Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом та уточнивши 19.03.2009 року заявлені позовні вимоги, [PERSON], посилається на ті обставини, що 26.03.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит № КККЖЖ)000004155, відповідно до умов якого позивач отримав 70000 грн. , які зобов'язався повернути у встановлені договором строки та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних. На забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають із вищеназваного договору про іпотечний кредит, між позивачем та відповідачем був укладений 26.03.2008 року договір іпотеки, предметом якого визначено нерухоме майно, а саме однокімнатна житлова квартира, розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Олейникова, 30/76. Листом від 26.06.2008 року № 20.1.3.2/6-8715 відповідач повідомив позивача про зміну в односторонньому порядку відсоткової ставки за іпотечним кредитом, визначивши її у розмірі 2,09 % на місяць, що, в свою, чергу , зумовило й зміну порядку сплати процентів за договором. Такі дії позивач обумовив наявністю певних обставин, а саме: невиконанням Державною іпотечною установою України зобов'язань за договором про співпрацю з ЗАТ КБ" Приватбанк. Позивач направив 21.07.2008 року лист до відповідача з пропозицією узгодити спірні питання, але у отриманій на його звернення відповіді банку від 04.08.2008 року було зазначено, що ним направлялася пропозиція до ДІУ щодо відступлення прав вимоги за іпотечним кредитом, але у встановлений строк відповіді не було отримано, що розцінено як відмова від рефінансування іпотечного кредиту. На підставі викладеного, відповідач, посилаючись на п.8.8 договору вважає правомірним зміну процентної ставки за іпотечним договором. Із думкою відповідача позивач не згодний та вважає, що такими діями банком порушені його права як сторони за договором та споживача й заподіяна моральна шкода, яка виразилася в хвилюваннях внаслідок зміни відсоткової ставки за кредитом та імовірної можливості непогашення у подальшому взятих на себе зобов'язань та звернення стягнення на предмет іпотеки, а також зміни звичайного образу життя: необхідності звертатися по юридичну допомогу, писати скарги, брати участь у судових засіданнях тощо. Позивач просить: зобов'язати відповідача припинити дії щодо нарахування відсотків за користування іпотечним кредитом з 26.07.2008 року за підвищеною ставкою, що дорівнює 2,09% у місяць; відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом зобов'язання відповідача повернути попередній розмір відсоткової ставки за користування кредитом згідно з договором про іпотечний кредит; стягнути з відповідача судові витрати; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок сум нарахованих відсотків за період з 26.07.2008 року до дати ухвалення судом рішення у відповідності з відсотковою ставкою 15% річних, встановленою договором про іпотечний кредит; стягнути з відповідача моральну шкоду за порушення прав споживача в розмірі 6050 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити . Представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав думку свого довірителя та вважає, що відповідачем безпідставно у односторонньому порядку була зміна відсоткова ставка за договором іпотечного кредиту, укладеного між сторонами 26.03.2008 року. Доводи відповідача щодо зміни відсоткової ставки, у зв"язку із невиконанням Державною іпотечною установою обов'язку з рефінансування іпотечного договору не можуть вважатися законними підставами, оскільки споживач, яким є [PERSON], не повинен нести додатковий тягар майнової відповідальності внаслідок невиконання своїх зобов'язань третіми особами. Крім того, права кредитора за договором можуть бути відступлені будь- яким третім особам, але відповідач не надав доказів того, що з вищеназваною пропозицією він звертався до інших установ. Дії відповідача щодо зміни форми відсоткової ставки з річної на місячну не мають правового обґрунтування. Банк не надав належних доказів щодо розміру звичайної відсоткової ставки. Неправомірними діями відповідача позивачеві заподіяна моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, а саме: у хвилюваннях внаслідок зміни відсоткової ставки за кредитом та імовірної можливості непогашення у подальшому взятих на себе зобов'язань та звернення стягнення на предмет іпотеки, а також зміни звичайного образу життя: необхідності звертатися по юридичну допомогу, писати скарги, брати участь у судових засіданнях . Заподіяну моральну шкоду позивач визначив в сумі десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що складає 6050 грн. та яку , на підставі ст.22 Закону України " Про захист прав споживачів", просить стягнути з відповідача, а також задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала у повному обсязі та вважає, що банк діяв правомірно , згідно до умов договору та норм діючого законодавства. На підставі пунктів 8.8, 8.9 укладеного між сторонами кредитного договору банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом. Таке положення договору не протиречить ст.11 Закону України " Про захист прав споживачів" та ст.212 ЦК України. У вищеназваних пунктах договору також не встановлено обов'язку банку будь за що здійснювати відступлення права вимоги. Підставами для підвищення відсоткової ставки за договором кредиту № КШ<Ж\І0000004155 були як невідступлення права вимоги , так і зміна з 30.04.2008 року облікової ставки НБУ. Крім того, у разі відмови позичальника від підвищення відсоткової ставки, договір вважається розірваним і позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту у повному обсязі. Просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа по справі -Державна іпотечна установа направила до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутністю її представника, в якій зазначила, що вважає посилання ЗАТ КБ " ПриватБанк" на те, що ДІУ у договорі про іпотечний кредит є третьою стороною безпідставними та некоректними, а також заперечує наявність у неї обов'язку рефінансування конкретного кредиту ( а.с.40-41). Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та [PERSON] акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" укладено договір про іпотечний кредит від 26.03.2008 року № КІІКЖ\І0000004155 (а.с.7-10). З боку відповідача договір про іпотечний кредит підписано [PERSON], який діє на підставі довіреності № 3209 від 25.09.2006 року та скріплено печаткою відділення "Центральне" Криворізької філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". На забезпечення належного виконання зобов'язань за вищеназваним договором між сторонами 26.03.2008 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно- квартира № 76 в будинку № 30 по вул.Олейникова в м.Кривому Розі , яка належить позивачеві [PERSON] ( а.с.11-13). Відповідно до ч.7 ст.110 ЦПК України справи, що випливають із діяльності філії юридичної особи, можуть бути пред'явлені за місцем знаходження філії. Криворізька філія Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" знаходиться в Дзержинському районі м. Кривого Рогу за адресою: вул. Костенка, буд.21, в зв'язку з чим дана справа підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу. Правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" є [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", що підтверджується п.1.1 статуту останнього, затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів банку від 20.08.2009 року, погодженого Національним банком України 09.10.2009 року та зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради 14.10.2009 року (а.с.111-113,114). В зв'язку з цим ухвалою від 15.01.2010 року проведено заміну відповідача [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" на його правонаступника - [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (а.с.115). Листом від 26.06.2008 року № 20.1.3.2/6-8715 відповідач повідомив [PERSON] про збільшення з 26.07.2008 року відсоткової ставки за укладеним між ними договором про іпотечний кредит до 2,09% у місяць (а.с. 13). Збільшення відсоткової ставки мотивовано відмовою Державної іпотечної установи України в рефінансування іпотечних кредитів, виданих відповідачем. Будучи незгодним із зміною банком відсоткової ставки за договором іпотечного кредиту, позивач звернувся до банку з письмовою пропозицією щодо узгодження протиріч, які виникли між сторонами договору (а.с. 15). Між тим, листом від 04.08.2008 року № Э.37.0.2/319 відповідач підтвердив позивачу збільшення відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит та з посиланням на п.8.8 даного договору зазначив формальну підставу такого збільшення: відсутність факту відступлення відповідачем його прав за цим договором на користь третьої особи (а.с. 14). Як убачається із п. 8.8 договору про іпотечний кредит № КШ<Ж\І0000004155 від 26.03.2008року, ним дійсно передбачено право відповідача змінити розмір відсоткової ставки за цим договором у випадку, якщо права відповідача, як кредитора за договором, не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи (а.с. 9). Але розмір відсоткової ставки, до якої чинна відсоткова ставка за договором може бути змінена, обмежений розміром звичайної відсоткової ставки, що встановлена відповідачем для таких видів кредитів. Листом від 01.07.2009 року № Э.37.0.2/428 відповідач надав суду на підтвердження факту його звернення до Державної іпотечної установи України з метою відступлення останній належних відповідачу прав за договором про іпотечний кредит, укладеним з позивачем, а також розміру встановленої в нього звичайної відсоткової ставки за договорами іпотечного кредитування виписку з Пропозиції №184 від 29.05.2008 року про відступлення права вимоги та виписку з наказу від 14.01.2008 року № СП-2008-18 про встановлення відсоткових ставок за звичаиними договорами кредитування по програмі "Житло в кредит" . Згідно з випискою з Пропозиції відповідач дійсно запропонував Державній іпотечній установі України відступити їй право вимоги за договором про іпотечний кредит № КІІКІЮІ0000004155 від 26.03.2008 року, укладеним з позивачем (а.с. 94). Згідно з випискою з наказу від 14.01.2008 року № СП-2008-18 у випадку надання кредиту у гривні відсоткова ставка за іпотечними кредитами, що надаються відповідачем, встановлена на рівні 16,08% річних, або 1,34% у місяць (а.с. 92). Таким чином, повідомивши позивача про зміну відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит, встановивши її на рівні 2,09% у місяць та нараховуючи з 26.07.2008 року відсотки за користування кредитом за цією новою ставкою, відповідач порушив вимоги п.8.8 договору № КШ<Ж\І0000004155 від 26.03.2008 року, оскільки відсоткова ставка була підвищена до розміру, що перевищує звичайну відсоткову ставку, встановлену відповідачем для такого виду кредитів. Посилання відповідача на ті обставини, що відсоткова ставка за кредитним договором також була збільшена , у зв"язку з тим, що відбулися зміни у грошово- кредитній політиці НБУ, т.я. підвищилася з 30.04.2008 року облікова ставка НБУ не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки , як убачається із листів банку від 26.06.2008 року (а.с.13) та від 04.08.2008 року ( а.с.14), на момент зміни в односторонньому порядку відсоткової ставки за договором іпотечного кредиту № КІІКІЮІ0000004155 від 26.03.2008 року в них зазначалася тільки одна підстава в обґрунтування таких дій - наявність відмови ДІУ в рефінансуванні іпотечних кредитів, виданих ПриватБанком у порядку вимог Стандартів ДІУ, будь-які інші правові підстави , з яких виникла необхідність зміни умов договору банком не були зазначені. Не заперечуючи право кредитора на зміну, згідно до ч.І ст.651 ЦК України, умов договору, суд зауважує, що п.п. 8.8. та 8.9. вищеназваного кредитного договору передбачені різні правові підстави для зміни кредитором в односторонньому порядку його умов. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, але згідно до ч.З ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Реалізуючи своє право на зміну в односторонньому порядку умов договору, шляхом підвищення відсоткової ставки, банк повинен був діяти, не порушуючи право боржника на отримання повної, достовірної та своєчасної інформації ( ст.18 Закону України " Про захист прав споживачів"). Зазначивши у своїм повідомленні підставу для зміни в односторонньому порядку умов договору внаслідок відмови ДІУ в рефінансуванні іпотечних кредитів (п.8.8 договору), банк зобов'язаний був надати позивачеві інформацію в обґрунтування таких дій, повідомити про розмір звичайної процентної ставки, тощо. Слід взяти до уваги і ті обставини, що третя особа по справі - Державна іпотечна установа заперечує проти наявності у неї обов'язку рефінансування кредитів, виданих " ПриватБанком" та вважає некоректним перекладенням банком на неї вини за підняття ставки за кредитом. Згідно зі ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на зазначене позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача припинити дії по нарахуванню відсотків за користування іпотечним кредитом з 26.07.2008 року за підвищеною ставкою, що дорівнює 2,09% у місяць, про відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом зобов'язання відповідача повернути попередній розмір відсоткової ставки за користування кредитом згідно з договором про іпотечний кредит та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок сум нарахованих відсотків за період з 26.07.2008 року до дати ухвалення судом рішення у відповідності з відсотковою ставкою 15% річних, встановленою договором про іпотечний кредит підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 6050 грн. не підлягають задоволенню. Статтею 4 Закону України " Про захист прав споживачів", на який посилається позивач, як на правову підставу відшкодування моральної шкоди, дійсно передбачений такий спосіб захисту прав споживача. Між тим, згідно до п.7 вищеназваної статті закону, право на відшкодування моральної ( немайнової) шкоди виникає тільки у разі заподіяння її небезпечними для життя і здоров"я людей товарами ( роботами, послугами) у випадках передбачених законодавством. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із договору іпотечного кредитування і не охоплюються вищеназваною правовою нормою, посилання на інші правові норми ( крім Закону України " Про захист прав споживачів"), якими передбачено відшкодування моральної шкоди у даному випадку позивачем не наведено. Таким чином, суд вважає , що позивачем на підставі ст.60 ЦПК України не доведені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені ним судові витрати пропорційно до частині задоволених на його користь вимог, а саме: судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. та витрати ІТЗ в сумі 3 грн.75 коп. На відшкодуванні судових витрат на надання правової допомоги позивач не наполягав, просив не розглядати їх. Крім того, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню недоплачений ним судовий збір за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 8 грн.50 коп.

Outcome: partial