Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач, працюючи торговим представником їх підприємства вчинив розтрату коштів підприємства на суму 44913 грн. 86 коп., за що був притягнутий до кримінальної відповідальності. Справа відносно відповідача закрита судом в зв»язку з застосуванням амністії, проте спричинена ним шкода не відшкодована. Крім того підприємством понесено виграти на проведення бухгалтерської експертизи в зв»язку з розслідуванням кримінальної справи на суму 3000 грн. Просять стягнути з відповідача вказані суми, стягнути передбачені ст. 1214 ЦК України відсотки за користування коштами в сумі 5240 грн. 46 коп. та 2000 грн. моральної шкоди, яка на думку позивача полягає в тому, що керівництво прикладало додаткові зусилля для організації роботи, через що переносило хвилювання, погірпшвся стан здоров»я керівника та стосунки в колективі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих самих підстав та додатково пояснив, що моральна шкода також полягає в тому, що спричинено шкоду діловій репутації підприємства. Відповідач в судове засідання не з»явився. хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Суд вважає можливим допустити заочний розгляд по даній справі. Судом встановлено, що постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.05.2009 року [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за сг. 191 ч.І КК України в зв»язку з амністією (а.с. 7). Як вбачається з постанови, відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за те, що в період з 23.09.2008 року по 1 7.10.2008 року розтратив на власні потреби кошти позивача в сумі 44913 грн. 86 кой. Згідно вимог ст. 134 п. З КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, якщо шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 269 ЦК України, особисті немайнові блага, в т.ч. ділова репутація, можуть належати лише фізичній особі. Оскільки позивач не є фізичною особою; заподіяння хвилювань, шкоди здоров»ю та інш. працівникам підприємства не має будь-якого відношення до заподіяння шкоди самому підприємству, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про відшкодування моральної шкоди. З оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи № 1-281/09 вбачається, що міри досудовому розслідуванні призначалася судово-бухгалтерська експертиза, проте її оплата не покладалася на позивача, будь-яких документів, що посвідчують оплату позивачем саме цієї експертизи суду не надано, КІІК України покладання витрат на проведення експертизи під час досудового слідстав на потерпілого, цивільного позивача або інших осіб не передбачає, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення витрат за проведення експертизи задоволенню не підлягає. Позовна вимога про стягнення відсотків за користування коштами задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів зазначеної ним суми: не доведено період, в який відповідач користувався коштами, не зазначено підставу нарахування відсотків. При таких обставинах, суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи, приходить до висновку про те, іцо позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved