Jurisdiction: civil
Date: 2009-08-24 00:00:00

У грудні 2007 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Тернопільського будівельно-монтажного управління «Промбуд», виконкому Тернопільської міської ради, ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним договору на дольову участь у будівництві квартири, рішення виконкому Тернопільської міської ради, свідоцтва про право власності на квартиру, реєстраційного напису інвентар бюро та визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Посилається на те, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , між ними обома та БМУ «Промбуд» у 2002 році було укладено договір про дольову участь у будівництві житла - 3-х кімнатної квартири по [ADDRESS] , загальною площею 91, 15 кв.м. вартістю 82035 грн. Згідно даного договору вони разом 22.01.2002 року внесли перший внесок у розмірі 42 тисячі грн., а потім щоквартально, починаючи з II кварталу 2002 року до кінця 2002 року - по 13345 грн. Він перебував на роботі за кордоном (в Іспанії), і з січня 2002 року передавав відповідачці [PERSON] кошти для оплати вартості квартири, оскільки вона в цей час ніде не працювала і не мала заробітку. Після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2007 році виявив, що договір на дольову участь переукладений, і замість нього у договорі вказана його дочка [PERSON] , і відповідно, свідоцтво про право власності на дану квартиру оформлено на відповідачів - [PERSON] та [PERSON] . Договір вважає сфальсифікованим, оскільки 22.01.2002 року [PERSON] була неповнолітньою, не мала дієздатності для укладення такого договору, навчалась у 10 класі Тернопільської гімназії ім.Л.Франка, не мала жодних власних коштів, перебувала на його утриманні, не могла оплачувати вартість квартири. Вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю його та [PERSON] і він має право на 1/2 частину цієї квартири. Тому просить визнати частково недійсним договір про дольову участь у будівництві 3-х кімнатної квартири від 22 січня 2002 року, укладений БМУ «Промбуд» з [PERSON] , [PERSON] - в частині, що стосується [PERSON] , а також визнати частково недійсним і скасувати рішення виконкому Тернопільської міської ради №435 від 23.04.2003 року - в частині передачі у власність [PERSON] вказаної квартири, та визнати частково недійсним свідоцтво про праві власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний напис інвентар бюро - в частині, що стосується [PERSON] , та визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири. ' , Відповідачка [PERSON] , яка представляє власні інтереси та інтересі відповідачки [PERSON] згідно довіреності від 9.02.2008 року посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, позов не визнала та пояснила, що договір про дольову участь у будівництві 3-х кімнатної квартири від 22 січня 2002 року укладений між БМУ «Промбуд» з нею та її дочкою [PERSON] . Хоча остання й була неповнолітньою у момент укладення договору, однак вона як мати дала дозвіл на укладення такого договору. Була й усна згода позивача, хоча тепер він це заперечує. Для оплати вартості квартири були внесенні її власні кошти та кошти [PERSON] , які вона отримала у спадок від бабусі. Крім цього, [PERSON] , будучи неповнолітньою, на літніх канікулах працювала, отримувала заробітну плату, займалася сільськогосподарськими роботами (вирощування та продаж), а виручені кошти використала для придбання квартири, Позивач не надавав жодних коштів для оплати вартості квартири. Якщо він і передавав кошти, то вони були використані для прожиття. Крім цього, просить врахувати, що позивачем пропущено строк позовної давності. У задоволенні позову просить відмовити. Представник виконкому Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Представник Тернопільського будівельно-монтажного управління «Промбуд» j судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації у судовому засіданні пояснив, що свідоцтво про право власності на квартиру, реєстраційний напис інвентар бюро було здійснено на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради про передачу у власність [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] . При вирішенні спору покладається на думку суду. Судом встановлено наступні обставини. 22 січня 2002 року укладено договір №12 про дольову участь у будівництві житла, згідно якого виконавець - БМУ «Промбуд» веде забудову житлового будинку по [ADDRESS] , а замовники - [PERSON] , [PERSON] оплачують вартість 3-х кімнатної квартири загальною площею 91, 15 кв.м. у сумі 82035 грн., з них 42000 грн. вносяться після підписання договору, і в процесі будівництва замовник вносить щоквартально кошти в розмірі, 13345 грн., починаючи з II кварталу 2002 року. Підписання документів про передачу права власності Замовнику здійснюється після розрахунку по сумах, встановлених на момент завершення будівництва. За даним договором 22.01.2002 року [PERSON] на рахунок БМУ Промбуд внесено 42 000 грн., 13.06.2002 р. - 13345 грн., 27.08.2002 року - 13345 грн., 25.11.2002 року - 13345 грн., що стверджується квитанціями. Таким чином, протягом 2002 року вартість квартири у розмірі 82035 грн. згідно договору №12 про дольову участь у будівництві житла була повністю оплачена. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №435 від 23.04.2003 року «Про оформлення права власності та прийняття на баланс 24-1 квартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] » вирішено оформити , право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] . 4 червня 2003 року на підставі вказаного рішення Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , згідно якого власниками даної квартири є [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з довідки Тернопільської української гімназії ім.І.Франка №295 від 29.10.2007 року, [PERSON] , 1985 року народження, з 1996 року навчалася у даній гімназії, 11 клас закінчила 21 червня 2003 року. Таким чином, на момент укладення договору про дольову участь у будівництві житла та оплати вартості квартири у січні 2002 році відповідачці [PERSON] , [INFO] , виповнилось 16 років та 2 місяці, вона була ученицею гімназії, самостійного заробітку не мала. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], 24 вересня 2006 року [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Тернопільської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» №431-бт від 30.07.2008 року, у період 2002-2008 років в акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль», перейменованому в ВАТ і «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] отримано 3 грошові перекази, відправлені на її ім`я [PERSON] з Іспанії: 4.01.2002 року у сумі 2579,31 долар США; 6.08.2002 року - 2867,32 доларів США; 9.11.2002 року-2936, 65 доларів США. Офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України складав станом на 1.01.2002 року : 100 доларів США - 529, 85 грн.; 5 серпня 2002 року - 100 доларів США - 532, 90 грн.; 8 листопада 2002 року - 100 доларів США - 533, 04 грн., що стверджується повідомленням управління НБУ в Тернопільській області №13008/227/2007 від 7.08. 2008 р. Таким чином, з врахуванням офіційного курсу гривні до долара США, відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові перекази у таких сумах : 4.01.2002 року - 13 666, 47 грн. (2579, 31 долар США х 5, 2985 грн.); 6 серпня 2002 року - 15 279, 95 грн. (2867, 32 долари США х 5, 329 грн.); 9.11.2002 року - 15 653, 42 грн. ( 2936, 65 доларів США х 5, 3304 грн.). Враховуючи календарні дати внесення [PERSON] згідно квитанцій коштів на оплату вартості квартири та календарні дати здійснення грошових переказів позивачем та отримання їх [PERSON] , а також суми, які були ним переказані, суд вважає, що для внесків по оплаті вартості спірної квартири у січні, серпні та листопаді 2002 року були використані кошти [PERSON] . При цому суд враховує, що [PERSON] не мала власних коштів, а коштів, які передав [PERSON] вистачало для покриття повністю внесків на оплату вартості квартири 27.08.2002 року - 13345 грн., 25.11.2002 року - 13345 грн., та частково - першого внеску 22.01.2002 року, а загальної суми переданих ним та отриманих [PERSON] у 2002 році коштів достатньо для оплати половини вартості спірної квартири. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що оплата вартості квартири [ADDRESS] була здійснена за рахунок коштів [PERSON] та [PERSON] , під час перебування їх у шлюбі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно ст. 16 Закону України «Про власність», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (2002-2003 р.р), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом та Кодексом законів про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності. Частки чоловіка; дружини у спільній сумісній власності є рівними. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] набута [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу за їх спільні кошти, є їх спільною сумісною власністю, частки їх є рівними, кожен з них має на право на 1/2 частину даної квартири. При цьому суд не приймає до уваги тверджень відповідачки [PERSON] про те, що позивач [PERSON] не приймав жодної участі в оплаті вартості спірної квартири, для цього були використані виключно її власні кошти та кошти [PERSON] , які вона отримала у спадок від бабусі, а також зароблені нею під час літніх канікул, оскільки відповідачкою не доведено цих обставин. Також суд не приймає до уваги посилання відповідачки [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки згідно ст. 76 ЦК України (в ред.1963 р.), ст.261 ЦК України ( 2004 р.), такий строк рахується з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права, у даному випадку - після розірвання шлюбу у 2007 році, тобто строк позовної давності позивачем не пропущено. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстрового напису на документі про право приватної власності виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 4 червня 2003 року в частині, що стосується [PERSON] , та визнання за [PERSON] права власносі на 1/2 частину даної квартири підлягають до задоволення. У решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial