз «хронічний токсичний бронхіт ІІ стадії з помірно вираженим бронхоспастічним синдромом, легенева недостатність І ступені. Хронічний токсичний трахеїт. Захворювання професійне внаслідок впливу аерозолів ґрунтовок, лаків та фарб. Постравматична енцефалопатія з вираженим лікворно-гіпертезіонним вестібулоатактичним, аснтено-невротичним синдромами… ». На адресу керівництва підприємства, Балаклійської районної СЕС та Фонду соціального страхування від нещасних в випадків на виробництві та профзахворювань (далі - Фонду) Інститут направив повідомлення о профзахворюванні за формою П-3. Надано висновок направити на МСЕК для пенсіонування за профзахворюванням та наслідками перенесених травм на виробництві в 2000 та 2002 роках, в чому Фондом та Підприємством їй було відмовлено, та потребі санаторно-курортному лікуванні в теплу пору року (пульмонологічний та неврологічний профіль). Протягом з 09.08.07 року по 21.08.07 року пройшла стаціонарне лікування в міській клінічній лікарні № 13 м.Харкова з діагнозом «хронічний бронхіт токсичної етіології, легенева недостатність 1-П ступеня. Хронічний фарінго-ларінгіт, хронічний алергічний риніт. Хронічний алергічний дерматит, ДЕП посттравматична (2000, 2002 роки)». 13.09.07 року вона пройшла медичне освідчення обласної ВКК, було встановлено остаточний діагноз та рекомендовано раціональне працевлаштування, протипоказання в роботі в запилених приміщенням та з лакофарбними речовинами. Враховуючи дані, вказані в санітарно-гігіеничній характеристиці, її профзахворювання виникло в процесі роботи маляром від впливу виробничих факторів. Відповідачем було проведено розслідування її профзахворювання, создана комісія та складено відповідний акт за формою П-4. Проте, члени комісії, зокрема представники підприємства, Фонду та Балаклійської ЦРБ від підпису акту відмовились, посилаючись, на неможливість отримання нею профзахворювання за її умов праці, про що було складено акт заперечень. Вона звернулась з заявою до керівника підприємства про виділення матеріальних засобів для поїздки до Інституту медицини труда, так як в спірних випадках відповідно до «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві&#187; затвердженого Постановою КМУ № 1112&nbsp;від 25.08.04 року (далі - Порядок), для кінцевого вирішення питання про наявність профзахворювання особа направляється до вказаного Інституту. Проте їй було відмовлено, вона вимушена була їхати за власний рахунок. В червні 2008 року вона отримала виклик до Інституту медицини труда, обстеження призначено на 18.06.08 року. Витратила на обстеження та проїзд 259,08 грн, які підприємством їй не були компенсовані. Також, за період з 18.06.08 року по 09.07.08 року їй відмовлено в збереженні середнього заробітку. Згідно висновку ЦВЕК ДП «Інститут медицини труда» підтверджено діагноз «Хронічний бронхіт ІІ стадії, в фазі ремісії… Захворювання професійні, встановлені Інститутом в січні 2007 року». Проте підприємство цей висновок не визнає. Стан її здоровя постійно погіршується, порушено устрій її життя, трудові права, так як за виною підприємства вона втратила здоровя та не в змозі працювати за професією, вимушена постійно проходити лікування. Вона зазнає фізичні та моральні страждання. Вважає, що неправомірними діями підприємства їй спричинена значна моральна шкода. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти позову, в обґрунтування своїх заперечень зазначила наступне. Позивачка дійсно працювала на підприємстві з 1982 року мийником, з 02.01.85 року по 11.02.07 року маляром, з 12.02.07 року по 04.01.10 року покоївкою. Наказом № 1 від 04.01.10 року останню було звільнено у звязку зі скороченням ;штату за&nbsp;п.1 ст.40 КЗпПУ. 01.12.2000 року та 17.12.02 року [PERSON] при виконанні виробничих завдань отримала травми, у звязку з якими знаходилась на лікарняному, після чого вийшла на роботу. Працездатність останньої втрачена не була та з цих питань вона до ЛКК не зверталась. Акти про нещасний випадок форми Н-1 складаються на підставі лікарняних листів, даних про струс головного мозку в них не було. Крім того, згідно пояснень позивачки та висновків актів травми були скоєні через особисту необережність і претензій по травмам до керівництва цеху і підприємства вона не мала. Тобто, підприємство не має даних про те, де і коли вона отримала черепно-мозкову травму. Представник відповідача tag3:11pt;">посилалась на ст.17 Закону України&nbsp;«Про охорону праці», згідно якої роботодавець зобовязаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоровя повязане з умовами праці та за своєю ініціативою, якщо стан здоровя працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обовязки. Жодної скарги на стан здоровя від [PERSON] до здравпункта підприємства та до керівництва не надходило, крім того, актом про результати періодичного медичного огляду працівників вона була визнана такою, що може працювати маляром. Посилання останньої на те, що вона зверталась 08.02.06 року до алерголога та профпатолога БЦРЛ та їй дали висновок на підозру токсичного хронічного бронхіту не відповідає дійсності, оскільки профпатолога в Балаклійській лікарні не має. Крім того, керівництво підприємства направляло її на позачерговий медичний огляд 26.07.06 року, після чого їй було надано висновок, що вона може працювати маляром без підйому на висоту. Жодних протипоказань медична комісія не встановила. 01.02.07 року від НДІ гігієни праці та професійних захворювань м.Харкова на підприємство надійшло повідомлення про професійне захворювання форми П-3 на [PERSON] Після проведеного встановленим порядком розслідування, спільна комісія державної санітарно-епідеміологічної служби МО України (в\\ч 4510), відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань в Україні в Балаклійському районі та підприємства, склала акт від 27.02.07 року з запереченнями та пропозиціями [PERSON] звернутись за підтвердженням діагнозу профзахворювання до Інституту медицини праці Академії наук в м.Києві. В червні 2008 року [PERSON] не попередивши керівництво підприємства самовільно виїхала до вказаного Інституту та перебувала на обстеженні з 18.06.08 року по 09.07.08 року. 11.05.09 року підприємство отримало копію висновку Центральної лікарсько-експертної комісії м.Києва за протоколом № 49\\1945 від 02.12.08 року, затверджену головним лікарем НДІ гігієни праці та професійних захворювань м.Харкова [PERSON] Після цього до Інституту медицини праці м.Києва було направлено 3 листи з проханням надати на їх адресу належним чином завірену копію висновку, яку підприємство отримало тільки 02.02.2010 року. З 2001 року до встановлення діагнозу професійного захворювання НДІ гігієни праці та професійних захворювань м.Харкова [PERSON] знаходилась на лікарняних листах з приводу гострого бронхіту лише два рази, а саме: з 11.10.2004 року по 15.10.2004 року та з 16.05.05 року по 27.05.05 року, а повідомлення про професійне захворювання видане 23.01.07 року. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції у Балаклійському районі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань позов не визнала, пояснюючи, що розслідування професійного захворювання [PERSON], у якому відділення приймало участь, проводилось виключно згідно вимог законодавства. Для остаточного вирішення питання підтвердження професійного характеру захворювання позивача, роботодавець має видати наказ про проведення розслідування професійного захворювання [PERSON], згідно висновку центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці АМК України або оскаржити зазначений висновок в судовому порядку. Представник Державної санітарно-епідеміологічної служби Міністерства оборони в\\ч А-4510 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечуючи проти позову пояснив, що розслідування хронічного професійного захворювання з метою запобігання розвиткові професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також установлених осіб, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці та забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя директором ДП «Балаклійський ремонтний завод»&nbsp;проведені в повному обсязі згідно з Постановою КМУ № 1112 від 25.08.04 року. Акти за формою П-4 складені комісією з&nbsp;розслідування у шести примірниках та розіслані адресатам вказаним в п.80 цієї Постанови. Згідно п.72 для встановлення діагнозу і звязку захворювання з впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу направляє хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу не завод, а головний спеціаліст міста з професійної патології. Відповідно до п.81 Постанови КМУ, у разі втрати працівником працездатності внаслідок професійного захворювання, направляє на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати ним професійної працездатності лікувально-профілактичний заклад, що обслуговує підприємство, працівником якого є потерпілий. Незгоди хворого та роботодавця з рішенням інституту щодо встановлення діагнозу і звязку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу в судовому порядку не оскаржено. Акт розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] від 27.02.07 року дійсний. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. align="justify" style="font-family:Times New Roman;tag3:12pt;"> Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. </span> style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] починаючи з 30.12.1982 року працювала мийником 1 розряду в\\ч 62053 (зараз ДП МОУ «Балаклійський ремонтний завод»), з 02.01.1985 року по 12.02.07 року маляром на цьому ж підприємстві (а.с.4,5). 01.12.2000 року позивачка для фарбування КУНГа взяла фарборозпилювач в праву руку з фарбою і стала підійматися на стапель. На четвертій сходинці втратила рівновагу та впала на підлогу, травмувавши ліве плече. Про нещасний випадок було складено акт про нещасний випадок № 1 від 04.12.2000 року затверджений 05.12.2000 року, згідно якого [PERSON] упала з висоти по причині втрати рівноваги. Медичний висновок про ушкодження здоровя потерпілої перелом лівої ключиці (а.с.6, зворот 6). 17.12.2002 року позивачка закінчив фарбування вежи виробу 2С6 стала подавати слюсарю, який знаходився унизу фарборозпилювач, розпутивая при цьому повітряний шланг, переступаючи через який зачепилася за нього та впала з виробу. Про нещасний випадок було складено акт № 2 від 20.12.2002 року, затверджений 20.12.2002 року, згідно якого [PERSON] упала з висоти внаслідок особистої необережності. Медичний висновок про ушкодження здоровя потерпілої закритий перелом променевих кісток обох рук (а.с.7, зворот 7). Акти про нещасний випадок форми Н-1 складалися, як зазначив представник відповідача, на підставі лікарняних листів ВАК № 411188 та ВГ № 518497 (а.с. зворот 54). Дані про струс головного мозку в зазначених лікарняних листках відсутні. Свідок [PERSON] пояснити по суті цієї справи нічого не змогла, так як не працювала на Підприємстві у якості начальника служби охорони праці протягом в 2000-2002 років. Таким чином, вимога позивачки про зобовязання відповідача внести доповнення в п.9 акта Н-1 від 05.12.2000 року та п.9 акта № 2 від 20.12.2002 року діагноз «струс головного мозку» не підлягає задоволенню. Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (форма П-3) № 39 від 18.01.07 року складеного ДП «Харківський науково-дослідний інститут гігієни праці та професійних захворювань» (далі - ДП ХНДІ ГП і ПЗ), [PERSON] встановлено остаточний діагноз (а.с.10). 27.02.07 року за формою П-4 було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання. Згідно п.16 цього акту професійне захворювання виникло внаслідок відсутності примусової вентиляції на столах потоку № 2 ремонтного цеху, де з 1996 по 2003 роки [PERSON] здійснювала фарбування механізованим способом за допомогою фарборозпилювача окремих виробів озброєння різних за розміром форм, замість респіратора «РУ-60м» використовувався протипиловий респіратор «Пелюсток 5». В п.17 акту вказані причини професійного захворювання. [PERSON] на момент розслідування переведена на іншу роботу. Вказаний акт було підписано головою комісії ТВО начальника санітарно-гігієнічного відділення в\\ч 4510. Члени комісії від підпису акту відмовились (а.с.19-22) та склали акт заперечень. Згідно цього акту комісія дійшла висновку не погодитись з рішенням ДП ХНДІ ГП і ПЗ та формою П-4 щодо звязку захворювання [PERSON] з впливом факторів трудового процесу та рекомендувати останній звернутися до клініки професійних захворювань Інституту медицини праці Академії медичних наук України (м.Київ) для остаточного вирішення питання профзахворювання за діагнозом: хронічний токсичний бронхіт ІІ стадії з помірно вираженим бронхоспастичним синдромом, фаза ремісії. Легенева недостатність 1 ст. Хронічний токсичний трахеїт. Захворювання професійне (від застосування аерозолів, ґрунтовок, лаків та фарб) (а.с.23-24). 02.12.08 року було складено висновок ЦЛЕК Державною установою Інститут медицини праці АМН України, за яким основний діагноз [PERSON] хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі ремісії. Прикореневий та нижньодольовий пневмосклероз; ЛН 0 (ноль) ст. Хронічний катаральний трахеїт захворювання професійні, встановлені в ХНДІ ГП та ПЗ ХНМУ в січні 2007 року (а.с.31). Постановою Кабінету Міністрів № 1112 від 25.08.04 року (далі - Постанова) визначений порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Розслідування хронічного професійного захворювання з метою запобігання розвиткові професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також установлених осіб, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці та забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя директором ДП «Балаклійський ремонтний завод» проведені в повному обсязі згідно з Постановою. Згідно п.72 Постанови для встановлення діагнозу і звязку захворювання з впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу направляє хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу не підприємство, на якому працювала [PERSON], а головний спеціаліст міста з професійної патології. Відповідно до п.81 Постанови, у разі втрати працівником працездатності внаслідок професійного захворювання, направляє на медико-соціальну експертну комісію для встановлення ступеня втрати ним професійної працездатності лікувально-профілактичний заклад, що обслуговує підприємство, працівником якого є потерпілий. Незгода відповідача з рішенням ДП ХНДІ ГП і ПЗ щодо встановлення діагнозу і звязку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу в судовому порядку не оскаржена. Акт розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] від 27.02.07 року дійсний. Тому, вимога позивачки стосовно визнання захворювання за її діагнозом професійним та акту розслідування хронічного професійного захворювання останньої від 27.02.07 року дійсним, не підлягає задоволенню, так як і вимога зобовязати відповідача видати направлення на МСЕК для встановлення ступені втрати професійної працездатності. Стосовно вимог позивачки про зобовязання відповідача здійснити оплату середнього заробітку за період обстеження та лікування в ДП ХНДІ ГП і ПЗ з 02.12.06 року по 23.01.07 року, з 14.06.07 року по 09.07.07 року, з 26.05.09 року по 07.07.09 року та в Інституті медицини праці з 18.06.08 року по 09.07.08 року, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно довідки № 0804\\58 від 23.01.07 року в період з 04.12.06 року по 23.01.07 року [PERSON] перебувала на обстеженні в ДП ХНДІ ГП і ПЗ, а довідка № 08-04\\621 від 09.07.07 року видана за період обстеження у клініці з 14.06.07 року по 09.07.07 року, так само як довідка № 0804\\510 від 07.07.09 року за період з 26.05.09 року по 07.07.09 року. Згідно довідки № 686 від 08.07.08 року остання перебувала на обстеженні в Інституті медицини праці АМН України з 18.06.08 року по 09.07.08 року (а.с.39-43). Вказані довідки не є підставою для їх оплати, оскільки вони лише пояснюють причину відсутності [PERSON] на роботі. Відповідно до п.1 ст.51 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою непрацездатності та витратами, зумовленими похованням» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є у встановленому порядку листок непрацездатності. Також, згідно п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 13.11.01 року № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Відповідно до п.2.17 Інструкції особам, які проходять обстеження з приводу встановлення причинного звязку захворювання з умовами праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря і печаткою лікувально-профілактичного закладу. Згідно ст.17 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобовязаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоровя повязане з умовами праці та за своєю ініціативою, якщо стан здоровя працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обовязки. За час проходження медичного огляду за працівниками зберігається місце роботи (посада) та середній заробіток. За період проходження [PERSON] обстеження в ДП ХНДІ ГП і ПЗ у період з 02.12.06 року по 23.01.07 року, з 14.06.07 року по 09.07.07 року,за нею збережено посаду, без нарахування та виплати ;середнього заробітку за період проходження обстеження (а.с. зворот 88). Відповідно до ст.123 КЗпП України за час перебування у медичному закладі на обстеженні за працівником, зобовязаним проходити таке обстеження, зберігається заробіток за місцем роботи. Проте, з матеріалів справи не вбачається відомостей щодо звернення позивачки до адміністрації Підприємства з приводу погіршення стану здоровя повязаного з умовами праці. Згідно довідки виданої Балаклійською районною поліклінікою від 26.07.06 року [PERSON] проходила щорічний медичний огляд та може працювати малярем без підйому на висоту (а.с.53). З 12.02.07 року позивачка переведена на роботу покоївки у готель «Зірка» (а.с. 5). Згідно з додатком № 1 до «Положення про медичний огляд працівників відповідних категорій» затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 30.03.94 року № 45 «Перелік професій, робітники яких підлягають медичному огляду» посада покоївки не значиться. Згідно акта заперечень складеного членами комісії з розслідування професійного захворювання [PERSON], їй було рекомендовано звернутися до Інституту медицини праці АМН України в м.Київ для остаточного вирішення питання професійного захворювання (а.с.23-24). Згідно листа адміністрації Підприємства вих. № 5\\124 від 16.04.07 року позивачці надана відповідь на її лист від 04.04.07 року, в якому зазначено, що оскільки вона раніше не зверталась до адміністрації Підприємства з приводу направлення для встановлення професійного захворювання, то направлення для підтвердження профзахворювання зобовязаний надати обласний профпатолог в клініці профзахворювань (п.72,74 Постанови) (а.с. 25). Таким чином, довідки № 0804\\58 від 23.01.07 року, № 0804\\621 від 09.07.07 року, № 0804\\510 від 07.07.09 року та № 686 від 08.07.08 року, що видані замість листка непрацездатності у відповідності до вимог п.1 ст.51 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не являються підставою для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання не повязаним з нещасним випадком на виробництві. Враховуючи, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а особам, які проходять обстеження з приводу встановлення причинного звязку захворювання з умовами праці видається довідка, допомога по тимчасовій непрацездатності згідно вказаних вище довідок не надається. Підстав для нарахування та виплати середнього заробітку за час проходження обстеження в медичному закладі [PERSON] не встановлено, оскільки посада покоївки у списках працівників, що мають проходити щорічне медичне обстеження не значиться. Направлення останньої на обстеження у клініку ДП ХНДІ ГП і ПЗ від адміністрації Підприємства у грудні 2006 року, червні 2007 року, червні 09 року не проводилось, так само як і направлення до Інституту медицини праці АМН України в червні 2008 року. Враховуючи викладене, також не підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених витрат на ;обстеження в Інституті медицини праці АН України в розмірі 259,08 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність винних дій New Roman;tag3:11pt;">підприємства, тому вимога щодо стягнення 100 000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягає. В порядку ст.88 ЦПК України суд покладає на позивачку витрати " style="font-family:Times New Roman;font-size:11pt;">на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,0 грн.

Outcome: approved