Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

02.09.2008 року прокурор звернувся в суд з указаним позовом, умотивувавши вимоги таким. Розпорядженням голови [PERSON] РДА № 287 і № 288 від 11.09.2007 року виділено та передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки мешканцям с. Синевир за межами цього населеного пункту в ур. Чорна ріка- Гропка для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] площею 0,5998 га, гр. [PERSON] площею 0,6 га та видано державні акти. За наслідками перевірки виявлено, що ці ділянки знаходяться на території НПП Синевир. У зв'язку з чим головою [PERSON] РДА задовольнено протести прокурора і розпорядженням № 86 і № 87 від 06.03.2008 р. вказані вище розпорядження скасовані. Прокурор вважає, що державні акти на право приватної власності є незаконними, оскільки прийняті з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, ст. 9 закону України Про природно-заповідний фонд. Прокурор вимоги підтримав. Представник третьої особи без самостійних вимог з [PERSON] РДА заперечень на позов і пояснень не подав передачу земельних ділянок у власність здійснено можливо помилково в зв'язку з відсутністю розмежування земель державної і комунальної власності. Окрім цього, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий НПП Синевир не зареєстрований в установленому порядку. Представники відповідачів позови заперечили повністю і пояснили позицію таким. Відповідачі раніше користувались вказаними ділянками, набули земельні ділянки добросовісно згідно встановленого порядку. Вважають, що ці ділянки не відносяться до природно- заповідного фонду, бо державний акт НПП Синевир не зареєстрований. Представник відділу земельних ресурсів надав висновок, усно пояснивши, що державний акт про постійне землекористування, виданий НПП Синевир [PERSON] райрадою не зареєстрований у відділі Держкомзему згідно вимог чинного земельного законодавства. Представник також не заперечив висновок земельної інспекції за яким земельні ділянки відповідачів знаходяться на території НПП Синевир. Оцінивши вищевстановлене, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позови підлягають задовольненню, виходячи з такого. Державні акти, видані відповідачам на підставі розпорядження [PERSON] РДА № 287 від 11.09.2007 р., які скасовані. Отже, підстава набуття земельних ділянок у власність, визнана недійсною, що не оспорено відповідачами. Окрім цього, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 07.08 лютого 2008 року, складеного управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Закарпатській області, встановлено, що земельні ділянки відповідачем передані у власність з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, тобто з порушенням порядку, без проекту відведення та проходження ним обов'язкової державної експертизи, без погодження з органом управління водного господарства ( оскільки земельні ділянки знаходяться в прибережній захисній смузі). Цим же актом установлено, що виконавцями технічної документації при винесенні меж земельних ділянок у натурі ( на місцевості) із земель НПП Синевир, тобто в іншому місці, ніж передбачалось розпорядженнями РДА. Отже, земельні ділянки, набуті відповідачами без належної підстави, передбаченої ст. 116 ч.1 ЗК України, з порушенням порядку, встановленого ст. 118 ЗК України, без врахування інтересів НПП Синевир. Суд відхиляє позицію відповідачів, за якою НПП Синевир не є належним користувачем земельних ділянок, бо з матеріалів справи видно, що НПП Синевир утворений в 1989 році за наказом Міністерства лісового господарства № 9 від 17.01.1989 р. за рахунок вилучення земель з користування [PERSON] лісокомбінату колгоспів Червона зірка, Радянське Закарпаття, Нове життя з визначенням меж земельних ділянок, їх площ, розбитих на лісництва, квартали, на основі технічних матеріалів, розроблених Закарпатським філіалом інституту землеустрою. Державний акт серії ІІ-ЗК № 002483, виданий 29.12.1997 р. на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА від 29.12.1997 року № 555 на постійне користування площами 27203,4 га згідно з планом зовнішніх меж землекористування, які погоджені у відділі земельних ресурсів охорони земель ( тепер відділ Держкомзему в [PERSON] районі). Відсутність у державному акті запису про реєстрацію в книзі записів державних актів на право постійного землекористування не означає, що цей акт та додані до нього матеріали є недійсними на час його видачі. Встановлене дає підстави застосувати ст. 152, 155 ЗК України\~. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у користь держави.

Outcome: approved