Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ КБ «Надра» про розірвання договору банківського вкладу, його видачу, відшкодування моральної шкоди, втраченої вигоди, компенсації з врахуванням індексу інфляції та відшкодування судових витрат, при цьому в обґрунтування позову зазначив, що 23 квітня 2008 року він уклав з ВАТ КБ «Надра» в особі Начальника центрального відділення філії ВАТ КБ «Надра» [PERSON] договір № 852994/04 Д банківського вкладу в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб», з терміном дії договору до 23 квітня 2009 року, з виплатою відсотків в розмірі 5 % річних на суму депозитного вкладу. Позивач зазначив, що він виконав свої зобовязання по договору та вніс на вкладний рахунок банківський метал золото у зливках в кількості 1 шт. вагою 100 грам., пробою 999,9, що складає 3,22 тройських унцій, в той час як по закінченню строку дії договору відповідач зазначений вклад з нарахованими на нього відсотками не повернув, посилаючись на введення з 10.02.2009 року [PERSON] банком України до ВАТ КБ «Надра» тимчасової адміністрації та мараторію на задоволення вимог кредиторів. Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству, при цьому відмова відповідача в поверненні позивачу депозиту та відсотків спричинили йому фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо своїх багаторічних заощаджень, також виникли проблеми та сварки в сім`ї, моральну шкоду позивач оцінив в 5000 грн. Під час проведення попереднього судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, під час судового розгляду двічі їх змінювала та остаточно просила зобовязати ВАТ КБ «Надра» повернути [PERSON] банківський вклад у вигляді золотого зливку 999,9 проби номіналом 100 грамів та виплатити [PERSON] відсотки за вкладом, в еквіваленті 5 грамів золота, в гривнях за офіційним курсом НБУ в день виплати, також просила стягнути на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та 250 грн. понесених судових витрат. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вказавши, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, при цьому в письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що у своїй діяльності банк керується Законом України "Про банки та банківську діяльність" та нормативно-правовими актами [PERSON] Банку України. Відповідно до ст.66 Закону України „Про банки та банківську діяльність" державне регулювання діяльності банків з боку [PERSON] Банку України передбачає встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; нагляд за діяльністю банків. Представник відповідача також зазначив, що Постановою Правління [PERSON] Банку України №59 у ВАТ КБ «Надра» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік з 10.02.2009 року по 10.02.2010 року та введено мараторій на задоволення вимог кредиторів, а 10.02.2010 року Правлінням Нацбанку тимчасова адміністрація була продовжена ще на рік до 10.02.2011 року. Відповідно до ст.80 Закону України „Про банки та банківську діяльність" з дня свого призначення тимчасовий адміністратор має повне та виняткове право управляти банком та контролювати його, вживати будь-яких заходів щодо відновлення належного фінансового стану банку. Зокрема, тимчасовий адміністратор має право продовжувати або припиняти будь-які операції банку. Крім того представник відповідача також вважає, що не підлягає задоволенню і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки, виходячи з правових норм Цивільного кодексу України, моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, встановлених законом, враховуючи, що правовідносини за договором банківського; вкладу регулюються параграфом 3 Глави 71 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди, не передбачають таких наслідків у разі порушення зобов'язання відповідачем і умови договору банківського вкладу та ЗУ «Про захист прав споживачів». Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення проти позову представника відповідача, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, разом з тим позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося і сторонами по справі, що 23 квітня 2008 року [PERSON] уклав з ВАТ КБ «Надра» в особі Начальника центрального відділення філії ВАТ КБ «Надра» [PERSON] договір № 852994/04 Д банківського вкладу в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб», за яким ВАТ КБ «Надра» прийняв від вкладника золотий зливок вагою 100 грамів, 999,9 проби, що складає 3,22 тройських унцій строком на 1 рік - з 23 квітня 2008 року по 23 квітня 2009 року на умовах та в порядку, визначених Договором, з процентною ставкою за вкладом 5 % процентів річних. Відповідно до умов Договору грошові кошти, які прийняв банк в рахунок вартості зливку, були зараховані на Депозитний рахунок, у вигляді золотого зливку, що підтверджено видачею належним чином оформленої квитанції. Судом також встановлено, що позивач по справі 23 квітня 2009 року звернувся з заявою до начальника центрального відділення ВАТ КБ «Надра», яка зареєстрована за вх.№1/341 від 23 квітня 2009 року, про повернення вкладу та нарахованих процентів за останній розрахунковий період відповідно до умов договору. Відповідно до наданого листа начальником ЦВ філії ВАТ КБ «Надра» від 23 квітня 2009 року №2886 на звернення позивача [PERSON] з заявою про повернення депозиту, зазначено, що з 10 лютого 2009 року [PERSON] банком України до ВАТ КБ «Надра» введено тимчасову адміністрацію та тимчасовий мораторій на задоволення вимог кредиторів з метою захисту інтересів кредиторів та вкладників, забезпечення схоронності капіталу та активів, стабілізації діяльності, поліпшення фінансового стану банк, і при цьому в інформації зазначено, що ВАТ КБ «Надра» продовжуватиме виконувати свої зобов'язання найближчим часом. Судом також встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ВАТ КБ «Надра» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями договору банківського вкладу №852994/04-Д від 23 квітня 2008 року, зокрема, п.2.1. Договору передбачено обов'язок вкладника внести банківський метал на вкладний рахунок, в той час як [PERSON], відповідно до п.2.3. зобов'язувався повернути вклад у «Дату повернення Вкладу». А відсотки за користування вкладом [PERSON] зобовязався повернути відповідно до п.4.4., що вказує що сплата нарахованих процентів за користування Вкладом здійснюється в кінці строку Договору або в дату дострокового отримання Вкладу (п.4.5. цього Договору). Банк видає Вкладникові суму нарахованих процентів зливками банківського золота вагою не менше 20 грамів. Залишок від суми нарахованих процентів, що не є кратним 20 грамам, [PERSON] сплачує в гривнях за офіційним (обліковим) курсом банківських металів НБУ на дату сплати процентів. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження, грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. З огляду на зазначене вище, позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем за Договором банківського вкладу повністю, внісши на депозитний рахунок золотий зливок номіналом 100 грамів, 999,9 проби, що складає 3,22 тройських унцій, які є власністю позивача, в той час як відповідач взяті на себе зобов'язання, які визначені, зокрема, у п.2.3., 3.4.6.([PERSON] зобовязується: повернути вкладникові вклад та сплатити нараховані за ним проценти шляхом видачі через касу Банку зливків банківських металів. При цьому повернення вкладу здійснюється неподільними зливками банківського золота проби не нижче 999,9 у зливках номіналом не менше 100 (сто) грамів. Сплата нарахованих процентів здійснюється відповідно до п.4.4. цього Договору.) Договору - не виконує. Крім того, судом встановлено, що 10 лютого 2009 року Правлінням [PERSON] банку України прийнято рішення про введення тимчасової адміністрації в ВАТ КБ «Надра» станом на 1 рік з 10 лютого 2009 року по 10 лютого 2010 року, призначено тимчасового адміністратора та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 12 місяців, потім 10 лютого 2010 робота тимчасової адміністрації продовжена ще на 1 рік, по 10 лютого 2011 року. Положення ст.ст.75, 85 Закону України "Про банки та банківську діяльність" дійсно передбачають призначення постановою [PERSON] банку України тимчасової адміністрації та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у випадку загрози неплатоспроможності банку, разом з тим, введення мораторію, як тимчасового заходу, що звужує права кредиторів банку, повинно відбуватись у чіткому правовому полі, відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до ст.56 Закону України „Про [PERSON] України" від 20 травня 1999 року №679-14 [PERSON] банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти [PERSON] банку видаються у формі постанов Правління [PERSON] банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами правління [PERSON] банку та не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам, і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Нормативно-правові акти [PERSON] банку підлягають обов'язковій реєстрації в Міністерстві юстиції і набирають чинності відповідно до законодавства України. Приймаючи до уваги те, що вклад у золотих зливках з нарахованими на нього відсотками являється власністю позивача [PERSON] в розумінні ст.ст.319, 321 ЦК України, договором банківського вкладу, яким сторони взяли на себе взаємні зобов'язання банк зобов'язувався повернути повністю вкладнику вклад з нарахованими на нього відсотками у «Дату повернення Вкладу», зазначену в п.2.4. Договору, а саме 23 квітня 2009 року, виходячи за конституційними нормами з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача повернути позивачу банківський вклад у вигляді золотого зливку номіналом 100 грамів, 999,9 проби, що складає 3,22 тройських унцій, а також зобовязання відповідача виплатити [PERSON] нараховані відсотки за 5 грамів золота, 999,9 проби, що складають 0,16 тройських унцій, в гривнях за офіційним курсом НБУ, що на момент винесення рішення складає за десять тройських унцій 95079,10грн. Позивач [PERSON] пред'явив також позовну вимогу про відшкодування на його користь з відповідача ВАТ КБ «Надра» в особі Кіровоградської філії ВАТ КБ «Надра» моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп., яка, на думку представника позивача, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Крім того, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язань внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, а також відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Враховуючи, що правовідносини за договором банківського вкладу, який був укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ВАТ КБ «Надра» в особі Кіровоградської філії ВАТ КБ «Надра» регулюються параграфом 3 Глави 71 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди, як не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором банківського вкладу №852994/04-Д від 23 квітня 2008 року, при цьому у суду відсутні достатні підстави вважати, що позивач отримав моральну шкоду, яка потребує компенсації, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ВАТ КБ «Надра» моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн. 00 коп., що документально підтверджується квитанцією. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial