Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

23 червня 2008 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину майна набутого за час спільного проживання. В своїй заяві позивач вказала, що з квітня 2002 року стала спільно проживати з відповідачем однією сім'єю та вели сумісне господарство. В цей час вони проживали в м. Харкові. Шлюб вони не реєстрували та в іншому шлюбі не перебувають. За час сумісного проживання за спільні кошти ними було придбане майно, а саме квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 13.11.2006 року; комплекс,який розташований в [ADDRESS] на підставі договору купівлі -продажу від 12.04.2007 року та не житлову будівлю по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року. Оскільки відповідач відмовляється добровільно розподілити це майно ,посилаючись на положення ст. 256, п.6, ст. 235 ЦПК України, та ст.74 СК України позивачка просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю з відповідачем з квітня 2002 року, визнавши за нею право власності на 1/2 частку зазначених об'єктів нерухомості. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, в заяві просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, Представник відповідача в судовому засіданні також позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Представники третіх осіб , які залучені до участі у справі, а саме публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" Лупова В. В., Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" Нікора А.М., Відкритого акціонерного товариства „Кредит промбанк" Чаленко В. В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те , що визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вищезазначененого майна ускладнить стягнення суми заборгованості відповідача на предмет іпотеки. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представників третіх осіб , показання свідків та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають та не реєстрували шлюб з іншими особами, що підтверджується наданими суду, копіями паспортів громадян України. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка надала суду акт, який складений та підписаний сусідами за місцями їх проживання в м.Харкові та близькими родичами обох сторін, який підтверджує сумісне проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з квітня 2002 року по серпень 2008 року. Підписи вищезазначених осіб завірені належним чином. На підтвердження факту сумісного проживання позивачкою також надано, належним чином завірений акт від 06.05.2009 року, складений сусідами , які підтверджують спільне проживання позивачки та відповідача в період з 2002 року по травень 2009 року за адресою [ADDRESS]. Суду також надані копії закордонних паспортів сторін які підтверджують їх одночасне перебування за межами України, одночасне відкриття візи за кордон, також надані фотокартки зі із зображенням позивачки та відповідача, на підтвердження спільного відпочинку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт сумісного проживання позивачки та відповідача з 2002 року по теперішній час однією сім"єю. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також іних підстава , не заборонених законом, що не суперечить моральним засадам суспільства. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи відсутність заперечень відповідача проти доводів позивачки суд вважає , що дійсно [PERSON] та [PERSON] з квітня 2002 року по липень 2009 року проживали однією сім"єю , вели спільне господарство і встановлення цього факту, має для позивачки юридичне значення. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що за час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю, на ім"я останнього було придбано: 1.квартира [ADDRESS], загальною площею 73,0 кв.м., житловою площею 5 6,3 кв.м., на підставі договору купівлі продажу від 13.11.2007 року; 2.комплекс, що розташований в м.Миколаєві за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці загальною площею 3031 кв.м. та який складається з кондитерського цеху літ.Б , загальною площею 251,30 кв.м., кафе (камінь) літ. Г загальною площею 257,90 кв.м., складу (цегла) літ.Д , загальною площею 75, 80 кв.м.; огорожі 9,10 кв.м. , споруди І. на підставі договору купівлі - продажу від 12.04.2007 року . 3.нежитлова будівля ,розташована за адресою [ADDRESS],до складу якої входить адмінбудівля зі складом ,зазначена на плані за літ.А,( цегла), загальною площею 569,5 кв.м, площа земельної ділянки 592 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року. Право власності на це майно відповідно до наданих суду витягів з реєстру і власності на нерухоме майно, зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 70 на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення СК України. Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Виходячи з положень вище зазначених норм права, та враховуючи беззаперечність встановленого судом факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, беручи до уваги відсутність будь-якого договору та домовленості ними щодо належності цього майна, суд вважає позовні вимоги останньої, щодо визнання за нею права власності на 1/2 частку майна придбаного під час спільного прожив, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи представників третіх осіб суд до уваги не приймає, оскільки знаходження вищезгаданого спірного майна, а саме квартири, не житлового комплексу та не житлової будівлі в іпотеці в банку , відповідно до діючого законодавства не може бути перешкодою для визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved