Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В заяві вказує, що з вересня 1986 року по грудень 2009 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. У грудні 2009 року шлюб було розірвано. Дитина після розлучення проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно погодився надавати матеріальну допомогу, але вона не одержує від нього ніякої допомоги, тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно не визнав в заявленому обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження.(а.с.4), шлюб між сторонами було розірвано 12 грудня 2009 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3), дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Талалаївської селищної ради (а.с.2). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.181 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Суд, вирішуючи питання про розмір аліментів, згідно пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів» та ст.182 СК України враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує, що прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 6 до 18 років на 2010 рік з 01.01.2010 року до 31.03.2010 року згідно із Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року становить 901 гривню з послідуючим підвищенням до 957 грн. Суд виходить з того положення, що відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надав суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його повного звільнення від сплати аліментів чи значного зменшення заявленої суми - він являється батьком дитини, працездатний, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває (а.с.15), доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність суду не надав, інших непрацездатних утриманців у відповідача немає, згодний платити аліменти в сумі 250 гривень щомісячно. Згідно довідки Талалаївського відділення Бахмацької МДПІ (а.с.16) відповідач перебуває на обліку в державній податковій інспекції як субєкт підприємницької діяльності з 08.04.1999 року, 26.11.2009 року ним подана заява про припинення підприємницької діяльності, але станом на 03.02.2009 року процедура зняття з обліку ще не завершена. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач на даний час не працює, має нерегулярний дохід, не має можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і вважає, що розумним, і таким, що відповідає інтересам обох сторін та неповнолітньої дитини буде розмір аліментів 400 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача державне мито в сумі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial