Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-22 00:00:00

07.11.2008 року Українське державне підприємство поштового зв’язку “ [PERSON] ” в особі [PERSON] звернулось в суд з позовом до [PERSON] про повернення коштів. Покликається на те, що згідно колективного договору Українського державного підприємства поштового зв’язку “ [PERSON] ” в особі [PERSON] на 2005-2007 роки та на підставі Договору про надання освітніх послуг від 05.07.2006 року [PERSON] оплачувала навчання [PERSON] в [INFO] , як працівнику дирекції. Протягом 2006-2008 років Волинською дирекцією УДППЗ “ [PERSON] ”, згідно платіжних доручень № [NUMBER] від 06.09.2006 року, № [NUMBER] від 28.04.2007 року, № [NUMBER] від 26.10.2007 року, № [NUMBER] від 08.05.2008 року, перераховано кошти за навчання в розмірі 6200 грн. 18.07.2008 року відповідач [PERSON] звільнилась з роботи за власним бажанням, проте, кошти, які були проплачені Волинською дирекцією УДППЗ “ [PERSON] ” за навчання не повернула чим порушила п.12 додатку № [NUMBER] колективного договору, в якому зазначено, що після закінчення навчання працівник зобов’язаний відпрацювати на підприємстві не менше трьох років. У разі звільнення працівника до зазначеного терміну вартість навчання повертається ним в день звільнення. При звільненні кошти повернуті не були. Покликаючись на викладене, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 6200 грн., проплачені за навчання відповідача та судовий збір в розмірі 62 грн. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву з вищенаведених підстав, підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, відносно його задоволення не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05 липня 2006 року було укладено договір про надання освітніх послуг (а.с.6). Відповідно до договору, позивач взяв на себе зобов’язання здійснити навчання [PERSON] в [INFO] , як працівнику дирекції. Згідно п.12 абз.2 додатку № [NUMBER] Колективного договору оплата за навчання працівників, які навчаються без відриву від виробництва за напрямами діяльності філіалу, здійснюється на договірній основі за погодженням з УДППЗ “ [PERSON] ”. Після закінчення навчання працівник зобов’язаний відпрацювати на підприємстві не менше трьох років. У разі звільнення працівника до зазначеного терміну вартість навчання повертається ним в день звільнення (14-16). Також встановлено, що позивач взяті на себе зобов’язання виконав належним чином, а саме, проплатив за навчання відповідача кошти в розмірі 6200 грн., що стверджується платіжними дорученнями № [NUMBER] від 06.09.2006 року, № [NUMBER] від 28.04.2007 року, № [NUMBER] від 26.10.2007 року, № [NUMBER] від 08.05.2008 року (а.с.7-10). Наказом №35/К (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 18.07.2008 року [PERSON] було звільнено з Українського державного підприємства поштового зв’язку “ [PERSON] ” в особі [PERSON] за власним бажанням, проте, всупереч п.12 абз.2 додатку № [NUMBER] Колективного договору, [PERSON] кошти, проплачені позивачем не повернула. Таким чином, суд вважає цілком підставною вимогу позивача про повернення коштів, сплачених за навчання, і приходить до висновку про стягнення з віповідача на користь позивача 6200 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України також підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: approved