Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя та визнати за ним право власності на 1\\2 частку у цій квартирі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він з відповідачкою [PERSON] перебував у шлюбі з 25.011.1995 р. по 04.10.2007 р. У цей період часу - а саме 22.12.2005 р. ними була придбана квартира по вул. Студинського 4 \\ 25 у м.Львові, яка формально була зареєстрована на відповідачку . Деякий період часу він проживав у цій квартирі, сплачував комунальні послуги та квартплату за неї. Однак, на даний час відповідачка не визнає його права на частку у цьому майні, яке він вважає спільним майном подружжя , тому він вимушений звернутись в суд за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали посянненя,аналогічні змісту позову. Представник відповідачки позовні вимоги заперечила і пояснила, що відповідачка [PERSON] являється її донькою. Між позивачем та її донькою [PERSON] на початку 2000-го року стали виникати конфлікти, позивач ніде не працював, не утримував сім»ю, не цікавився дитиною. Через таке [PERSON] вимушена була оформити документи і поїхати на заробітки за кордон. [PERSON], [INFO] [PERSON] залишила у представника відповідачки , оскліьки своєму чоловікові не довіряла. Після її від'їзду позивач почав зустрічатись з іншою жінкою , до доньки майже не навідувався і не давав ніяких коштів на її утримання. Дитина була повністю на утриманні матері ,а вихованням займалась бабця. Фактично з 2002 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, не переписувались і не спілкувались між собою, сім»ї вже фактично не існувало. [PERSON], працюючи за кордоном, відкладала кошти на придбання квартири, частину коштів позичила у своїх знайомих, які працювали із нею, надіслала кошти їй-своїй матері і попросила свою сестру [PERSON] , щоб та підшукала для неї та дитини квартиру для купівлі. Оскільки донька не могла приїхати на Україну , перший договір купівлі-продажу спірної квартири був оформлений на сестру відповідачки [PERSON], хоча всі кошти на придбання квартири дала [PERSON] Про придбання цієї квартири дружиною [PERSON] знав, ніколи на неї не претендував . Коли вже 22.12.2005 р. приїхала [PERSON] на Україну, вона із [PERSON] пішли до нотаріуса і оформили ще один договір купівлі-продажу ,на підставі якого власником вже стала [PERSON] При цьому оформленні був присутній [PERSON],оскількивін формально ще був чоловікомМарко Л.С. і його присутності вимагала нотаріус. На прохання [PERSON] [PERSON] дозволила кілька місяців пожити йому у спірній квартирі, поки він не вирішить свої житлові проблеми, але всі витрати за квартиру несла [PERSON] Представник відповідачки вважає, що оскільки з 2002 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружні стосунки , сім»ї вже не існувало, спірна квартира була придбана за особисті кошти [PERSON], ця квартира не може бути спільним майном подружжя і не підлягає поділу. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом, самостійних вимог по даній справі не предявляв. Зясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін,суд вважає ,що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних мотивів. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України вважається ,що кожна річ, набута за час шлюбу ,є обєктом спільної сумісної власності подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25.11.1995 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Із договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ,посвідченого нотаріально 29.11.2003 р. вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила спірну квартиру . За договором купівлі-продажу від 22.12.2005 р. [PERSON] продала, а [PERSON] купила вказану квартиру. Як ствердила у судовому засіданні свідок [PERSON] цю квартиру вона придбала за кошти , які їй надала [PERSON] і на її прохання - для неї та дитини. Оскільки на час придбання квартири [PERSON] перебувала за кордоном, не могла легально оформити належним чином доручення на представництво її інтересів, не могла повернутись на Україну, тому попросила її, [PERSON] купити для неї цю квартиру. За їх домовленістю, при можливості приїзду на Україну [PERSON] та [PERSON] повинні були переоформити цю квартиру на справжнього власника- Марко [PERSON] і було зроблено 22.12.2005 р. При оформленні договору від 22.12.2005 р. ніякі кошти [PERSON] не передавались, це було просто переоформлення квартири на неї ,як на дійсного власника. При оформленні договору був присутній [PERSON].який без жодних заперечень на питання нотаріуса підписав свою згоду і на частку у праві власності на квартиру не претендував, оскільки на той час у нього вже була інша фактична сімЯ . Із оглянутої у судовому засіданні цивільної справи №2-4808\\2007 р. вбачається, що [PERSON]С, звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу 04.07.2007 р. У позовній заяві, а потім у судовому засіданні покликалась на те. що з 2002 року вона перебувала у Італії, з чоловіком не підтримувала ніяких стосунків, він зустрічався із іншою жінкою, у якої від нього народилась у 2007 році дитина. [PERSON] у судовому засіданні при розгляді справи про розірвання шлюбу ствердив, що з 2002 року вони з дружиною не підтримували жодних стосунків, не вели спільного господарства , він не спілкувався з дитиною і не надавав коштів на її утримання, проживав окремо. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.10.2007 р. шлюб між сторонами розірвано, у рішенні зазначено, що сторони не підтримують подружніх стосунків , проживають окремо і не ведуть спільного господарства з 2002 року. Рівення суду [PERSON] не оскаржував. Із оглянутої у судовому засіданні цивільної справи №2-6533\\2007 р. вбачається, що [PERSON] у вересні 2007 року зверталась до суду із позовом про стягнення із? відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], при цьому у позові зазначила, що із [PERSON] не проживає однією сімєю з березня 2002 року. Такі ж пояснення позивачка дала у судовому засіданні при розгляді справи, відповідач [PERSON] такі покази не спростовував. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що на час придбання спірної квартири сторони фактично у шлюбі не перебували, проживали окремо, не вели спільне господарство, не підтримували між собою жодних стосунків , спірне майно було придбано виключно за кошти [PERSON], [PERSON] у цьому участі не приймав, про існування такої квартири йому було відомо з часу її придбання - ще з 2003 року. Відтак, спірна квартира не може вважатись спільним майном подружжя і поділу не підлягає, оскільки є особистим майном [PERSON] Покликання позивача на те, що квартира придбана до розірвання шлюбу з відповідачкою та що він деякий час проживав у цій квартирі з її відому, не дає підстав суду вважати спірне майно спільним майном подружжя.

Outcome: dismissed