Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

02 грудня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між Банком та [PERSON] 09.11.2007 р. укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] для здійснення оплати транспортного засобу надано кредит в сумі 66 350 грн з процентною ставкою 15,00 % річних на строк до 08.11.2012 р. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON], з останнім укладено договір застави від 09.11.2007 р., предметом якого є належний йому автомобіль марки ГАЗ, модель 2752 404, реєстраційний номер [NUMBER]. 25 березня 2008 р. [PERSON] помер. Спадкоємцями майна є неповнолітні діти спадкодавця, в інтересах яких виступає відповідач по справі [PERSON] Станом на 23.11.2009 р. заборгованість за кредитним договором становила 84\~442,91 грн, з яких по основному кредиту 62\~195,65 грн; по несплачених процентах 15\~347,01 грн і по пені 6\~900,25 грн. З посиланням на статті 242, 525, 526, 1216, 1218, 1220, 1261, 1274, 1281, 1282 ЦК України просили стягнути з [PERSON] як законного представника дітей заборгованість за кредитним договором в сумі 84\~442 грн та судові витрати по справі. [PERSON] звернулась до Банку із зустрічними вимогами щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які обґрунтовувала тим, що 02.04.2008 р. представники Банку шляхом обману та погроз стосовно матері спадкодавця [PERSON] вилучили автомобіль належний спадкодавцю, що перебуває в заставі, який до цього часу знаходиться у володінні Банку. Зазначила, що Банк не мав права вилучати автомобіль, оскільки ні вона ні мати спадкодавця не є спадкоємцями, оскільки відмовились від належної їм частки на користь малолітніх дітей. З посиланням на статті 203, 230, 241, 607, 608,1220 ЦК України просила визнати за нею, як представником малолітніх дітей право власності на спірний автомобіль та не чинити їй перешкод у користуванні ним. Стягнути з Банку на її користь заподіяну матеріальну шкоду у виді подвійної вартості автомобіля в розмірі 126\~208,52 грн, штраф в сумі 14\~503,50 грн та моральну шкоду в сумі 5\~000 грн, а всього 145\~712,02 грн і судові витрати по справі. У судовому засіданні представник Банку позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічних вимог відмовити. [PERSON] як законний представник дітей вимоги Банку не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, хоча погоджується про необхідність сплати боргу в межах вартості автомобіля, що перебуває в заставі Банку, але шляхом звернення стягнення на автомобіль, а не на грошові кошти. Зустрічні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що первісний позов Банку до [PERSON] як представника малолітніх дітей підлягає задоволенню частково, а зустрічні вимоги [PERSON] до Банку задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 109, відповідно до якого Банк надав боржнику для покупки автомобіля кредит в сумі 66\~350 гривень з процентною ставкою 15,00 % річних на строк 60 місяців, тобто до 08 листопада 2012 р. За умовами пункту 1.3 Договору грошова сума кредиту Банком перерахована з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця автомобіля ГАЗ, модель 2752 404. В цей же день, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком між ними укладено нотаріально посвідчений договір застави, предметом якого є автомобіль марки ГАЗ, модель 2752 404, тип вантажний фургон малотоннажний В, випуску 2007 року, обємом двигуна 2460, номер шасі (кузова, рами) Х9627520070522811, 27520070297850, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], що на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2007 р. належить [PERSON], вартістю 66\~350 грн. Боржник зобовязався погашати кредит та проценти за його користування згідно відповідного графіку. 25 березня 2008 року позичальник [PERSON] помер. За правилами ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Судом встановлено, що періодичні платежі за кредитним договором [PERSON] здійснювались по 25.03.2008 р. і заборгованість за цим договором на вказану дату склала 62 195,65 грн, що Банком не оспорюється, і яка підлягає стягненню у безспірному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу частини 1 ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зясовано, що спадкоємцями померлого є його малолітні діти, тобто відповідачі у справі та мати [PERSON]. Законний представник дітей [PERSON] спільно проживала зі спадкодавцем без укладення шлюбу. У встановленому законом порядку спадкоємець першої черги [PERSON] відмовилась від успадкування майна померлого сина на користь малолітніх дітей. Встановлено, що право на прийняття спадщини від померлого в нотаріальній конторі заявлено [PERSON] від імені її малолітніх дітей, а саме, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на імя яких 04 лютого 2009 р. видане свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ГАЗ, модель 2752 404, реєстраційний номер [NUMBER], в рівних частках по ?, що є в заставі Банку. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1282 ЦК спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Банк дотримався строків предявлення вимоги до спадкоємців, передбачених ст. 1281 ЦК. За такого суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення зі спадкоємців [PERSON] заборгованості за кредитним договором у межах вартості успадкованого майна. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст. 230 ЦК передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Отже вказана норма матеріального права, на яку посилається [PERSON] як на підставу стягнення з Банку заподіяної матеріальної шкоди в сумі подвійної вартості вилученого автомобіля, застосовується у договірних правовідносинах між сторонами. Проте, між [PERSON] та Банком не існує договірних правовідносин. Судом зясовано, і ця обставина сторонами не оспорюється, що після смерті позичальника [PERSON], а саме 02.04.2008 р., за зверненням матері померлого [PERSON] до Банку, останнім прийнято на зберігання автомобіль належний [PERSON] до успадкування цього майна. Допитана в судовому засіданні [PERSON] підтвердила вказаний факт та спростувала застосування до неї чи [PERSON] з боку представників Банку обману та погроз під час вилучення автомобіля. За таких обставин вимоги [PERSON] до Банку є безпідставними. Не підлягають задоволенню і вимоги щодо визнання права власності за [PERSON] на автомобіль, оскільки власність на нього визнана за спадкоємцями, які отримали відповідні свідоцтва.

Outcome: partial