Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 450\~000 грн.. 00 коп. заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 18.10.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики відповідачем була написана та передана позивачу розписка про отримання коштів. Відповідно до зазначеної розписки [PERSON], тобто відповідач, засвідчив отримання грошових коштів за договором позики та підтвердив те, що отримав від [PERSON] 450 000 гривень. Згідно ч. 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також відповідно до розписки Відповідач зобов'язувався повернути вищезазначену суму коштів до 31.12.2009 р. Отже, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики за яким позивач передав відповідачу 450 000 гривень, а відповідач зобов'язувався їх повернути до 31.12.2009 р. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. І ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у визначений в розписці строк відповідач не повернув надані йому позивачем грошові кошти. На вимоги позивача виконати взяті відповідачем зобов'язання та повернути кошти відповідач відмовляється. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачу в строк грошові кошти, отримані за договором позики, відповідач прострочив виконання свого зобов'язання за договором, чим порушив права позивача на отримання його коштів. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню за договором позики, становить 450 000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито» від сплати державного мита звільняються громадяни, віднесені до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно працюють і проживають або постійно проживають па території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що за станом на І січня 1993 року вони прожили або відпрацювали в цій зоні не менше чотирьох років. Відповідно до Чорнобильського посвідчення серія В-П №513797 від 05.05.1994 р. Позивач є громадянином, що віднесений до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, тому звільнена від сплати державного мита. Відповідач [PERSON] в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що в матеріалах є телефонограма, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, який не заперечує проти проведення заочного рішення та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.10.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики відповідачем була написана та передана позивачу розписка про отримання коштів. Відповідно до зазначеної розписки [PERSON], тобто відповідач, засвідчив отримання грошових коштів за договором позики та підтвердив те, що отримав від [PERSON] 450 000 гривень. Згідно ч. 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також відповідно до розписки відповідач зобов'язувався повернути вищезазначену суму коштів до 31.12.2009 р. Отже, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики за яким позивач передав відповідачу 450 000 гривень, а відповідач зобов'язувався їх повернути до 31.12.2009 р. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. І ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у визначений в розписці строк відповідач не повернув надані йому позивачем грошові кошти. На вимоги позивача виконати взяті відповідачем зобов'язання та повернути кошти відповідач відмовляється. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачу в строк грошові кошти, отримані за договором позики, відповідач прострочив виконання свого зобов'язання за договором, чим порушив права позивача на отримання його коштів. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню за договором позики, становить 450 000 гривень, а тому суд задовольняє вимоги позивача та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 450\~000 грн.. 00 коп. заборгованості за договором позики. Суд стягує з відповідача державне мито в сумі 1700 грн. 00 коп. в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved