Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

В квітні 2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №180 від 13 травня 2008 року в сумі 313874,66 грн., на обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за даним договором було надано [PERSON] кредит в сумі 224000 грн. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, станом на 30.03.2010 року заборгованість становить 313874,66 грн., яку в добровільному порядку [PERSON] сплатити відмовляється, за таких обставин позивач просить його позов задовольнити та стягнути заборгованість за договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, заяви про слухання справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 травня 2008 року між сторонами був укладений договір за №180, за яким [PERSON] було надано кредит в сумі 224\~000 грн., строком на 84 місяці із сплатою 18,5 відсотків річних для придбання автомобіля «Toyota Camry». Відповідно до п.п. 3.3.4 Договору відповідач зобовязався здійснювати погашення тіла кредиту щомісячно рівними частками в сумі 2666,67 грн. Для забезпечення належного виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором 13 травня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір застави автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску, шасі JTNBK40K803032958. Позивач 13 травня 2008 року виконав взяті на себе зобовязання та перерахував 224\~000 грн. ПКФ «КНИОЛ» в якості оплати автомобіля «Toyota Camry» [PERSON] Станом на 30.03.2010 року заборгованість [PERSON] перед ВАТ «Державний ощадний банк України» становить 224\~000 грн. заборгованості за договором, 78647,56 грн. процентів, 11227,10 грн. пені, а всього 313\~874,66 грн. Позивачу 7 липня 2008 року за №11-14/340, від 23 грудня 2008 року за №11-14/6103, 30 січня 2009 року за №11-14/394/1, 27 лютого 2009 року за №11-14/738/1, 26.03.2009 року за №11-14/1087, 7 грудня 2009 року за №11-14/9644, 4 березня 2010 року за №11-14/808 надсилались письмові вимоги щодо погашення кредитної заборгованості, які були залишені [PERSON] без розгляду. Згідно п.3.2.2 кредитного договору №180 від 13 травня 2008 року у разі порушення умов договору позичальником, банк має право стягнути кредит, суму нарахованих процентів, комісійних винагород та інших платежів, а відповідно до п. 5.2 також і пеню в розмірі 0,05 відсотка від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. Дані обставини підтверджується кредитним договором №180 від 13 травня 2008 року, договором застави від 13 травня 2008 року, розрахунком заборгованості. В силу ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати гроші (кредит) позичальникові у розмірі та умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В силу ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами (простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав у визначені строки зобовязання з повернення грошових коштів ВАТ «Державний ощадний банк України», яке відповідно до п.3.2.6 кредитного договору №180 від 13 травня 2008 року вправі достроково стягнути неповернутий кредит та проценти за користування коштами.

Outcome: approved