Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні у її відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія нотаріально непосвідченого договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 29.11.2009 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копія нотаріально посвідченого договору дарування квартири [ADDRESS] від 21.07.1993 р.. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON] зазначивши, що у листопаді 2009 р. р. між ним та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка продала, а він купив квартиру [ADDRESS] за 3000 доларів США (23940 грн.). 29.11.2009р. між сторонами було укладено письмовий договір, позивач передав відповідачці обумовлену суму, відповідно до договору купівлі продажу, в якому зазначено, що гроші сплачені саме за купівлю нерухомості, а відповідачка передала документи на нерухоме майно та ключі. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги оформити договір в нотаріальному порядку вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач фактично вступив у володіння цим майном. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишньої власниці, однак, [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує, мотивуючи нестачею часу, поганим самочуттям і т.і. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачу було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передала документи та нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачці передані гроші, позивачу об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі продажу від 29.11.2009р., крім того, обставини продажу, передачі грошей сама відповідачка не оспорює. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачкою не сприймається, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідачки щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем.

Outcome: approved