Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

06.01.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди , мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду начальника ПЄВ на підставі [PERSON] № 2 від 16.01.2009 р. і був звільнений 07.09.2009 р. На час звільнення у відповідача перед ним склалась заборгованість по заробітній платі за період з березня 2009 р. по вересень 2009 р. в сумі 11392 грн. 38 коп., яка не погашена до цього часу. З 10.02.2009 р. він був прийнятий за сумісництвом до відповідача на посаду головного бухгалтера структурного підрозділу «Дослідний завод ВАТ «Хімтекстильмаш», а з 08.09.09р. був переведений на посаду директора вказаного підрозділу і звільнений з роботи з 02.10.2009 р. на підставі [PERSON] № 61-к від 02.10.2009 р. За час роботи за сумісництвом та на посаді директора підрозділу у відповідача також склалась заборгованість по заробітній платі, яка за період з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. становить 7957 грн. 82 коп. На даний час заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати складає 19350 грн. 20 коп. У звязку з звільненням він вважає, що йому потрібно виплатити розмір інфляційних в розмірі 653 грн. 10 коп. відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р.; середній заробіток від дня наступного за звільненням (03.10.2009 р) по день подачі позову (05.01.2010р.)в розмірі 13985 грн. 90 коп. відповідно до ст.ст. 116,117 КЗпП України. З [PERSON] № 61-к від 02.10.2009 р. ВАТ «Хімтекстильмаш» про звільнення його з роботи за власним бажанням з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку він не погоджується, оскільки він не відповідає, ані фактичним обставинам (наявність правопорушень законодавства про працю з боку роботодавця, що дає підстави вимагати звільнення за ч. 3 с. 38 КЗпП України), ані його заяві від 02.10.2009 р. Просить скасувати [PERSON] № 61-к від 02.10.2009 р. в частині причини звільнення, визнання недійсним запису № 35 в трудовій книжці, зміни формулювання причини звільнення, зазначені у трудовій книжці, таким чином: «Звільнений з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю», а також стягнення на його користь вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі 7287 грн. 30 коп. Внаслідок порушення роботодавцем його законних прав на одержання доплат йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн., яку просить також стягнути з відповідача. Просив визнати недійсним [PERSON] № 61-к від 02.10.2009 р. в частині причини звільнення з роботи. Визнати недійсним запис № 35 трудової книжки. Змінити формулювання причин звільнення, зазначеної в трудовій книжці, таким чином: «Звільнений з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю». Стягнути з відповідача на його користь: 19350 грн. 20 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати; 653 грн. 10 грн. інфляційних; 13985 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; 7287 грн. 30 коп. суми вихідної допомоги; 10000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов уточнив, надав доповнення до позовної заяви, згідно яких просив, в звязку з частковим погашенням суми заборгованості по заробітній платі стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 18407 грн. 05 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на час розгляду справи в суді в розмірі 19138 грн. 60 коп.; всі інші позовні вимоги просив залишити без змін. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що дійсно мається заборгованість по заробітній платі в сумі 18407 грн. 05 коп., оскільки на підприємстві складна фінансова ситуація. Не погоджується з сумою нарахувань інфляції та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, але заперечень з цього приводу надати не може. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач був прийнятий до ВАТ «Хімтекстильмаш» на посаду начальника планово-економічного відділу на підставі [PERSON] № 2-к від 16.01.2009 р. і звільнений 07.09.2009 р. наказом № 50-к по переводу за погодженням між керівниками на СП Дослідний завод ВАТ «Хімтекстильмаш» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. 08.09.2009 р. був прийнятий по переводу на посаду директора структурного підрозділу «Дослідний завод ВАТ «Хімтекстильмаш». 02.10.2009 р. позивачем була подана заява відповідачу про звільнення з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиплатою заробітної плати з 02.10.2009 р. (а.с.10). 02.10.2009 р. позивач [PERSON] № 61-к від 02.10.2009 р. звільнений з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку 13 календарних днів. Підстава заява [PERSON], ст. 44 КЗпП України. Даний наказ підписаний першим заступником голови правління ВАТ «Хімтекстильмаш» [PERSON] та позивач ознайомлений з наказом під підпис (а.с. 11). В той же день, відповідачем було видано наказ за № 61-к, згідно якого позивача було звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку 13 календарних днів. Підстава заява [PERSON] Даний наказ підписаний першим заступником голови правління ВАТ «Хімтекстильмаш» [PERSON]. Позивач ознайомлений з наказом під підпис, де зазначив, що з наказом не згоден, не відповідає його заяві про звільнення у звязку з невиплатою заробітної плати (а.с. 12). Згідно довідки відкритого акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» № 63 - 29 від 26.01.2010 р. заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 18407 грн. 05 коп. (а.с. 25). В судовому засіданні представник відповідача погодився, що дійсно не виплачувалась позивачу заробітна плата на протязі 8 місяців, що є порушенням законодавства про працю. Факт наявності двох наказів про звільнення позивача з роботи пояснити не може. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 38 КЗпП України, якщо заява працівника про звільнення за власним бажанням обумовлена неможливістю продовженням ним роботи, в тому числі з мотивів невиконання власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, власник зобовязаний розірвати з ним трудовий договір в строк, зазначений у заяві працівника. В судовому засіданні встановлений факт порушення відповідачем законодавства про працю відносно позивача, а саме невиплата тривалий час заробітної плати позивачу. Таким чином, суд вважає, що потрібно визнати незаконним [PERSON] відкритого акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» № 61-к від 02.10.2009 р. в частині звільнення [PERSON] за ст. 38 КЗпП України. Змінити формулювання причини звільнення [PERSON] з роботи за ст. 38 КЗпПУ на ч. 3 ст. 38 КЗпПУ - за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю. Зобовязати відкрите акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» внести запис до трудової книжки [PERSON] про звільнення його з 02 жовтня 2009 р. з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю. Ст. 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (ст. 38, 39), працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно довідки ВАТ «Хімтекстильмаш» № 63-507 від 25.12.2009 року середньомісячна заробітна плата позивача складає 2429,10 грн., середньоденна 147,22 грн. На користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога в розмірі (2429,10 х 3) = 7287 грн. 30 коп. Відповідач порушив право позивача щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст. 116 КЗпП України, а отже сума 18407 грн. 05 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» та Порядку проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. суми оплати праці (грошового забезпечення) підлягають індексації, тому потрібно стягнути з відповідача суму заборгованості по зарплаті з урахуванням відповідних індексів інфляції 653 грн. 10 коп., згідно наданого розрахунку позивача. Даний розрахунок представником відповідача не спростовано. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (147,22 грн. середньоденна заробітна плата х 90 робочих днів) в розмірі 13249 грн. 80 коп. (без врахування обовязкових платежів) на час розгляду справи в суді. Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню. З відповідача необхідно стягнути моральну шкоду на користь позивача в сумі 1000 грн. 00 коп., оскільки, суд прийшов до висновку, що позивачу моральна шкода спричинена саме в такому розмірі, при вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, судом враховуються вимоги розумності і справедливості. В звязку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача судові витрати: в доход держави судовий збір в сумі 323 грн. 09 коп. та на користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Outcome: partial