Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ДП НАК „Надра України „Чернігівнафтогазгеологія „Пирятинська нафтогазорозвідувальна експедиція, і просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену зарплату за вересень 2009 року в сумі 1130,29 грн, польове забезпечення за останній рік роботи в сумі 4030 грн. та стягнути з відповідача 2000 грн. моральної шкоди. Також просить визнати дії відповідача щодо винесення наказів №64-к від 19.06.2009 року про надання йому відпустки без збереження зарплати за період з 23.06.2009 року по 07.08.2009 року, наказу №99-к від 05.10.2009 року про надання йому відпустки без збереження зарплати за період з 01.10.2009 року по 31.11.2009 року та наказу №115-к від 05.11.2009 року про надання йому відпустки без збереження зарплати за період з 01.11.2009 року по 31.12.2009 року неправомірними, скасувати вказані накази та стягнути з відповідача на його користь зарплату за час вимушеного прогулу внаслідок перебування його у відпустці без збереження зарплати за період з 05.07.2009 року по 07.08.2009 року та з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року. Одночасно просить звільнити його від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, оскільки це передбачено законодавством та допустити негайне виконання рішення, якщо воно буде прийнято на його користь. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги і в їх обґрунтування пояснив, що з травня 1995 року працював бурильником експлуатаційного розвідувального буріння свердловини на нафту і газ у ДП „Чернігівнафтогазгеологія, „Пирятинська газорозвідувальна експедиція. 21.12.2009 року його було звільнено з роботи в звязку зі скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідач нарахував йому зарплату за вересень 2009 року в сумі 1130,29 грн, польове забезпечення за останній рік роботи в сумі 4030 грн.., але не виплатив їх в звязку з відсутністю коштів. Вважає, що дії відповідача є незаконними, оскільки розрахунок з ним повинні були провести при звільненні, відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України. До цього часу розрахунок не проведено. Крім того відповідачем його було примусово відправлено у відпустку без збереження зарплати, тому вважає такі дії незаконними і просить стягнути зарплату за час вимушеного прогулу. Також просить стягнути компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати. Затримкою виплати зарплати йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в скрутному становищі його сімї, душевних переживаннях, в тому, що він відмовляв собі і близьким у придбанні речей першої необхідності, порушились нормальні життєві звязки з оточуючими. Таку моральну шкоду він оцінює в 2000 гривень. В подальшому пояснив, що дійсно, заробітна плата за вересень 2009 року та компенсація йому виплачені. Тому просив задовольнити позов лише в іншій частині. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що виплатити заборгованість не вбачалось можливим в звязку з відсутністю коштів на рахунку. Також позивачем було пропущено тримісячний строк звернення за захистом своїх прав до суду, а тому йому необхідно відмовити в задоволенні позову. Подала до суду письмові заперечення проти позову. Пояснила, що на день розгляду справи заробітна плата та компенсація за її несвоєчасну виплату позивачу сплачені згідно наданих суду платіжних доручень. Згідно поданої суду заяви просила подальший розгляд справи проводити в її відсутності. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що позивач з травня 1995 року працював бурильником експлуатаційного розвідувального буріння свердловини на нафту і газ у ДП „Чернігівнафтогазгеологія, „Пирятинська газорозвідувальна експедиція. 21.12.2009 року його було звільнено з роботи в звязку зі скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідач нарахував йому зарплату за вересень 2009 року в сумі 1130,29 грн, польове забезпечення за останній рік роботи в сумі 4030 грн. Згідно ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Ці вимоги чинного законодавства відповідачем не дотримувалися і на день розгляду справи в суді відповідачем позивачу виплачена лише заборгованість по заробітній платі та компенсація в звязку з порушенням строків її виплати. Польове забезпечення за останній рік роботи в сумі 4030 грн. не виплачено. Отже, в частині стягнення польового забезпечення позовні вимоги підлягають задоволенню. Проте, позивачем було пропущено передбачений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення за захистом своїх прав щодо оскарження наказів про надання йому відпустки без збереження заробітної плати та оплати вимушеного прогулу. Оскільки відповідач наполягав на застосуванні стоку позовної давності до вказаних вимог, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Суд також прийшов до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вона не доведена в судовому засіданні жодними доказами. Позивач звільнений від сплати судових витрат, але, згідно ст. 88 ЦПК України, в такому випадку, при постановленні рішення на його користь, судові витрати стягуються з другої сторони.

Outcome: partial