Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

У січні 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до відповідача відкритого акціонерного товариства Київуніверсал (надалі ВАТ Київуніверсал) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченого заробітку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.08.2007 року він був прийнятий на роботу сторожем у ВАТ Київуніверсал. [PERSON] зазначив, що 09.08.2008 року його повідомили, що до нього тричі було застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани, та що його звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Наказ від 29.02.2008 року №10 про оголошення догани [PERSON] був мотивований тим, що він всупереч посадової інструкції залишив на ночівлю на території підприємства автомобіль з водієм, наказ від 01.07.2008 року №31 за неодноразове порушення службової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку, наказ від 02.07.2008 року №32 за порушення порядку передачі зміни. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки зазначені заходи дисциплінарного стягнення не були йому оголошені, і він не був повідомлений про них під розписку, роботодавець не зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Також [PERSON] стверджував, що відповідачем не було сплачено йому за роботу у надурочний час, роботу у нічний час, роботу у вихідні та святкові дні. Позивач просив суд поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та недоплачені йому суми за роботу у надурочний час, роботу у нічний час, роботу у вихідні та святкові дні у розмірі 923,04 грн. Судом було залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, голову правління ВАТ Київуніверсал [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задоволити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] систематично без поважних причин не виконував покладені на нього правилами внутрішнього розпорядку обовязки, до нього тричі протягом 2008 року застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, зокрема 28.02.2008 року позивач всупереч наказу голови правління ВАТ Київуніверсал від 16.07.2007 року №98 залишив на ночівлю на території підприємства автомобіль з водієм, за що йому було оголошено догану, 01.07.2008 року йому було оголошено сувору догану за неодноразові порушення посадової інструкції сторожа, а саме: вимкнення у нічний час освітлення по периметру підприємства, відмову носити формений одяг, вільне трактування інструкції по роботі з орендарями, 02.07.2008 року йому було оголошено догану за порушення процедури передачі зміни, а тому [PERSON] був звільнений з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом голови правління ВАТ Київуніверсал [PERSON] від 06.08.2007 року №19-К [PERSON] був прийнятий на роботу сторожем відомчої охорони у ВАТ Київуніверсал (а.с.27). Судом встановлено, що до [PERSON] тричі протягом 2008 року застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. 28.02.2008 року позивач всупереч наказу голови правління ВАТ Київуніверсал від 16.07.2007 року №98 залишив на ночівлю на території підприємства автомобіль з водієм, за що йому було оголошено догану. Від дачі письмових пояснень по суті проступку та підпису, що йому було оголошено догану, відповідно до вимог ст.149 КЗпП України [PERSON] відмовився (а.с.24, 26). 01.07.2008 року йому було оголошено сувору догану за неодноразові порушення посадової інструкції сторожа та правил трудового розпорядку, а саме: вимкнення у нічний час освітлення по периметру підприємства, відмову носити формений одяг, суперечки та полеміку з керівництвом та орендарями, що призводить до скарг з боку останніх. Від дачі письмових пояснень по суті проступку та підпису, що йому було оголошено догану, відповідно до вимог ст.149 КЗпП України [PERSON] відмовився (а.с.23, 31). 02.07.2008 року [PERSON] було оголошено догану за порушення процедури передачі зміни. Від дачі письмових пояснень по суті проступку та підпису, що йому було оголошено догану, відповідно до вимог ст.149 КЗпП України [PERSON] знову відмовився (а.с.28, 30). Наказом голови правління ВАТ Київуніверсал від 09.07.2008 року №13-К позивач був звільнений з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.52). Причиною звільнення [PERSON] стало систематичне без поважних причин невиконання покладених на нього правилами внутрішнього розпорядку обовязків. Від ознайомлення з наказом, отримання його копії наказу та трудової книжки позивач відмовився (а.с.34, 52). Вказаний наказ суд вважає незаконним, оскільки до працівника [PERSON] за один і теж дисциплінарний проступок було застосовано два заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани від 02.07.2008 року та звільнення від 09.07.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд зясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обовязки сторін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом лише 04.01.2010 року (а.с.3), тобто після спливу 18 місяців з дня ознайомлення з наказом про його звільнення з посади, тобто з дня, коли він дізнався про порушення його права. Ч.3 п.4 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за №9 Про практику розгляду судами трудових спорів передбачено, що, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Згідно ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність\~ це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У відповідності до положень ст.267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У своїй заяві від 18.02.2010 року №18-02-1 відповідач просив суд відмовити у позові [PERSON] у звязку із пропуском останнім строку, в межах якого він міг звернутись до суду із вимогою про захист своїх порушених прав. Будь-які докази, які б засвідчували поважність пропуску [PERSON] строку позовної давності, останній суду не надав, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Щодо твердження позивача, що за час роботи йому не були сплачені усі належні виплати, слід зазначити наступне. Оплала праці за роботу у надурочний час, вихідні та святкові дні застосовується на безперервних підприємствах лише у виняткових випадках. До графіку чергувань сторожів у ВАТ Київуніверсал підсумований облік робочого часу не застосовується. Згідно наказу голови правління ВАТ Київуніверсал від 02.08.2008 року №101 з серпня 2007 року по січень 2008 року збільшено посадовий оклад сторожів у звязку з включенням до його складу оплату за роботу в нічний час. Тому суд вважає, що відповідачем не було допущено порушень при виплаті [PERSON] заробітної плати, а тому в цій частині позову слід відмовити. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 23, 256, 257, 258 Цивільного кодексу України, ст.ст.62, 106, 107, 108, 233, КЗпП України, постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за №9 Про практику розгляду судами трудових спорів та,

Outcome: dismissed