Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки за цією адресою, посилаючись на те, що 2/3 частини цього будинку було придбано сторонами у шлюбі за сумісні кошти на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого Першою Харківського району державною нотаріальною конторою 02.04.1998 року за реєстраційним номером 3-1169. Будинок та земельна ділянка зареєстровані за відповідачем [PERSON] Згідно ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю України, який діяв на час придбання спірної частки будинку, будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки вважаються рівними. Тому просила визнати за нею у порядку розділу спільного майна подружжя право власності на 1/3 частину зазначеного будинку та на А частину земельної ділянки. В процесі слухання справи позивач доповнила свої позовні вимоги вимогою про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним, оскільки їй не було відомо про здійснення приватизації земельної ділянки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши, що він не заперечує проти визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного житлового будинку, оскільки 2/3 частини цього будинку було придбано у шлюбі і за законом є спільною сумісною власністю подружжя, в якій кожному з них належить по 'А частині цієї власності. Що ж стосується земельної ділянки, то вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки він приватизував цю земельну ділянку і вона є його особистою власністю, не є власністю подружжя і тому не підлягає розділу між подружжям, підстави для визнання приватизації недійсною відсутні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Харківського району державною нотаріальною конторою 02.04.1998 року за реєстраційним номером 3-1169, було придбано 2/3 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], що не заперечується відповідачем. 1/3 частина цього житлового будинку належить відповідачу на підставі договору дарування, посвідченого Першою держнотконторою Харківського району 02.04.1998 року за р.№3-1167 (а.с.49). Відповідач [PERSON] не заперечує проти розділу спільної частини житлового будинку. Тому, на підставі ст.60,70 Сімейного Кодексу України у порядку розділу спільного майна колишнього подружжя можливо визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Що стосується вимог позивача про визнання права власності на 'А частину земельної ділянки та про визнання державного акту на земельну ділянку недійсним, то вони не підлягають задоволенню, оскільки, по-перше, позивачем не наведено підстав для визнання приватизації недійсною. По-друге, земельна ділянка була надана відповідачу [PERSON] у приватну власність на підставі рішення №92 від 09.03.1999 року виконкому Південної міської ради Харківського району Харківської області «Про перебудову старого житлового будинку новим в домоволодінні [ADDRESS], а також передачі в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства», копію якого з мокрою печаткою суд оглянув в судовому засіданні, і згідно з яким передана безкоштовно гр.[PERSON] Андрійовичууприватну власність земельна ділянка з фонду земель Південноміської ради в [ADDRESS] площею 1000 кв.м для обслуговування житлового будинку, площею 575 кв.м. для ведення особистого підсобного господарства, з видачею державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Право приватної власності на цю земельну ділянку відповідача [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.8), оригінал якого суд оглянув у судовому засіданні, довідкою Центру Державного Земельного Кадастру (а.с.41). За ст.60 ч.І Сімейного Кодексу України, спільним сумісним майном подружжя є майно, набуде сторонами у шлюбі. Зазначену вище земельну ділянку не можна вважати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки земельна ділянка, право власності на яку придбано шляхом приватизації, являється особистою приватною власністю того з подружжя, кому вона безкоштовно передана у власність. В даному випадку вони виступають не як учасники подружнього союзу, а як громадяни України, які реалізують своє право на отримання частини державного земельного фонду без залучення коштів подружжя. Статтею 6 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року передбачено, що безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), що має місце в даному випадку. Тому, відповідно до ст.57 Сімейного Кодексу України, зазначена земельна ділянка є власністю одного з подружжя, [PERSON], і не підлягає розділу між колишнім подружжям. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: partial