Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Прокурор в березні 2009 року в порядку ст. 45 ЦПК України в інтересах держави в особі Олександрійського міськрайонного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3233 грн. 33 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В позові зазначав, що відповідач, навчаючись в ПТУ № 7 на денній формі навчання, 31.11.2007 року звернувся до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості з проханням надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, не повідомивши про факт навчання. На підставі Закону України «Про зайнятість населення» відповідачу була призначена і виплачена матеріальна допомога по безробіттю, що є незаконним. Після виявлення факту незаконного отримання допомоги [PERSON] знятий з обліку безробітних та повинен повернути кошти за період перебування на обліку в центрі зайнятості. В судовому засіданні прокурор та представник Олександрійського міськрайонного центру зайнятості підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в ПТУ № 7 він не навчався, стипендію не отримував, тому відмовляється від добровільного повернення коштів і не погоджується з доводами позову. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.11.2007 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості з проханням надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При реєстрації відповідач був ознайомлений з обовязком щодо надання достовірних даних, які внесені в карту персонального обліку. На підставі заяви відповідача йому була призначена та виплачена допомога по безробіттю за період з 30.11.2007 року по 02.02.2009 року в загальній сумі 3233грн. 33 коп. Підставою для позову прокурора виявився акт № 198 перевірки факту роботи та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.01.2009 року. Згідно зазначеного акту відповідач з 03.09.2007 року по 27.06.2008 року навчався в ПТУ № 7 та отримував в період навчання стипендію, про що не повідомив центр зайнятості на момент реєстрації, що є порушенням ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення». Однак, в ході судового засідання доводи відповідача про те, що він фактично в ПТУ № 7 не навчався і стипендію не отримував знайшли своє підтвердження. По результатам послідуючої прокурорської перевірки заяви та доводів [PERSON], 27.01.2010 року прокурором м. Олександрії була порушена кримінальна справа за фактом безпідставної невиплати стипендії та інших установлених законом виплат і службового підроблення службовими особами Олександрійського ПТУ № 7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 366 КК України. Із постанови про порушення кримінальної справи убачається, що [PERSON] 30.06.2008 року отримав диплом за спеціальністю муляр, електрозварник ручного зварювання КС № 33623132 без фактичного проходження навчання. Заяву про вступ до навчального закладу він не подавав, документів на проходження навчання не здавав, підпису про отримання диплому не ставив, зазначений вище диплом отримав безпосередньо від [PERSON] колишнього працівника цього училища. В журналі реєстрації дипломів № 7 від 29.06.2007 року мається підпис про отримання диплому, який [PERSON] не належить. Таким чином, з огляду на факт розслідування кримінальної справи, яка на момент розгляду не закінчена, доводи, зазначені в позові прокурора, про те, що [PERSON] навчався в ПТУ № 7 та отримував в період навчання стипендію не знайшли свого підтвердження, що є достатньою підставою для визнання позову прокурора необґрунтованим. Згідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», на яку посилається прокурор, як порушену відповідачем, зайнятість це діяльність громадян, повязана із задоволенням особистих та суспільних потреб, і така, що, як правило, приносить їм дохід у грошовій або іншій формі. При цьому відповідач відносився до категорії громадян, які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва. Однак, по справі прокурором всупереч ст. 60 ЦПК України не надано належних доказів, які б довели зазначені в позові обставини. Позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Outcome: dismissed