Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

У липні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що 13.03.2008 року померла його двоюрідна сестра [PERSON], яка була зареєстрована за адресою [INFO]. Зазначав, що на випадок своєї смерті сестра заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі [PERSON], мати померлої та [PERSON], син померлої. Зазначав, що йому стало відомо, що до спадкового майна після померлої включено квартиру за адресою [ADDRESS], але зазначав, що з цим не погоджується, оскільки він вказану квартиру придбав у померлої сестри [PERSON], але у зв»язку із трагічною передчасною смертю сестри не зміг належно оформити договір купівлі-продажу квартири. Зазначав, що будівництво спірної двокімнатної квартири загальною площею 54,94 кв.м згідно інвестиційного договору № 10-50 від 02.03.2000 року було профінансовано [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і останній був інвалідом дитинства та помер у 2007 році. Зазначав, що на початку 2001 року між ним та померлою [PERSON] ( з якою у нього були родинні довірливі стосунки) відбулась домовленість про придбання спірної квартири за 25\~000 доларів США в розстрочку на 7 років, що на той час було еквівалентно 135\~750 грн. і було вигідно для продавця, оскільки це вдвічі дорожче внесених його сестрою коштів за інвестиційним договором. Зазначав, що його сестра повідомляла, що вона та її діти були забезпечені житлом [ADDRESS], де були зареєстровані, тому продає спірну квартиру. Позивач зазначав, що його сестрі були потрібні гроші для накопичення, а йому потрібна була спірна квартира,оскільки він збирався одружитись. Зазначав, що його сестра [PERSON] погодилась продати спірну квартиру із розстрочкою платежу. Зазначав, що першу суму 2000 доларів США він сплатив сестрі одразу у присутності свідків, інші платежі він повинен був платити сестрі кожен рік починаючи із 2002 року по 3000 доларів США, щорічно, а останній платіж знову 2000 доларів США. Зазначав, що сестра одразу після отримання першого платежу передала ключі від квартири та надала дозвіл на реєстрацію у спірній квартирі, куди він переселився одразу та відсвяткував весілля. Зазначав, що у березні 2001 року він переселився до квартири, встановив телефон, купив меблі, поставив сантехніку. З часу вселення у квартиру сплачує комунальні послуги. Однак оформити договір у нотаріуса своєчасно він та його померла сестра не могли, оскільки у померлої сестри хворів син [PERSON], не було виготовлено свідоцтво протраво власності на квартиру, та у зв»язку з тим, що згідно домовленості про нотаріальне оформлення після його останнього платежу за квартиру. Зазначав, що на протязі 2002-2008 рр він сплатив вказану суму, а останній платіж 2000 доларів США було сплачено у присутності її матері відповідачки [PERSON]. Зазначав, що він працював разом із дружиною за кордоном, мав заощадження, а тому гроші по оплаті договору купівлі-продажу завжди мав. Зазначав, що з 2001 по 2009 рік проживає разом із дружиною у спірній квартирі, несуть витрати по ній, на зазначену адресу отримують кореспонденцію, приймають родичів та друзів, викликають лікарів, влаштовують родинні свята всі знають, що це їх квартира. Будь-яких претензії щодо права власності на цю квартиру ні у кого не було. Зазначав, що у зв»язку із смертю [PERSON] відповідачка наполягає на звільненні квартири [ADDRESS], а тому виник спір про право, у зв»язку з чим просить суд позов задовольнити. Згідно уточненої заяви (а.с.36) представник позивача просив суд вважати померлу [PERSON] [PERSON], та уточнили дату смерті 13.03.2009 року. В судовому засіданні представники позивача підтвердили суду позовні вимоги, обґрунтування викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити, додатково пояснюючи, що позивач також стверджує, що померла [PERSON] писала розписки про отримання грошей за продаж спірної квартири позивачу у справі, але на жаль у позивача у справі було викладено особисті документи, в тому числі, і розписки написані [PERSON], а тому не має можливості подати такі докази. Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що згідно вимог Цивільного кодексу України, що набув чинності 01.01.2004 року, та його Прикінцевих та перехідних положень, договори купівлі продажу мають укладатися у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню, а також зазначав, що ніяких домовленостей між померлою дочкою відповідачки [PERSON] та позивачем у справі у природі бути не могло, оскільки спірна квартира №210, будинку №3 б по вул. Тулузи у м. Києві, була надана [PERSON], яка діяла в інтересах свого неповнолітнього сина, як пільговику, кошти за цю квартиру померла [PERSON] не сплачувала, наміру продавати не мала, оскільки мала двох синів, один з яких був інвалідом дитинства і помер у 2007 році, а також має іншого сина [PERSON], [INFO]. Представник відповідачів також зазначав, що померла [PERSON], з 2007 року почала серйозно хворіти, перенесла декілька операцій, кошти на ці операції та подальше лікування збирали всі родичі, а також на лікування її померлого сина [PERSON]. Зазначав, що [PERSON] була доброю та чуйною людиною, до останнього часу коли могла пересуватися працювала, у грошах на побутові потреби не потребувала. Зазначав, що позивач будучи родичем попрохав [PERSON] тимчасово проживати у спірній квартирі, попрохав зареєструватися у цій квартирі, святкувати весілля та проживати разом із дружиною тимчасово. Зазначав, що [PERSON] погодилася, оскільки розуміла, що молодій сім»ї краще буди проживати окремо від батьків. Дала згоду на тимчасове проживання позивача, погодилась на його реєстрацію у спірній квартирі для проведення телефонного зв»язку. Зазначав, що інших домовленостей щодо купівлі продажу на умовах зазначених позивачем домовленостей мід позивачем та [PERSON] не було та її мати відповідачка [PERSON] ніяких грошей від позивача не отримувала. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON]П, та [PERSON] які повідомила суду, що перебували у спірній квартирі [ADDRESS], і були свідками приходу до квартири [PERSON], яка отримувала кошти від позивача у справі, на фото та витяг із інформаційної мережі Інтернет ( а.с.70,71) зазначили що зображена жінка схожа на [PERSON]. У подальшому з»ясовано було у судовому засіданні, що на фото зображена стороння жінка. У судовому засіданні були також допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили, що були шоковані поведінкою позивача, що перебувати у близьких та тісних стосунках із сім»єю відповідачки та її померлою донькою [PERSON], ще жодного разу не чули від останніх про намір продажу квартири [ADDRESS], зазначали, що померла [PERSON] останнім часом хворіла разом із своїм сином, який теж помер, що всі родичі збирали гроші на лікування. Зазначали, що позивач у справі перебував деякий час за кордоном, матеріальної допомоги померлій [PERSON] та її померлому сину [PERSON] не надавав, окрім пошуку донара, у похованні померлих [PERSON] та [PERSON] участі не приймав. Зазначали, що позивач у справі сам позичав гроші у своїх родичів для купівлі не дорого авто, а тому не мав грошей для оплати начебто купленої спірної квартири. Суд заслухавши пояснення представників сторін у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2008 року( а.с.54) [PERSON] визнано недієздатною. Судом встановлено, що згідно довідки ф.3 (а.с.9), відомостей паспорта позивача [PERSON] ( а.с.7), останній зареєстрований у квартирі №210, будинку №3 б по вул. Тулузи у м. Києві. Судом встановлено, згідно письмових доказів (а.с.13,14,15,18) позивачу у справі [PERSON] у квартиру [ADDRESS] надходила поштова кореспонденція. Судом встановлено, що згідно письмового доказу наданого позивачем (а.с.16,17) проекту договору про надання послуг електрозв»язку, позивач [PERSON],зазначений стороною договору із зазначенням місця проживання у спірній квартирі [ADDRESS], але договір з його сторони не підписаний. Судом встановлено, що згідно Інвестиційного договору №10-50 від 02.03.2000 року (а.с.8) померла [PERSON], що діяла від свого імені та імені [PERSON] виступала інвестором у фінансування будівництва спірної квартири [ADDRESS], та отримали свідоцтво про право власності на квартиру від 27.03.2000 року, майже через 25 днів ( а.с.63). Судом встановлено, що з боку адвоката [PERSON] було здійснено низку запитів до державних органів про витребування інформації щодо отримання відомостей про смерть [PERSON] та відомостей щодо належності останній на праві власності майна (а.с. 61,62,64) у чому їй було відмовлено, такі докази були надані до суду представником відповідачів. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про смерть (а.с.73,74) [PERSON], померла 13.03.2009 року, її син [PERSON], помер 18.06.2007 року. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Правовідносини що виникли між сторонами у справі регулюються нормами Цивільного кодексу України ( редакції 01.01.2004 року). Відповідно до ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається із матеріалів справі, встановлених обставин справи, позивачем у справі [PERSON] та його представниками не надано суду жодного належного письмового доказу домовленості між ним та [PERSON], щодо істотних умов усного договору купівлі продажу спірної квартири [ADDRESS]. Позивач у справі [PERSON] та його представники не надали суду жодного належного доказу наявності між позивачем та [PERSON], повного або часткового виконання договору купівлі-продажу спірної квартири. Позивач у справі [PERSON] та його представники не надали суду жодного належного доказу ухилення однієї із сторін договору з 2001 по 2009 рік щодо його нотаріального посвідчення. А тому на думку суду із вищевказаних підстав, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed