Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання дійсним правочину та права власності на обєкт нерухомого майна до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на початку літа 2001 року вона домовилася із відповідачем про придбання домоволодіння № 8 по вул. Широка в с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області. 12.07.2001 року між ними було складено письмову розписку про виконання умов договору купівлі-продажу домоволодіння. Відповідно до вказаної розписки позивач передала відповідачці грошову суму в розмірі 2000 гривень а відповідач відповідно передала їй у власність домоволодіння, де вона зробила ремонт, проживає вже більше восьми років, веде господарство, тобто фактично умови договору між ними виконано. Проте договір вони не посвідчили нотаріально. В 2009 році вони звернулися до нотаріуса, однак нотаріус відмовила їм у посвідченні договору, через те, що відповідно до договору укладеного 02.10.1998 року на Павлоградській товарній біржі власником спірного домоволодіння є [PERSON], чоловік відповідача, який повинен бути належною стороною правочину. Але як виявилося [PERSON] помер 24.02.2004 року. Нотаріус запропонувала їм звернутися до суду, але відповідач після таких пояснень відмовилася від подальшого оформлення спадкового майна на своє ім'я і на прохання позивача ніяк не реагує. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнала в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що на початку літа 2001 року між сторонами було досягнуто домовленість про придбання позивачем у відповідача домоволодіння № 8 по вул. Широка в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. 12.07.2001 року між ними було складено письмову розписку про виконання умов договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму. Норми даної статті, а саме умови договору купівлі-продажу, сторонами виконано в повному обсязі, тобто відповідач передала у користування позивачеві будинок, а позивач в свою чергу розрахувалася за будинок в повному обсязі сплативши за нього 2000 гривень, що підтверджується розпискою від 12.07.2001 року та визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Письмовим підтвердженням укладення договору купівлі-продажу суд вважає розписку від 12.07.2001 року надану відповідачем позивачеві та скріплену його підписом. Для нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу сторони звернулися до нотаріуса, однак нотаріус відмовила їм у посвідченні договору Стаття 220 ч. 2 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так як сторонами умови договору купівлі-продажу виконано повністю, але відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved