Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вироком Машівського районного суду Полтавської області від 02.11.2005р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, застосовано амністію та стягнуто на її користь 2840 грн. матеріальних та 1000 грн. моральних збитків. З часу проголошення вироку відповідач сплатив лише 60 грн. Позивач вважає, що має право на отримання відшкодування з урахуванням індексу інфляції відповідно до ст. ст. 22, 525, 526, 611, 623, 625 ЦК України в розмірі 6\~101, 76 грн. та штрафу в розмірі 3% річних, що складає 115, 20 грн. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача вказані суми в загальному розмірі 6216, 76 грн. В наступному позивач надала заяву про зменшення позовних вимог до 6016, 96 грн. ( а.с. 49 ). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві наполягає на їх задоволенні, просить розглянути справу на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник ДВС у вирішенні вказаного питання покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що вироком Машівського районного суду Полтавської області від 02.11.2005р. [PERSON] за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України засуджено до 2р. позбавлення волі, але звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію». При цьому на користь потерпілої [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 2\~840 грн. та моральну шкоду в розмірі 1\~000 грн. ( а.с. 4-6 ). На виконання вироку суду за період з 31 січня 2006 року по 30 грудня 2009 року відповідачем на користь позивача сплачено 480 грн. ( а.с. 8, 38, 39-44, 145-146 ). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю … майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту вказаної правової норми випливає, що підставою виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій особи, яка завдала шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди. За таких обставин суд вважає, що між сторонами склалися деліктні правовідносини щодо відшкодування шкоди, яка виникла з позадоговірних відносин, а тому до них слід застосовувати положення ст. 1166 ЦК. Таким чином, посилання позивача про застосування до вказаних відносин ст. 625 ЦК України, якою встановлена відповідальність за порушення грошового зобовязання є безпідставним. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 ч.2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі. Виходячи з вказаної норми, суд вважає безпідставним посилання позивача про включення 1000 грн. стягнутої на її користь моральної шкоди до завданих збитків та застосування до неї індексації. З вироку Машівського районну суду від 02.11.2005р. вбачається, що [PERSON] потерпілій завдано збитків внаслідок викрадення 2 металевих рамок вартістю 520 грн. кожна та 30 шт. металевих стовпчиків вартістю 20 грн. кожен, всього 1640 грн., а також викрадено 3 куба дошок та три куба дерева ( кругляка ) вартістю 200 грн. за куб, а всього 1200 грн. ( а.с. 4-6 ). Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано доказів про збільшення вартості металевих рамок та стовпчиків, що складають 1640 грн., а тому суд не вбачає підстав для збільшення вказаної суми. Крім цього, враховуючи часткове погашення збитків відповідачем в розмірі 480 грн., суд вважає, що остаточна сума, що підлягає сплаті складає 1160 грн. Разом з тим, з урахуванням індексу інфляції, в період з 17 листопада 2005 року ( час набрання вироком законної сили ) до моменту звернення позивача до суду, зазначена сума складає 1759, 72 грн. (1160х151, 7/100 ). Крім цього, як видно з довідки ДП «Полтавалісгосп» від 29.12.2009р. на даний час вартість 3 кубів круглого лісу становить 1476 грн., а вартість 3 кубів дошки полової 8\~100 грн. Таким чином, оскільки на день розгляду справи в суді збільшилася вартість 3 кубів дошок та 3 кубів дерева ( кругляка ), вартість за викрадення яких на день постановлення вироку становила 1200 грн., а на сьогоднішній день складає 8100 грн., відповідач збитки за їх викрадення не відшкодував, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю сум визначених довідкою та встановленої рішенням суду, яка складає 6\~900 грн. ( 8100 1200 ). Але, оскільки згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених [PERSON] позовних вимог в розмірі 6016, 96 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 60, 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved