Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Представник позивача подав клопотання про уточнення прізвища відповідача та пояснив, що КТП «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення [PERSON], яке знаходиться по вул. Р.Шухевича 18/66, що у місті Рівному. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань та несвоєчасного внесення платежів утворилась заборгованість за використану теплову енергію станом на 01.09.2009 року в розмірі 12264,58 гривень, які просив стягнути з відповідача на користь КТП «Теплотранссервіс». Відповідач позов не визнав та пояснив, що КТП «Теплотранссервіс» проводило нарахування по оплаті послуг з опалення та гарячого водопостачання за квартиру, загальною площею 48,3 м2 та за чотирьох, прописаних осіб, поряд з тим в квартирі [ADDRESS], проживає три особи, а її площа становить 47,8 м2. Зазначив, що всупереч вимозі ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на неодноразові звернення про укладення договору про надання відповідних послуг не реагував, а тому договір укладено не було. Також, відповідач вказав, що послуги по опаленню та гарячому водопостачанню надавались йому неналежної якості, однак із письмовою заявою на відключення від отримання таких послуг він не звертався, як і не звертався із актом-претензією щодо якості таких послуг. Просив у задоволенні позову відмовити та врахувати, що позивач просить стягнути борг за період з 1998 року по грудень 2009 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Судом безспірно встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Стаття 68 Житлового кодексу України визначає, що квартиронаймач (власник) зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із витягу по особовому рахунку № 044887, опалювальна площа квартири [ADDRESS], складає 48.3 м2, в якій проживає чотири особи, при чому остання оплата отриманих послуг по опаленню та гарячому водопостачанню була здійснена у лютому 2000 року. Таким чином, відповідач достовірно знаючи про відомості, які занесені в його особовий рахунок, жодних дій щодо повідомлення позивача про зміну власника квартири, кількості осіб, які в ній проживають чи не відповідності площі квартири, на яку нараховується плата її опалювальній площі, не вчинив, що ним у судовому засіданні не оспорювалось, а тому позивач правомірно нараховував плату за теплову енергію виходячи із даних, що були подані відповідачем з 1999 року. Крім того, згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Отже, Законом визначено спеціальну процедуру доказування факту ненадання послуг. Враховуючи, що [PERSON] не реалізував своє право на виклик представника КТП «Теплотранссервіс» для складання акта-претензії, не звертався до позивача із заявою про припинення надання послуг, а вчинив такі дії лише після звернення позивача до суду з позовом, суд не може прийняти до уваги пояснення відповідача стосовно неналежної якості наданих йому послуг по теплопостачанню. Згідно ст. 19 Закон України «Про теплопостачання», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 24 цього ж Закону визначено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Однак, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, договір про надання послуг з теплопостачання не уклав, а його борг за використану теплову енергію по вказаній квартирі за період з січня 1999 року по грудень 2006 року складає 6401,99 грн., з грудня 2006 року по грудень 2009 року - 5862,59 грн., а всього 12264,58 грн. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідач заявив відповідне клопотання, а представник позивача із заявою про визнання причини пропущення позовної давності поважною не звертався, суд вбачає за необхідне застосувати строк позовної давності до позовних вимог, а отже, заборгованість за теплову енергію підлягає стягненню з грудня 2006 року.

Outcome: approved