overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено з осені 2004 року, сім'я розпалася, оскільки подружнє життя не склалося за різністю характерів та психологічної несумісності, що привело до припинення спільного проживання. В шлюбі вони перебувають вперше. Від шлюбу є одна спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не можливе. Відповідач, в судове засідання не з'явився вдруге, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своїх неявок. Отже судом, справу розглянуто без його участі в заочному судовому засіданні, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сім'я розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання, небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони не мають. Спору про поділ спільного майна не має. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Отже, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. ПО СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 3000 гривень, які відповідач йому зобовязалася повернути до 10 листопада 2009 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що [PERSON] йому винна вказану суму на підставі письмової розписки, складеної у присутності двох свідків. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, позов підлягає задоволенню, позаяк відповідач до цього часу борг йому не повернула. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила суду про те, що вона не має заперечень проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю через те, що між позивачем та відповідачем виникло зобовязання, яке підтверджується даними копії письмової розписки відповідача (а.с.6), згідно якої відповідач зобовязалася повернути позивачеві 3000 гривень в строк до 10 листопада 2009 року. За поясненнями позивача борг йому відповідачем до цього часу не повернуто. Позов відповідачем визнається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду 27 листопада 2009 року з позовом і просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7583 грн. 77 коп. невиплаченої йому при звільненні розрахункової суми, 10921 грн. 00 коп. середній заробіток за час затримки виплати розрахунку станом на день постановлення рішення суду і 1000 грн. 00 коп. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просить його задовольнити. Повноважний представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов щодо стягнення невиплаченої заробітної плати визнала повністю. Але представник відповідача заперечує проти стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на відсутність вини у її заподіянні, бо підприємство тривалий час працює збитково і виплачує заробітну плату лише працюючим працівникам підприємства. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач з 05 липня 2001 року по 16 червня 2009 року знаходився в трудових відносинах з відповідачем і при звільненні йому не було виплачено розрахункову суму в сумі 7583 грн. 77 коп.. Тому відповідач зобовязаний виплатити позивачеві розрахункову суму та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку в розмірі 8934 грн. 77 коп., а також моральну шкоду заподіяну порушенням законних прав позивача. Право громадян на отримання розрахунку в день звільнення, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку, відшкодування моральної шкоди гарантовано ст.ст. 116,117,237-1 КЗпП України. Ґрунтуються на законі, ст.237-1 КЗпП України, і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому з вини відповідача, який невиплатою заробітної плати поставив позивача у скрутне становище, спричинив моральні страждання, порушив його життєві зв"язки, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Однак враховуючи всі обставини справи, причини і характер дій відповідача, глибину і тяжкість моральних страждань позивача, ступінь порушення його життєвих зв"язків, надані в цій частині докази та з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 500 грн., що менше ніж просить позивач. Заперечення відповідача в цій частині суд відхиляє як безпідставні. Права позивача відповідач порушив і вони потребують судового захисту. Позов підлягає задоволенню частково, так як розмір середнього розрахунку за час затримки виплати розрахунку при звільненні слід визначити в сумі 8934 грн. 77 коп. (7839 грн. - 1095 грн. 77 коп.) та моральної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп.. Також з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 173 грн. 69 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

30 листопада 2009 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в1991 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються на трьох років, мешкають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Сімя розпалась внаслідок відсутності взаєморозуміння, байдужості з боку відповідача, на грунті чого виникали сварки та конфлікти. Вони з відповідачем прийшли до висновку, що подальше сімейне життя є неможливим. Дитина мешкає з нею, питання про стягнення аліментів вирішується в судовому порядку. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Відповідач позов визнав. Підтвердив, що дійсно сім»я існує формально. Не спростовував і ту обставину, що подружні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Вважає, що причиною розпаду сім»ї стала поведінка позивачки, яка не приділяла йому достатньої уваги. Спору про поділ спільно нажитого майна, як і про місце проживання дитини немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 1991 року, мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась.Сторони стверджують, що сім»я надалі існувати не може, примирення вважають неможливим. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. ;tag3:12pt;"> pan>За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. :12pt;"> ="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на відповідача. e="font-family:Times New Roman;tag3:12pt;">Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

18 листопада 2009 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем в 1997 році. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, оскільки шлюбні стосунки не підтримуються на протязі року. Сімя розпалась внаслідок того, що виникали сварки та конфлікти, причиною чому - відсутність взаєморозуміння. Вона прийшла до висновку, що подальше сімейне життя є неможливим. Дитина мешкає з нею, а відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Спору про поділ спільно нажитого майна немає. Відповідач позов визнав. Не спростовував і ту обставину, що подружні стосунки не підтримуються довгий час, спільне господарство не ведеться. Спору про місце проживання дитини та про поділ спільно нажитого майна, на час розгляду справи немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 1997 року, мають дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою, а відповідач надає допомогу на утримання дитини. Внаслідок конфліктних ситуацій, що виникли між сторонами, сімя розпалась. Позивачка категорично стверджує, що сім»я надалі існувати не може, примирення вважає неможливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору про місце проживання дитини, про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. e:12pt;"> align="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. &nbsp; Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на відповідача. amily:Times New Roman;tag3:12pt;">Враховуючи наведене, на&nbsp;підставі ст.ст. 24, ;110, 112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 23.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 223867-СRED, згідно умов якого позичальнику Банком на умовах повернення, строковості та платності надано кредит в розмірі 15 000 гривень зі сплатою 32% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 20.04.2010 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором, однак порушив умови договору. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 12196,34 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, годину, місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки, причину своєї неявки або неявки свого представника суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 223867- СRED, згідно умов якого позичальнику Банком на умовах повернення, строковості та платності надано кредит в розмірі 15 000 гривень зі сплатою 32% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 20.04.2010 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 223867- СRED від 23.04.2008 року укладеного з [PERSON] сума загальної заборгованості становить 12196,34 грн., в якій 9981,63 грн. - заборгованість по кредиту, 1395,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 568,87 грн. - штраф (процентна складова) Згідно ст.ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не установлено договором. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним витрат. На підставі ст.ст.2,15,526,611,612, 625,1050,1052, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 30.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №253525-СRED, згідно умов якого позичальнику Банком на умовах повернення, строковості та платності надано кредит в розмірі 15 000 гривень зі сплатою 30% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 20.09.2010 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором, однак порушив умови договору. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18294,91 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, годину, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки, причину своєї неявки або неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.09.2008 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №253525- СRED, згідно умов якого позичальнику Банком на умовах повернення, строковості та платності надано кредит в розмірі 15 000 гривень зі сплатою 30% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 20.09.2010 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №253525- СRED від 30.09.2008 року укладеного з [PERSON] сума загальної заборгованості становить 18294,91 грн., в якій 13950,36 грн. - заборгованість по кредиту, 3235,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 829,28 грн. - штраф (процентна складова) Згідно ст.ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не установлено договором. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним витрат. На підставі ст.ст.2,15,526,611.612,625,1050.1052,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з по\-зовом до Кричанівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінни\-цької області про продовження строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, про\-бив їх задовольнити, розглянувши справу в даному судовому засіданні. Представник відповідача - Кричанівський сільський голова та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] не за\-перечують проти задоволення позовних вимог, що відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, дає суду підстави ухвалити рішення в даному судовому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: 18.04.2006 року померла рідна мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадкова маса. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], проте заяви про прийняття спадщини у визначений законом термін до нотаріальної контори не подав в зв'язку з тим, що з 16.10.2006 року по 26.10.2006 року перебував на амбулаторному лікуванні у Вендичанській мі\-ській лікарні з діагнозом: хронічний п/крижовий радикуліт в ст. загост\-рення, про що свідчить у Вендичанської міської лікарні від 03.11.2009 року. За таких обставин суд вважає, що строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропущений з поважних причин, тому його слід продовжити терміном на три місяці, який буде до\-статнім для оформлення ним необхідних документів. На підставі ст. 1225,1228,1235,1268,1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 08 червня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають доньку Мар'яну, [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка працює, але їй самій важко утримувати доньку, саме з цієї причини й звернулася до суду з позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1996 року. Від шлюбних стосунків мають доньку Мар'яну, [INFO], яка перебуває на повному утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі в її вихованні не приймає. Позивачка працює, але їй матеріально важко утримувати доньку. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, аліментів нікому не сплачує, працює, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Враховуючи матеріальний стан позивачки, вік дитини, суд вважає доцільним стягувати з відповідача, щомісячно, аліменти на утримання доньки Мар'яни, [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що навчається, в розмірі 1/4 від його заробітку /доходу/. В обгрунтування позову вказала, що в добровільному порядку він відмовляється надавати допомогу. [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання в Національній музичній Академії України імені [PERSON], на І курсі історико-теоретичного факультету. На даний час аліменти на її утримання не стягуються, дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітня син (дочка) продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] . Згідно довідки № 37 від 11.09.2009 року [PERSON] є студенткою першого курсу історико-теоретичного факультету Національної музичної Академії України імені [PERSON] і закінчить навчання 30 червня 2013 року. [PERSON] в добровільному порядку допомогу на утримання дочки не надає . Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] У відповідності до ст.ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі - 120 грн. та державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: approved