Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення суми вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) № 3872-4 від 12.01.2009 року, укладеного між нею та АКБ «Трансбанк» в особі відділення філії «Херсон-Трансбанк» АКБ «Трансбанк» в м. Нова Каховка в розмірі 5000 доларів США строком з 12.01.2009 р. до 14.04.2009 р. під процентну ставку 15 % річних, посилаючись на те, що на її вимоги відповідач (філія) відмовився повернути суму вкладу. За пропозицією відповідачаДфілії)^вона була змушена укласти депозитний договір № 3872-5 терміном з 15.05.2009 р. до 17.11.2009 р., згідно якого банк перерахував 5000 доларів США на новий рахунок під 12 % річних. Звернувшись 18.11.2009 р. до відповідача (філії) про повернення суми вкладу, останній відмовився її повернути, усно пославшись на погіршення фінансового стану банку у зв»язку з введенням мораторію на видачу вкладу. З цих підстав просить стягнути на свою користь з АКБ «Трансбанк» суму вкладу в розмірі 5000 доларів США, суму процентної ставки згідно депозитного вкладу в сумі 186,98 доларів США за договором № 3872-4 від 12.01.2009 р. та нараховані проценти згідно депозитного вкладу № 3872-5 від 15.05.2009 р. в сумі 304, 12 доларів США, а також 12 % процентну ставку на суму вкладу за весь час утримання коштів. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги, відмовившись від позовних вимог про виплату 12 % ставки за весь час утримання її коштів, тобто з 18.11.2009 р. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутністю. У своїй письмовій заяві позов визнав частково, не визнаючи вимоги щодо необхідності сплати 12 % ставки по закінченню строку дії договору. В іншій частині вимоги визнав, пославшись на введення мораторію НБУ на задоволення вимог кредиторів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов з урахуванням уточнень підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2009 року між [PERSON] та АКБ «Трансбанк» в особі відділення філії «Херсон-Трансбанк» АКБ «Трансбанк» в м. Нова Каховка укладено депозитний договір № 3872-4, за умовами якого позивач вніс грошові кошти на суму 5000 доларів США на депозитний рахунок відповідача строком з 12.01.2009 р. до 14.04.2009 р. під процентну ставку 15 % річних. Відповідно до п. 2.9.3 договору позивач має право отримати вклад на вимогу стразом з процентами за користування вкладом. Згідно довідки відповідача за період дії договору позивачу нараховані проценти в сумі 186,98 доларів США. Згідно депозитного договору № 3872-5 від 15.05.2009 р., укладеного між позивачем та АКБ «Транс банк» позивач перерахував грошові кошти в сумі 5000 доларів США на депозитний рахунок відповідача терміном з 15.05.2009 р. до 17.11.2009 р. під процентну ставку 12 % річних. Згідно виписки з особового рахунку позивача, відповідачем нараховані їй відсотки за користування вкладом в розмірі 304,12 доларів США.? З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача до філії «Херсон-Трансбанк» АКБ «Транс банк» про повернення суми вкладу та нараховані проценти, відповідач не надав відповіді. З цих підстав, враховуючи, що строк дії договорів №№ 3872-4, 3872-5 на час звернення до суду сплив, відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною, а згідно ч.І ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, з цих підстав суд вважає позовні вимоги про повернення суми вкладу та процентів законними та обгрунтованими. Крім того, розглядаючи спірні правовідносини в площині застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд зважає на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на недопустимість порушення прав людини та мирне володіння належним її майном. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції "Кожна фізична ...особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття "власності", яке міститься у ст.1 ч. 1 Протоколу №1 до Конвенції і не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як банківські внески (справа Гайдук та інші проти України). Втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Відмовляючи у поверненні банківського вкладу та процентів, відповідач тим самим позбавляє позивача права на мирне володіння своїм майном, тобто втручається у його право власності, при цьому доказів на виправданість такого втручання, зокрема для суспільного інтересу або досягнення легітимної мети відповідачем суду не надано. При цьому, з урахуванням уточнень до позовної заяви суд вважає належним відповідачем саме АКБ «Трансбанк» як юридичну особу, яка несе відповідальність за невиконання своїх зобов»язань. Також, суд враховує, що в описовій частині позову позивач зазначає про спричинення моральної шкоди, не висуваючи вимоги про її стягнення.

Outcome: approved