overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що рішенням Рівненського міського суду від 27 серпня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у мінімальному розмірі у сумі 167,10 гривень. Відповідач працює електрозварювальником, щомісячно отримує близько двох тисяч заробітної плати, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку. Відповідно до ч.4 ст.174 КК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності на те законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. На підставі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 27 серпня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у сумі 167,10 грн. щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про доходи №4153 від 10 листопада 2009 року, загальна сума доходу [PERSON] за травень-жовтень 2009 року становить 12565,90 грн. Згідно ст.192 ч.1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, а також покращення його матеріального стану, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а тому слід стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно від дня предявлення позову (16 листопада 2009 року) і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 183, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

11.11.2009р. [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], 02.06.1998р. народження, який зараз проживає з нею. Зазначає, що сімейні стосунки з відповідачем припинені. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, тому просить стягнути аліменти у розмірі 500 грн щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Суду пояснила, що з часу припинення сімейних стосунків відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона працює лікарем в санаторії «Лазурний», заробітна плата маленька. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що син навчається у 6 квасі загальноосвітньої школи, крім того відвідує музичну школу і секцію з плавання, навчання у яких платне. Вважає, що відповідач може платити таку суму аліментів, оскільки працює водієм таксі. Відповідач позов визнав. Не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Син проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що було визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідач працює в таксі. Матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Інших утриманців не має. Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на викладене, враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

В проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересовані особи ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім.. Петровського», КВЖРЕП Кіровського району м. Дніпропетровська, про належність правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог, заявниця в ході судового засідання посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1995 року № 002006 їй та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Однак в написанні імені заявниці була допущена помилка. На підставі, викладеного просила суд: ●встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житло від 22.12.1995 року № 002006 на квартиру [ADDRESS], в якому заявниця вказана як «Гавриловой Мари Кузьминичне» належить [PERSON]. Представник заінтересованої особи - ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім.. Петровського» в судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував. Заінтересована особа - КВЖРЕП Кіровського району м. Дніпропетровська в судове засідання свого представника не направили. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1995 року № 002006 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Однак в написанні імені заявниці була допущена помилка, а саме замість правильного на російській мові «Марии» - «Мари». Факт належності свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1995 року № 002006 на квартиру [ADDRESS], в якому заявниця вказана як «Гавриловой Мари Кузьминичне» належить [PERSON] підтверджується ксерокопією паспорту на імя заявниці де дата народження заявниці та її імя співпадає з датою народження зазначеною у свідоцтві про укладення шлюбу з [PERSON], копією паспорту заявниці у якому в графі місце проживання зазначено м. Дніпропетровськ, пл. Петровського, 2/68. Таким чином суд приходить до висновку, що при видачі свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1995 року № 002006 на квартиру [ADDRESS] робітником була допущена технічна помилка при написані імя заявниці на російській мові. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

В грудні 2009 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер 11 березня 2009 року. та якому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 січня 2005 року на праві приватної власності належали 37/200 частини житлового будинку № 29 по пров. Південному у м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд. Після звернення до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, стало відомо, що у зазначеному свідоцтві про право на спадщину прізвище померлого [PERSON] помилково вказано як «Зимін» замість «Зімін» Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, 18 січня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 5-25. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Управління по використанню й розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради - [PERSON] проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності документу має юридичне значення для заявника та дає йому можливість реалізувати свої законні права, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2005 року видано свідоцтво про право на спадщину після смерті 13 листопада 1990 року [PERSON], згідно якого [PERSON] є спадкоємцем 1/2 частини її майна, а саме: 37/100 частини житлового будинку № 29 по пров. Південному у м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд. Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2009 року помер [PERSON]. Відповідно до свідоцтва, виданого 11 травня 1951 року, про народження 22 лютого 1937 року [PERSON], його прізвище російською мовою записане як «Зимин». Таким чином, суд вважає встановленим, що прізвище [PERSON] у свідоцтві про право на спадщину 37/200 частини житлового будинку № 29 по пров. Південному у м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, виданого 18 січня 2005 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 5-24, вказано помилково як «Зимін» та зазначений документ належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обгрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 17.08.1996 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. З червня 2009 року подружні відносини між нею та відповідачем припинились, так як між ними втрачено почуття кохання та поваги, утворились різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, зясувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов піддягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

В січні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №335 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Судові витрати просила покласти на відповідача. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову, та розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 01 липня 2006 року уклали шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вона з дитиною мешкає окремо від відповідача. Сама вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач ніякої матеріальної допомоги їй не надає. Працювати вона не може, так як дитина не досягла віку 3 років. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користі аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку на її утримання. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, зо в звязку з тим, що з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, він згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню за наступними обставинами. В справі є копія свідоцтва про одруження та про народження дитини. Тому, враховуючи, що позивач по справі не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи ту обставину, що з відповідача також стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 'А частини всіх видів доходу, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

В грудні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 28.11.2008 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, а саме просила залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 28.11.2008 року. Подружні стосунки між ними припинились з січня 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст. 112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме - земельні ділянки, площею 0, 6008 га та 1,6638 га, які розташовані на території Новосілківської сільської Ради для будівництва житлового будинку, господарських будівель, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті його тітки [PERSON], яка померла 16 червня 2004 року. Державні акти на земельні ділянки втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права. Інших осіб, які могли б претендувати на спадкове майно немає. Згодом позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,6008 га., що розташована в с.Кудрявці Буського району вартістю 14311,82 грн., та земельну ділянку (пай) площею 1,6638 га вартістю 17951 грн. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, справу просив слухати без його участі. Відповідач в особі голови Новосілківської сільської Ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, справу просив слухати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Крім нього, інших спадкоємців, які можуть претендувати на вказані земельні ділянку не має. З довідки Управління держкомзему у Буському районі видно, що земельна ділянка площею 1,6638 га та згідно копії державного акту на землю № 77 від 24.10.1997 року земельна ділянка площею 0,6008 га належала його тітці [PERSON], померлій 16.06.2004 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану будівлю „Б", що розташована в М.Бердянськ на перехресті вул..Горького та вул.Тищенко. Зазначив, що є користувачем земельної ділянки, на якій самочинно прові будівництво основної будівлі, яка визначена на плані земельної ділянки літерою «Б». В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Представник Бердянської міської ради за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Аналізуючи докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню оскільки згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до рішень Бердянської міської ради від 06 листопада 2008 року № 15 та від 29 жовтня 2009 року № 29 [PERSON] надано в оренду земельну ділянку площею 0,1000 га. Передача землі підтверджена актом прийому-передачі від 20 листопада 2008 року. Відповідно до технічного висновку про можливість оформлення самочинно збудованих будівель, складеного КП „Архітектурно-планувальне бюро" Бердянської міської ради № 216/09/09, розташована на земельній ділянці будівля відносяться до III ступеню вогнестійкості згідно ДБН В. 1.1-7-2002, „Пожарная безопасность объектов строительства». Загальний технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій будівлі задовільний та забезпечує безпечну подальшу експлуатацію за умови дотримання норм та правил техніки безпеки. Рекомендовано розглянути питання про можливість оформлення будівлі сторожки „Б". На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та за позивачем належить визнати право власності на зазначену будівлю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати за ним право власності на недобудований житловий будинок літ. «, 5 % готовності, паркани № 1 та № 2, що розташовані на земельній ділянці площею 0,06 га, кадастровий номер 2310400000:07:003:0247, по вул.Набережній, 42а в М.Бердянськ Запорізької області. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали. Територіальна громада міста Бердянська представника в судове засідання не направила. Суду надано листа про відсутність заперечень та розгляд справи за відсутності представника. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню оскільки згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно робочого проекту, розробленого ТОВ «Бердянськпромпроект» та узгодженого з головним архітектором міста Бердянськ, позивачем розпочато будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку на зазначені й земельній ділянці. Відповідно до довідки Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 25 грудня 2009 року № 1-115 готовність недобудованого житлового будинку літ. «А» за адресою: М.Бердянськ, вул.Набережна, 42а становить 5 %. Позивач є користувачем земельної ділянки №42а по вул.Набережній в М.Бердянськ на підставі Бердянсьбкої міської ради від 07.03.08 року № 11, рішення Бердянської міської ради від 23 квітня 2009 року № 30, розпорядження Бердянського міського голови від 29 травня 2009 року № 283-р, договору оренди землі від 18 березня 2008 року та угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 30 квітня 2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований у Стрільській сільській раді Сарненського району Рівненської області, 26 лютого 1983 року, а\\з №4. Від Даного шлюбу у нас народилося троє дітей, які на даний час повнолітні. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що подружні стосунки з відповідачем склалися невдало. Причина полягає у втраті взаєморозуміння, розбіжності інтересів, відмінності у поглядах, критичних зауваженнях. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Суд вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, позов задовільняє з наступних підстав. Сторони не ведуть спільного господарства, між ними втрачено любов Фа взаємоповагу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved