Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він користується земельною ділянкою, що знаходиться в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,12 га. Власником суміжної земельної ділянки є [PERSON]. Восени 2009 року, після збору урожаю, відповідач незаконно заволодів більш ніж половиною земельної ділянки позивача мотивуючи це тим, що такі межі йому встановлені землевпорядною організацією при розробці технічної документації з землеустрою по виносу меж його земельної ділянки в натурі на місцевості. На думку позивача [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку виготовлений на імя відповідача з порушенням чинного законодавства, в звязку з чим підлягає скасуванню. За таких обставин [PERSON] просить суд: скасувати виданий на імя [PERSON] [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку ЯД № 924870 від 19.07.2007 року, зареєстрований за № 010732300322, що посвідчує його право власності на земельну ділянку розміром 3,2404 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 3220880900:09:006:0038, розміщену в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області; зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою у розмірі 3,12 га. Відповідач позов не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що межі його земельної ділянки були винесені в натурі (на місцевості) ще у 2007 року при виготовленні на його імя спірного Державного акту на право власності на земельну ділянку, а тому доводи [PERSON] про встановлення ним меж земельної ділянки є безпідставними. Крім того, на думку позивача, [PERSON] не має права на подачу свого позову, оскільки не надав суду доказів того, що він є власником чи користувачем суміжної земельної ділянки. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. За таких обставин позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за ним право власності на належну йому земельну ділянку, та просить суд визнати [PERSON] акт на земельну ділянку чинним. Представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач за основним позовом, позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявився та просить суд розглядати справу у його відсутність, в звязку з чим судом ухвалено слухати справу у його відсутність. Суд заслухавши представника позивача за основним позовом та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про захист права приватної власності, необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 3,2404 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 3220880900:09:006:0038, розміщену в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, право на яку підтверджується [PERSON] актом на право власності на земельну ділянку ЯД № 924870 від 19.07.2007 року, який зареєстрований за № 010732300322. Позивач за основним позовом, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надав суду ніяких доказів того, що він є власником чи землекористувачем земельної ділянки яка межує з земельною ділянкою [PERSON], в звязку з чим суд відмовляє у задоволенні основного позову. Відповідно до ст.125 ч.1 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Статтею 126 ч.1 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується [PERSON] актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до п.1.13 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», яка затверджена Наказом № 43 від 04.05.1999 року, який виданий [PERSON] комітетом України по земельним ресурсах, складання Державного акту на право власності на земельну ділянку, що була раніше надана фізичній чи юридичній особі при переоформленні правовстановлюючих документів у разі зміни власника, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками. За таких обставин межі земельної ділянки позивача за зустрічним позовом встановлені при виготовленні на його імя спірного Державного акту на право власності на земельну ділянку у 2007 році. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач за зустрічним позовом намагається позбавити [PERSON] права власності на земельну ділянку, оскільки у разі скасування його Державного акту на право власності на земельну ділянку, в силу ст.ст.125, 126 ЗК України, він втратить право власності на належну йому земельну ділянку. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. За наведених обставин суд вбачає підстави для визнання за [PERSON] права власності на належну йому земельну ділянку, та для визнання виданого на його імя Державного акту на право власності на земельну ділянку чинним. З відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати понесені останнім при подачі позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved