Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 30.03.2009 року і в обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні послалась на наступне. 28.08.1999 року її чоловік - [PERSON], купив у відповідачів квартиру №8 розташовану в буд.№3 по вул.Гоголя с.Кремидівка Комінтернівського району Одеської області. Договір купівлі-продажу нерухомого майна був оформлений на регіональній товарній біржі у м.Одеса та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним №1/99-00219 від 28.08.1999 року, згідно якого [PERSON] купив, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали вказану квартиру за 7000 гривень. Договір на біржі, а не у нотаріуса був укладений тому, що це передбачалося ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та тому, що на біржі оформлення договору коштувало дешевше ніж у нотаріуса. Будинок належав продавцям на підставі Свідоцтва №11 про право власності на квартиру [ADDRESS] від 25.12.1996 року, яке було видано органом приватизації ВАТ Комінтернівське РТП Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого в Комінтернівському РБТІ 12.05.1997 року в книзі №14п, за реєстровим №31, стор.42. Після оформлення договору купівлі-продажу квартири чоловік своє право власності на неї зареєстрував в Комінтернівському РБТІ 30.09.1999 року. Згідно відмітки на договорі купівлі-продажу нерухомого майна реєстраційний напис був записаний в реєстрову книгу №14п за реєстровим №31 стор.42. 03.07.2008 року [PERSON] помер. Заповіту чоловік при житті не склав. Після його смерті вона, як єдиний спадкоємець за законом, звернулась до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину, яка належала спадкодавцеві, але їй було рекомендовано звернутися до суду звязку з тим, що договір купівлі-продажу будинку не посвідчений нотаріально. Представник відповідача - Кремидівської сільської ради Комінтернівського район\ Одеської області, в судове засідання не зявився, але суду була надана письмова заява про визнання позову і розгляд справи за їх відсутність. Треті особи, які проживають в [INFO], до суду не з'явились, причину неявки суду не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність третіх осіб. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. На підставі ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року діючий на час виникнення правовідносин між сторонами) договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради. В силу ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення у годи, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. До прийняття нового Цивільного кодексу України, який набув чинність 01.01.2004 року, оформлення договорів купівлі-продажу нерухомого майна було дозволено також на товарних біржах відповідно із Законом України «Про товарну біржу» №1956-Х1І від 10.12.1991 року, з наступними змінами та доповненнями. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, надане ним в п.4 постанови №3 від 28.04.1978 року ( з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини, дарування іншого майна на суму понад 500 крб. Якщо гака угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Статтею 328 ЦК України (в редакції 2004 року) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що 28.08.1999 року на регіональній товарній біржі у м.Одеса був оформлений і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним №1/99-00219, договір купівлі-продажу квартири №8, яка розташована в буд.№3 по вул.Гоголя в с.Кремидівка Комінтернівського району Одеської області, між [PERSON] та [PERSON] С.1., [PERSON] і [PERSON] /а.с.11-12/. 30.09.1999 року право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано Комінтернівським РБТ1 за №14п-3 І -42 /а.с.15-18/. Згідно свідоцтва про смерть, актовий запис за №28, [PERSON] помер 03.07.2008 року /а.с.13/. Як убачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, подружжя [PERSON] одружилися 30.09.1989 року /а.с. 10/. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оформлений на регіональній товарній біржі у м.Одеса, згідно якого [PERSON] купив, а [PERSON] С.1., [PERSON] та [PERSON] продали вказану квартиру, був укладений на законних підставах. Однак, вимога позивачки про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна №1/99-00219 від 28.08.1999 року задоволенню не підлягає за наступними підставами. Відповідно зі ст.25 ЦК України здатність мати усі цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як передбачає ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно із зазначеним вище, позивачка не може звертатися до суду в інтересах свого померлого чоловіка. Враховуючи те, що на день смерті [PERSON] йому належала придбана на законних підставах квартира, тому в день його смерті відкрилася спадщина на це нерухоме майно. Тобто позивачка має право в судовому порядку тільки вимагати визнання за нею, як за спадкоємцем, права власності на майно, що залишилося після смерті її чоловіка. Відповідно зі ст. І 21 7 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У чинність ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено у ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У чинність ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. На підставі ст.ст.47 ч.2, ст.227 ЦК УСРС, ст.ст. 25,328,1217,1218,1223,1225,1226,1268 ЦК України і

Outcome: partial