Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом , на обгрунтування якого посилалася на наступне. Позивачці на праві власності належить домоволодіння , розташоване за адресою : м.Харків. пр.Косіора, № 29. Позивачці стало відомо, що власниками сусіднього домоволодіння № 27 ( відповідачкою [PERSON] ) споруджується будинок , стіна якого розташовується саме на межі їх земельних ділянок , вдовж цієї стіни споруджені газові труби, а відмосток будинку відповідачки висунутий на 62,5 см вглиб домоволодіння № 29. За захистом своїх порушених прав [PERSON] зверталася до Фрунзенської районної у м.Харкові ради , комісія якої підтвердила факт порушень прав позивачки при проведенні відповідачкою самочинного будівництва. Крім того , зі свого боку відповідачка [PERSON] відмовила у наданні згоди позивачці [PERSON] на приватизацію її земельної ділянки. На підставі наведеного позивачка вважає, що спорудження будинку за адресою : м.Харків, пр.Косіора. № 27, є самочинним та здійснюється протиправно по відношенню до неї , просить суд зобов'язати [PERSON] демонтувати стіну її будинку на межі земельних ділянок № 27 та № 29 по пр.Косіора м.Харкова , зобов'язати [PERSON] поновити паркан на межі зазначених ділянок. Крім того, позивачка просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права на приватизацію земельної ділянки домоволодіння № 29 по пр.Косіора м.Харкова з боку власника домоволодіння № 27 по пр.Косіора м.Харкова та зобовязати відповідачку [PERSON] надати згоду на приватизацію [PERSON] земельної ділянки домоволодіння № 29 по пр.Косіора м.Харкова та надати для приватизації необхідні данні. Крім того позивачка просила у позові суд визначити межі земельних ділянок № 27 та № 29 по пр.Косіора м.Харкова. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та зазначив, що з боку відповідачки має місце порушення меж землекористування , [PERSON] побудувала споруду на межі з земельною ділянкою позивачки , зазначене будівництво є самочинним, здійснюється порушенням будівельних норм та правил , відмосток стіни споруди висунутий на 62,6 см у бік земельної ділянки [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] проти позову заперечувала , пояснивши , що будівництво на території домоволодіння відповідачки здійснюється у межах земельної ділянки , що знаходиться у власності відповідачки відповідно до державного акту від 15.04.2005р. Представник 3-ї особи Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові пояснення, в яких зазначив , що позовні вимоги [PERSON] підтримує. При цьому виходить з того , відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства та обстежено земельну ділянку позивачки , яка складається з 666 кв.м, а також встановлено, що факт самовільного зайняття [PERSON] частини земельної ділянки домоволодіння [PERSON] орієнтовно площею 4,5 кв.м внаслідок самочинного збудування двоповерхового житлового будинку та влаштування бетонної відмостки навколо нього. Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення експерта, дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.10.2004р. , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] , відповідачка [PERSON] придбала у власність житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями , розташовані за адресою : м.Харків, пр.Косіора, 27, на земельній ділянці розміром 726 кв.м державного фонду. На час придбання за вказаною адресою знаходився : житловий будинок з прибудовою літ. "А-1", житловою площею 22,5 кв.м (дерево,цегла), літня кухня "Б (дерево), вбиральня літ. "Е" (дерево), деревяна огорожа , дворовий водопровід ( а.с. 237 т. 1 ). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку , виданого відповідно до ХХУІІ сесії ІУ скликання Харківської міської ради від 24.11,2004р. № 201/04, відповідачка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 0,0820 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою : м.Харків, пр.Косіора,27, з цільовим призначенням «обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (а.с.29 т.1). Відповідно до технічної документації , наданої Управлінням Держкомзему у м.Харкові , встановлено , що при оформленні документів , які посвідчують право власності на зазначену земельну ділянку, її межі в натурі були встановлені та погоджені з субєктами права користування ( власності ) суміжних земельних ділянок , зокрема із позивачкою [PERSON], при передачі земельної ділянки у власність було дотримано норми, передбачені ч.І п. г) ст. 121 ЗК України (а.с.33 т.2). Крім того судовим розглядом встановлено , що після придбання будинку для поліпшення житлових та побутових умов у 2006р. [PERSON] перебудувала житловий будинок літ. «А-1» в житловий будинок літ. «К-1», який складається з підвалу літ. «К-п» з приміщеннями 1-Т, 1-1, 1-2 ; 1-й поверху з приміщеннями 1-11,1-12,1-13,1- 14,1-15,1-16; веранди літ. «К» ; ганки літ. «К1» та «К2», та на земельній ділянці зробила надвірні будівлі - вбиральню літ.»Ж» та сарай літ. «З». Зі сторони відповідачки не заперечувалося , що зазначене будівництво було здійснене [PERSON] без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, після закінчення будівництва вона почала збирати документи для отримання дозволу на збереження самочинно побудованих приміщень, зверталася до суду з відповідним позовом про визнання права власності на обєкти самочинного будівництва , який на теперішній час залишений без розгляду. Поряд з цим встановленого на підставі договору дарування , посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою 27.04.1989р., позивачці [PERSON] належить на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться в м.Харкові, пр.Косіора,29 на земельній ділянці площею 600 кв.м ( а.с.9-10 т.1 ). Судовим розглядом встановлено відсутність будь-яких правовстановлюючих документів щодо відводу земельної ділянки за адресою пр.Косіора № 29 м.Харкова , окрім договору про забудову , виданого 20.10.1940р. районовим комунальним господарством Орджонікідзевської райради, на імя попереднього власника домоволодіння, розташованого за вказаною адресою, гр. [PERSON], відповідно до якого площа земельної ділянки мусить складати 655 кв.м (а.с. 100 т.1). Розгляданий договір про забудову має термін дії - 45 років. Згідно довідці Державного архіву Харківської області в документах виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих м.Харкова за 1953-1955р.р. відомостей про виділення земельної ділянки по вул. Суворова, №12, 14 ( нині пр.Косіора, № 27,29) та планів земельних ділянок по вищевказаним адресам немає. Договори не утримують кадастрової інформації (геодезичні координати в цих документах відсутні). На підставі наведеного , під час проведення судової будівельно-технічної експертизи № 4737. відповідність фактичного місце розташування земельної ділянки №29 за результатами натурного обстеження здійснювалася відповідно до схематичного плану будівельного кварталу №2412, складеного ХМБТІ за станом на 31.10.1955р., та кадастрової зйомці зазначеної земельної ділянки. Дослідженням встановлено, що розміри земельної ділянки № 29 по пр.Косіора м.Харкова , відведені під її забудову, вийшли за межі , згідно договору про забудову і згідно схематичного плану будівельного кварталу. Поряд з цим відповідно до висновків додаткової комісійної судової будівельнотехнічної експертизи № 6939/8921 встановлено, що фактичні координати земельної ділянки [PERSON] № 27 по пр.Косіора м.Харкова також частково не відповідають координатам цієї ж земельної ділянки , на яку 15.04.2005р. відповідачці видано Державний акт на право власності ( додаток №2 зазначеного висновку, а.с. 99 т.2). Відповідно до положень ч.І ст.11 ЦПК україни суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб . які беруть участь у справі. Із змісту заявлених [PERSON] позовних вимог встановлено, що позивачка наполягає на судовому захисті свого порушеного права користування земельною ділянкою № 29 по пр.Косіора м.Харкова у місці розташування межі із суміжною земельною ділянкою № 27 по пр.Косіора м.Харкова. З огляду на зазначене судом було встановлено, що земельні ділянки домоволодінь № 27 та № 29 по пр.Косіора м.Харкова дійсно є суміжними і фактично мають загальну межу , розташування якої на час розгляду справи не співпадає ані з розташуванням цієї ж межі згідно до квартальної зйомки 1955р. та частково не співпадає із розташуванням північно-східної межі земельної ділянки № 27 відповідно до Державного акту на право власності на цю земельну ділянку. У додатку №2 додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 6939/8921 наведено взаєморозташування земельних ділянок будинковолодінь № 27 та № 29 по пр. Косіора м.Харкова станом на вересень 2009р. , місце розташування земельної ділянки № 27 співставлено із державним актом на право власності (а.с.99 т.2). В результаті проведеного дослідження встановлено, що порушення лінії розподілу між земельними ділянками № 29 і № 27 по пр. Косіора м.Харкова має місце (додаток № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 4737), має місце часткове накладення території земельної ділянки № 29 на територію земельної ділянки № 27 по пр.Косіора м.Харкова, площа території накладення в звязку із відсутністю координат поворотних точок меж землекористування може бути визначена у вірогідній формі і складає 12 кв.м ( а.с.87 т.1 стор.7 судової будівельно-технічної експертизи № 4737 та а.с. 94 т.2 стор. 6 додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи №6939/8921). В той же час при співставленні фактичного розташування межі спірних земельних ділянок висновками додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 6939/8921 накладання земельної ділянки № 27 на територію земельної ділянки № 29 по пр.Косіора м.Харкова, яка повинна відповідати схематичному плану будівельного кварталу № 2412, що був складений ХМБТІ станом на 31,10.1955р., не встановлено, однак встановлено часткове накладення південної частини розподілу на земельну ділянку № 27 з площею накладення земельної ділянки № 29 за фактичним користуванням на земельну ділянку № 27 площею 5 кв.м. ( додаток № 3 а.с. 100 т.2). Крім того , з висновків додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 6939/8921 встановлено, що відмостка житлового будинку № 27 не накладається на територію земельної ділянки №29 відповідно до схематичного плану будівельного кварталу №2412, що був складений ХМБТІ станом на 31.10.1955р. хоча і виходить за межу земельної ділянки , зазначеної у Державному акті № 85240 на відстань 0,30 м ( додаток №4). На підставі наведеного суд вважає, що доводи [PERSON] щодо розташування [PERSON] відмостки її будинку на земельній ділянці позивачки , яка б на відповідній правовій підставі знаходилася б в її користуванні , за наслідками розгляду справи свого підтвердження не знайшли, факту накладання спірних земельних ділянок судом не встановлено. Поряд з цим суд враховує, що не встановлено також і факту істотних порушень з боку [PERSON] під час будівництва домоволодіння будівельних норм і правил , які б впливали на права позивачки по справі : схематичні плани спірних домоволодінь свідчать про розташування житлових будівель та споруд на території земельних ділянок № 29 та № 27 на значній відстані одних від інших , що виключає можливість створення в наслідок забудови для позивачці перешкод у вигляді відкидування тіні та підтоплення з даху. Крім того, можливість збереження самовільно побудованих житлового будинку та споруд на території земельної ділянки [PERSON] погоджено нею з пожежними та санітарно-епідеміологічними службами міста. За таких обставин суд вважає , що в подальшому [PERSON] не позбавлена можливості набуття права власності на самочинне збудоване нерухоме майно у встановленому законом порядку у відповідність до положень ст.376 ЦК Україні. Як випливає з положень ч.4 ст.376 ЦК України обєкти самочинного будівництва підлягають знесенню особою , яка таке будівництво здійснює або за її рахунок у випадку коли власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на це майно , або якщо це порушує права інших осіб. Приймаючи до уваги , що порушень з боку [PERSON] прав землекористування позивачки [PERSON] судом не встановлено, заперечень з боку власника Державного земельного фонду , на земельній ділянці частково (на 0,30м) розташовується відмостка житлового будинку відповідачки не мається , підстав для задоволення позовних вимог щодо зносу стіни житлового будинку відповідачки суд не вбачає. До юрисдикції суду не належать спори про встановлення меж земельної ділянки. Це випливає із правил ст.125 ЗК України , за якою право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] щодо визначення у судовому порядку кордонів ( меж ) земельних ділянок № 27 та № 29 по пр.Косіора м.Харкова суд залишає без задоволення, в той час як для вирішення даного питання та визначення на місцевості кордонів власної земельної ділянки та земельної ділянки [PERSON]Ю.(у межах згідно з планом Державного акту № 85240) позивачка не позбавлена права звернутися до компетентних органів. В зв'язку з тим , що фактичні розміри земельної ділянки самої позивачки вийшли за межі , відведені під забудову , не підлягають задоволенню її позовні вимоги щодо покладення на [PERSON] обовязків поновити огорожу на межі земельних ділянок № 27 та № 29 та надати згоду на приватизацію земельної ділянки № 29 по пр.Косіора м.Харкова. Заперечення з боку представників 3-ї особи Харківської міської ради при вирішенні спору суд вважає безпідставними, т.я. висновки щодо наявності факту порушень прав землекористування позивачки [PERSON] з боку відповідачки [PERSON] було здійснено лише на підставі візуального огляду спірних земельних ділянок , без ретельного аналізу розміру та конфігурацій спірних земельних ділянок відповідно до правоустановчих документів. На підставі викладеного вище , в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд відмовляє у повному обсязі. У відповідність до положень ст.88 ЦПК України в звязку з повною відмовою у позові понесені відповідачкою [PERSON] судові витрати , пов'язані з проведенням додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 6939/8921 у розмірі 2089 грн. 09 коп. присуджуються на її користь з позивачки [PERSON] На підставі наведеного ,

Outcome: approved