Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Сєвєродонецькрадіотехніка» про стягнення суми внеску та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19.11.2007 р. між відповідачем КС «Сєвєродонецькрадіотехніка» в особі голови правління [PERSON] та позивачем укладено Договір № 7237 про залучення [PERSON] (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно п. 1.1. Договору позивач, як член Кредитної спілки, вніс [PERSON] (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки в розмірі 12000,00 грн., а остання прийняла [PERSON] на умовах строковості, зворотності та платності на строк, початком якого є дата внесення [PERSON], а закінченням - 19 листопада 2008 року. Процентна ставка за [PERSON], згідно п.2.2 Договору встановлюється у розмірі 22 процентів річних. На протязі дії договору позивач одержував процентну ставку за внеском у розмірі, встановленому договором. 19 листопада 2008 року закінчився строк [PERSON], передбачений п. 1.1. Договору. Згідно п. 3.2.3 Договору після настання терміну, визначеного п.1.1 Договору в якості закінчення строку [PERSON], протягом 5 (п'яти) днів відповідач - Кредитна спілка «Сєвєродонецькрадіотехніка» повинен був повідомити позивача, як члена КС про припинення нарахування процентів на [PERSON] і про необхідність отримання [PERSON] в сумі 12000 грн. 08.01.2009 року позивач був змушений на ім'я голови правління КС «СРТ» подати письмову заяву, в якій просив повернути йому внесок у сумі 12000 грн. 28.01.2009 р. за № 166 КС «Сєвєродонецькрадіотехніка» була надана письмова відповідь, в якій вказано про фінансово-економічну кризу в Україні, про ажіотажний попит вкладників на повернення вкладів, принесення вибачень та сподівання на взаєморозуміння, але [PERSON] (вклад) позивачу не повернуть. З 20.11.2008 року відповідач причинив позивачу збитки в сумі 12000 грн. Крім того, позивач не одержав доходи, які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право власності не було порушено (упущена вигода), що складають 740,67 грн. Таким чином, загальна сума збитків: основна сума невиплаченого внеску, упущена вигода з урахуванням індексу інфляції складає 13008,22 грн. Утримуючи гроші позивача відповідач завдав йому великі моральні страждання. Порушився нормальний ритм життя позивача, він втратив спокій, кожен день думає, коли йому буде повернутий [PERSON] (вклад) та чи буде він взагалі повернутий, що негативно сказалося на стані його здоров'я. Позивачу знадобиться тривалий час для відновлення свого стану, який існував до порушення його права. Моральну шкоду позивач оцінює в 12000 грн. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь суму внеску та упущену вигоду з урахуванням індексу інфляції в сумі 13008,22 грн., моральну шкоду в розмірі 12000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 100 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Під час розгляду справи, позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій додатково вказав, що 13 березня 2009 р. після подання ним до суду позовної заяви про стягнення з відповідача 13008,22 грн. внеску з індексом інфляції (з них 12000 грн. - [PERSON]), КС «СРТ» частково погасила заборгованість в сумі 300,00 грн. та 3798,00 гри., що видно з графіка розрахунків, наданих суду відповідачем. Не повернувши позивачу частково внесок, який, згідно п. 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», належить йому, як члену кредитної спілки на праві приватної власності, відповідач порушив його право власності. Не виконавши своєчасно умови п. 3.2.3 Договору, не повернувши позивачу [PERSON], з наступного дня після закінчення строку Договору, тобто з 20 листопада 2008 року та частково повернувши в березні 2009 року, відповідач причинив позивачу збитки в сумі 7902 грн., а з індексом інфляції 8384,02 грн. Позивач також не одержав доходи (упущена вигода), які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Сума упущеної вигоди за період з 20.11.08р. по 10.02.2010р. складає 2411,66грн. Загальна сума збитків та упущеної вигоди з урахуванням частково виплаченого та індексу інфляції складає 11608,11 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму внеску та упущену вигоду з урахуванням індексу інфляції в сумі 11608,11 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, підтвердила доводи, викладені у позові, вважає, що позовні вимоги повністю обгрунтовані, своїми незаконними діями відповідач завдав позивачу як матеріальних збитків та моральної шкоди. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких вказано, що позовні вимоги вони визнають частково, а саме визнають, що між [PERSON] та КС "СРТ" був укладений Договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №7237 від 19.11.2007р. на суму 12 000 грн. Залишок за Договором № 7237 від 19.11.2007р. станом на 16.02.2010 року складає: основна сума 7 902 грн., нараховані відсотки в сумі 2 647 грн. погашені в повному обсязі. Щодо стягнення упущеної вигоди то, донараховувати відсотки спілка не має можливості тому, що Згідно п. 2.4 Договору "Про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок": "Нарахування процентів на [PERSON] починається з наступного дня після внесення Членом КС [PERSON] та припиняється в день, визначений п. 1.1. цього Договору в якості закінчення строку [PERSON], або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання цього Договору", тобто нарахування відсотків згідно умов вказаного Договору припинилося відповідно 19 листопада 2008 року, отже для подальшого нарахування відсотків підстав не має, так як вказаний Договір не був пролонгований. Щодо нарахування індексу інфляції за порушення грошового зобов'язання, то цю вимогу вони не визнають тому, що умови вказаного Договору не передбачають такого положення. До того ж всі збитки позивач розраховував виходячи із суми 11 700 грн., хоча залишок за Договором зараз інший. Щодо стягнення моральної шкоди, то вони вважають цю вимогу безпідставною тому, що позивач не надав жодних підтверджень нанесення такої шкоди саме Кредитною спілкою "СРТ". Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 300 (триста) грн., то цю вимогу відповідачі не визнають тому, що позивачем не надано жодного доказу щодо понесення таких витрат. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.11.2007 року між [PERSON] з одніє сторони та Кредитною спілкою «Сєвєродонецькрадіотехніка» з іншої був укладений договір № 7237 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого [PERSON] вніс внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а спілка прийняла внесок на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 12 000 гривень. На строк, початком якого є дата внесення [PERSON], а закінченням 19 листопада 2008 року (п. 1.1. Договору). Відповідно п. 2.2 даного договору процентна ставка за [PERSON] встановлюється у розмірі 22 процентів річних. Згідно п. 3.2.3 договору спілка зобов'язується після настання терміну, визначеного п. 1.1. цього Договору в якості закінчення строку [PERSON], протягом 5 днів повідомити Члена про припинення нарахування процентів на [PERSON] і про необхідність отримання Членом КС [PERSON] та нарахованих але не сплачених процентів. Відповідно графіку розрахунків КС «СРТ» залишок за договором № 7231 від 19.11.2007 року станом на 16.02.2010 року складає: 7902 грн. - основна сума боргу, нараховані відсотки погашені в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про кредитні спілки» діяльність кредитної спілки ґрунтується на таких основних принципах - добровільність вступу та свободи виходу з кредитної спілки. Згідно ч. 7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Відповідно ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» кошти, внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти ) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Згідно п. 2 ч.2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 Закону України «Про кредитні спілки», статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми внеску підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги щодо стягнення упущеної вигоди з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення не підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність Кредитної спілки «Сєвєродонецькрадіотехніка» за несвоєчасне повернення вкладнику коштів має визначатися відповідно до положень укладеного сторонами договору, спеціальних законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо цих правовідносин, а якщо немає там норм про таку відповідальність, - до загальних положень зобов'язального права про відповідальність за порушення зобов'язань. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» на ці правовідносини не поширюється. Відсотки за користування Вкладом встановлені умовами Договору № 7231 від 19.11.2007 року. Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Отже, для того, щоб неустойка вважалася законною та застосовувалася незалежно від домовленості сторін договору, необхідно, щоб законом або іншим актом цивільного законодавства було визначено її конкретний розмір, а також підстави стягнення. Тому неможна вважати визначенням законної неустойки положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», яким встановлено граничний розмір саме договірної неустойки. Згідно Договорів № 7231 від 19.11.2007 року розмір неустойки за невиконання та/або неналежне виконання умов цих договорів не встановлено. Також, вимоги щодо упущеної вигоди суд вважає, що не можуть бути задоволені за наступних підстав. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже, упущена вигода відображає різницю між реально можливим в майбутньому потенційно отриманим за звичайних обставин майном та вже наявним майном. Упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою. В даному випадку суду не надано належних та обгрунтованих доказів розміру упущеної вигоди позивачем. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні інших цивільних прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. В судовому засіданні позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що йому неповерненням суми внесків депозитних вкладів та нарахованих процентів було завдано моральну шкоду. Отже посилання на те, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав, усвідомлюючи, що порушено його право власності, право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд не може взяти до уваги і вважати достатнім для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Крім того, умовами вищевказаного договору не передбачено відшкодування моральної шкоди як додаткової відповідальності за не виконання його умов. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Отже до складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Згідно п. 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно договору про надання юридичних послуг № 15 від 16.02.2009 року [PERSON] сплатив [PERSON] 100 грн. та відповідно договору про надання юридичних послуг № 4 від 16.01.2010 року [PERSON] сплатив [PERSON] 200 грн.. Як видно з матеріалів справи, то [PERSON] є фахівцем у галузі права, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В00 № 022854; копією Свідоцтва про сплату єдиного податку з виду діяльності - юридичні послуги. Сплата суми у розмірі 300 гривень підтверджується дослідженою в судовому засіданні 11.02.2010 року книгою обліку прибутків та витрат підприємця [PERSON], яка прошнурована та скріплена печаткою, згідно якої позивачка сплатила вказану суму за надання правової допомоги одноразово 100 гривень та відповідно 200 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.а ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 із заяв і скарг, що подаються до суду, та за видачу судом копій документів ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 79,02 грн., а також на користь позивача сплачені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., що підтверджується квитанцією № 803/867 від 16.02.2009 року.

Outcome: partial