Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що з 1984 року він пропрацював в колгоспі ім. Шевченка, що розташовувався у с.Мотижин Макарівського району Київської області, звідки у 2003 році був звільнений у зв'язку з його банкрутством, проте він все ще залишався членом вказаного господарства. У 1995 році колгосп ім. Шевченка було перейменовано в КПСП ім.Шевченка, а у березні 2000 р. колгосп КПСП ім. Шевченка реорганізовано в ПСП ім. Шевченка. У серпні 1995 року було прийнято Указ Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720/95 , яким визначено порядок розпаювання земель та передачі її громадянам, що мають право на отримання земельних часток (паїв).У відповідності до п. 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На момент розпаювання земель ПСП ім.. Шевченка він був членом даного сільськогосподарського підприємства, проте з невідомих йому причин його було пропущено в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю, що підтверджується довідкою Мотижинської сільської ради . Порядок виділення земельних часток (паїв) на місцевості регулюється Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року .Відповідно ст. 1 даного Закону право на земельну частку (пай) мають право ...члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, а також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Цією ж нормою передбачено, що земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної місцевої ради. У разі відсутності на території відповідної місцевої ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду, земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої місцевої ради в межах області.Отже, на момент паювання земель ПСП ім.. Шевченка він був членом даного сільськогосподарського підприємства, а тому, у відповідності до п. 2 Указу Президента України № 720/95, має право на отримання на земельної частки (паю). Він звернувся з відповідною заявою до Макарівської районної державної адміністрації про видачу дозволу на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) на своє ім'я . Проте замість цього отримав лист Макарівського районного відділу земельних ресурсів, яким йому було відмовлено у задоволенні заявлених вимог і рекомендовано звернутися до суду з метою врегулювання даного питання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, викладене у заяві підтвердив повністю та просив поновити строк позовної давності, як пропущений з поважної причини. Представник відповідача Макарівської райдержадміністрації Київської області Шкоденко М.М. позов визнав . Відповідач - Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області - у судове засідання свого представника не направив , надіслав до суду заяву , в якій просив слухати справу у відсутності його представника , а позов визнав повністю. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси, то суд вважає за можливе його прийняти виходячи з наступного. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що з 1984 року позивач пропрацював в колгоспі ім. Шевченка, що розташовувався у с.Мотижин Макарівського району Київської області, звідки у 2003 році був звільнений у зв'язку з його банкрутством, проте він все ще залишався членом вказаного господарства (а.с. 8-9). У 1995 році колгосп ім. Шевченка було перейменовано в КПСП ім.Шевченка, а у березні 2000 р. колгосп КПСП ім. Шевченка реорганізовано в ПСП ім. Шевченка. А згідно державного акту серії КВ №000016 зареєстрованого 15 листопада 1995 року було передано у колективну власність бувшого КСП «ім..Шевченка» земель колективної власності загальною площею 2465,1 га. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю. Отже , на момент розпаювання земель (1995р.) колективного сільськогосподарського підприємства ПСП ім. Шевченка, позивач був його членом та мав право на отримання земельної частки (паю), та помилково не був включений у список , що додається до Державного акту на право колективної власності на землю(а.с.10,11). Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved