Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, проте більше 20 років в ній не проживає, а тому відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України втратив право на користування нею. Відповідач [PERSON] позов не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просить суд постановити рішення, яким зобов'язати позивача за первісним позовом [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його у цю квартиру. Зустрічний позов мотивує тим, що він проживає у спірній квартирі з 1974 року на правах члена сім'ї, позивач за первісним позовом [PERSON] незаконно здійснив приватизацію квартири, одночасно із зверненням до суду з позовом змінив замки у вхідних дверях, сфабрикував акти про його не проживання у спірній квартирі. Як на підставу своїх позовних вимог вказує також на те, що відповідно до договору дарування /і частини спірної квартири, укладеного між позивачем [PERSON] та їх матір'ю [PERSON] 26.01.2008 року, відповідач визнав його законне право на користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, зустрічний не визнала, додатково пояснила, що позивач та відповідач є рідними братами, дійсно проживали у спірній квартирі, проте, створивши сім'ю, відповідач [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до дружини в село Підгайчики Самбірського району, з того часу, а це близько 20 років, у спірній квартирі не проживає. Коли ще була живою мати сторін по справі, то часом її провідував як гість, зареєстрований у квартирі не був. Позивач [PERSON] та мати сторін по справі [PERSON] приватизували спірну квартиру, а в подальшому [PERSON] свою частку подарувала позивачу [PERSON] згідно договору дарування від 26.01.2008 року. На час приватизації квартири відповідач не був зареєстрований у спірній квартирі, не проживав у ній, а тому участі у її приватизації не брав. У вересні 2006 року відповідач був зареєстрований у спірній квартирі тимчасово на один рік, при цьому необхідність реєстрації свого місця проживання у спірній квартирі мотивував необхідністю отримання кредиту. У 2007 році відповідач був зареєстрований у спірній квартирі на постійно, при цьому позивач на це згоди не давав, згоду давала лише мати сторін по справі [PERSON] В подальшому позивач [PERSON] погодився з фактом реєстрації відповідача у спірній квартирі, що і зазначено в договорі дарування від 26.01.2008 року. 21.03.2009р. мати сторін по справі [PERSON] померла. Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживав більше одного року після смерті матері, а реєстрація його місця проживання за адресою [ADDRESS] носила формальний характер, то він втратив право на користування цією квартирою, а тому його зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення просить відхилити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, свій зустрічний позов підтримав, додатково пояснив, що у спірній квартирі проживає з 1974 року, ніколи проживати у ній не переставав, позивач [PERSON] незаконно здійснив приватизацію квартири без його участі. При укладенні договору дарування частини квартири від 26.01.2008 року, коли мати сторін по справі подарувала позивачу [PERSON] 1/2 частину спірної квартири, позивач визнав його право проживання у спірній квартирі та підкреслив додатково, що укладений договір надалі не змінюватиме його права користування квартирою. Всупереч цьому позивач у червні 2009 року змінив замки у вхідних дверях і звернувся до суду з позовом, сфальсифікувавши при цьому акти про його не проживання у спірній квартирі. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з будинкової книги на квартиру [ADDRESS] станом на 17.05.2006 року у цій квартирі були зареєстровані позивач [PERSON] та його мати [PERSON] Розпорядженням органу приватизації при Рудківській міській Раді № 29 від 17.05.2006 року спірна квартира буча передана у спільну часткову власність позивачу та його матері [PERSON], та 29.05.2006 року їм було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 541713. Вказане свідоцтво про право власності було зареєстроване у Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11014906 від 22 червня 2006 року. З огляду на наведені докази, суд приходить до висновку, що позивач та його мати [PERSON] з передбачених законом підстав набули права спільної часткової власності на спірну квартиру. Як вбачається з будинкової книги на квартиру [ADDRESS] довідки № 1377 від 17.06.2009 року, копії паспорта відповідача [PERSON], лише після приватизації спірної квартири, а саме 26 вересня 2006 року відповідач [PERSON] був зареєстрований у ній тимчасово - до 22 вересня 2007 року, а з 02 жовтня 2007 року зареєстрований за вказаною адресою постійно. Як вбачається з договору дарування від 26.01.2008 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частку у спірній квартирі позивачу [PERSON], останній на момент укладення договору дарування визнавав право відповідача на проживання у спірній квартирі. Так, відповідно до п.6 договору дарування сторони свідчать, що на момент укладення цього договору в квартирі є зареєстрований і має законне право на користування відповідач [PERSON] і договір дарування не змінює прав сторін, а саме - дарувальника [PERSON] позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Оцінюючи зміст п.6 договору дарування від 26.01.2008 року, суд приходить до висновку, що цим пунктом договору дарування сторони договору підтвердили право відповідача на користування спірною квартирою як члена сім'ї, яке виникло у нього до укладення договору дарування, а саме - з часу його реєстрації у спірній квартирі, при цьому обдаровуваний - позивач [PERSON] жодних додаткових обов'язків на себе по відношенню до відповідача не брав. Свідок [PERSON] показала суду, що вона на протязі останніх декількох років життя [PERSON], яка хворіла та померла [INFO] року, доглядала її, готувала їй їсти, оскільки позивач, який є її зятем, працює за кордоном, а відповідач проживає з сім'єю в селі Підгайчики. Відповідач на протязі тривалого часу у спірній квартирі не проживав, до матері провідати приїжджав рідко і на короткий час, при цьому дружина відповідача навіть не виходила з машини. Відповідач регулярно бував у матері лише на Різдво та Паску, причому в якості гостя, а не особи, яка проживає у квартирі. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає в будинку № 12а поверхом вище від спірної квартири з дитинства. Позивача та відповідача по справі знає з малих років, знав також їх батьків. Ствердив, що за останні роки бачив відповідача лише декілька разів, як він заходив до матері. Ніколи не бачив його біля спірної квартири в домашньому одязі, ранком, як він виходить на роботу, чи ввечері, коли повертається. Ствердив також, що після смерті [PERSON] у спірній квартирі ніхто не живе, йому це достовірно відомо, так як за характером роботи і , він часто повертається додому пізно ввечері, і у квартирі жодного разу не бачив увімкненого світла. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є депутатом Рудківської міської Ради та неодноразово виходив в складі комісії за адресою [ADDRESS] складати акти про факт не проживання відповідача по справі за заявами позивача по даній справі. При цьому квартира постійно була зачиненою, зі слів сусідів йому відомо, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі на протязі багатьох років, про що складені відповідні акти. Як вбачається з актів від 24.04.2009р, 14.05.2009 р, 01.06.2009р, 10.06.2009р., складених комісією Рудківської міської Ради, встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає. На підставі наведених доказів суд приходить до висновку, що факт не проживання відповідача у спірній квартирі більше одного року є доведеним, при цьому суд критично оцінює пояснення відповідача про не проживання у спірній квартирі по причині чинення йому перешкод в користуванні квартирою, оскільки, як вбачається із зустрічної позовної заяви, позивач [PERSON] змінив замки на вхідних дверях лише 10.06.2009 року, тобто безпосередньо перед зверненням до суду. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки зібраними по справі доказами встановлено, що відповідач постійно проживає з сім'єю в селі Підгайчики, а у спірній квартирі не проживає понад один рік, а, отже, втратив право на користування нею. З цих же підстав не підлягає задоволенню зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та вселення в неї.

Outcome: dismissed