Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

15.09.2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати Наказ про звільнення № ZAKL - 2009/1 - 5546 від 17.08.2009 р. його з посади провідного менеджера- заступника керуючого відділенням «Садове» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» за п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіри - незаконним, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди - 5000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Пояснивши, що позивач діяв в межах своїх функціональних обовязків, не мав ніяких зауважень, безпосередньо посада, яку він обіймав, не передбачає обслуговування грошових або товарних цінностей, тому вважають Наказ про звільнення та саме звільнення незаконними. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. 18.05.2004 року [PERSON] було прийнято на роботу Миколаївським Філіалом ЗАТ КБ «ПриватБанк» на посаду касира - операціоніста Відділення № 24, Наказ № 216-К. Також з [PERSON] було укладено договір про повну майнову відповідальність. В подальшому [PERSON] було неодноразово переведено на різні посади, в останнє - Наказом № 329-К від 19.02.2007 року переведено на посаду провідного менеджера -заступника керуючого відділенням «Садове». Договір про матеріальну відповідальність не переукладався. До дисциплінарної відповідальності не притягався, зауважень не мав. Середня заробітна плата [PERSON] складала 7895,73 грн. Наказом № PR - 2008 - 398 від 10.11.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанком» було доведено до відома працівників регламентація депозитної маркетингової акції та актуалізації «Методики стимулювання за залучення вкладів» в частині професійних бонусів співробітників, в подальшому було видано Наказ № СП - 2009 - 419 від 19.05.2009 р. «Об актуалізації «Методики стимулювання за залучення вкладів фізичних осіб». Відповідно до особистих пояснень [PERSON] та матеріалів службового розслідування, [PERSON] проводив лонгацію депозитних вкладів клієнтів, залучених працівниками інших відділень, на 5-й день, фіксуючи свій логін, без проведення, обовязкової при цьому, безпосередньої роботи з клієнтом. Ці дії обумовили порушення вимог Наказів № PR - 2008 - 398 від 10.11.2008 року та № СП - 2009 - 419 від 19.05.2009 р. та отримання [PERSON] грошового заохочення. Внаслідок вище означеного, Наказом № ZAKL - 2009/1 - 5546 від 17.08.2009 р., [PERSON] було звільнено з посади провідного менеджера-заступника керуючого відділенням «Садове» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» за п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіри. При цьому, відповідно до вступної частини Наказу про покарання співробітників відділення «Садове» Миколаївського РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що Наказ було видано з метою покарання [PERSON] та повернення отриманих ним коштів. [PERSON] не є членом профспілкової організації (ст.43 КЗпП України). Відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Висновок власника або уповноваженого органу про те, що даний працівник не заслуговує довіри внаслідок вчинення винних дій, повинен ґрунтуватися на обєктивних доказах вини працівника у заподіяні матеріального збитку. Відповідно до функціональних обовязків [PERSON] не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення стосовно видачі, отримання, розподілу грошових коштів. Крім того, на цій підставі можуть бути звільнені з роботи не будь-які працівники, а лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності. Наявність тільки договору про повну матеріальну відповідальність, при цьому лише на попередньому місці роботи за посадою касира - операціоніста, не є доказом обслуговування [PERSON] грошових чи товарних цінностей. Розірвання трудового договору з причин втрати довіри до працівника не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст.ст.148,149 КЗпП України про порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюється. У звязку з чим, при вирішенні питання про звільнення працівника необхідно брати до уваги поведінку, характеристику працівника та інші конкретні обставини, що мають значення для характеристики цієї особи як такої, що не заслуговує на довіру. На підставі викладеного вище, з урахуванням усіх наданих доказів, суд вважає, що права позивача порушені, його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, а саме [PERSON] необхідно поновити на роботі на посаді провідного менеджера-заступника керуючого відділенням «Садове» Миколаївського регіонального управління ЗАТ КБ КБ «ПриватБанк», визнавши незаконним Наказ про звільнення з посади та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 20.08.2009 року по 11.01.2010 року у розмірі 65204 грн.52 коп. Стосовно вимог щодо компенсації моральної шкоди, суд вважає за необхідно відмовити у їх задоволенні з урахуванням обставин справи, тривалості порушеного права, вважаючи достатньою компенсацією задоволення позову.

Outcome: partial