Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Пересувна механізована колона № 6 ", Сарненської міської ради, Фонду державного майна України, [PERSON] про визнання недійсними договорів № КПБ-51 від 29 березня 2005 року та № 76145 від 9 серпня 2005 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 29 березня 2005 року Фонд державного майна України безпідставно продав приміщення гуртожитку по вул. Бєлгородській, 4, в м. Сарни, який не підлягав приватизації, Відкритому акціонерному товариству "Пересувна механізована колона № 6 ", а 9 серпня 2005 року ВАТ "ПМК-6" незаконно продало вказаний гуртожиток громадянину [PERSON] Оскільки її та членів її сім'ї не забезпечили житловим приміщенням, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Представники відповідачів - ВАТ "ПМК-6" та Фонду державного майна України в судове засідання не з'явились, про відкладення розгляду справи не заявили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які не з'явились. Представник відповідача - Сарненської міської ради [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] позову не визнали, пояснивши, кожен окремо, що укладенням спірних договорів права позивачки не порушувались. Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши документи і матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2007 року рішення Сарненського районного суду про відмову в задоволенні позову [PERSON] про зобов'язання забезпечення жилим приміщенням у вищевказаному гуртожитку, здійснення реєстрації за місцем проживання матері її сина та стягнення моральної шкоди, залишене без змін з огляду на відсутність рішення адміністрації ПМК-6 та профкому підприємства про надання жилої площі позивачці, спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у гуртожиток, їй у встановленому порядку не видавався. Враховуючи те, що у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь особи, щодо яких встановлені ці обставини, право [PERSON] на забезпечення житлом у спірному гуртожитку не підлягає дослідженню в судовому засіданні. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 215 ЦК України передбачена можливість заінтересованої особи заперечувати дійсність правочину в т. ч. з підстав недодержання вимог закону в момент його вчинення. Оскільки [PERSON] заявлена вимога про визнання недійсними укладених відповідачами договорів про продаж гуртожитку, однак права, свободи та інтереси позивачки не порушені через відсутність у неї та її дітей прав на забезпечення житлом у вказаному гуртожитку, у задоволенні її позову слід відмовити як у заявленому без достатніх підстав. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 15, 61 ЦПК України, ст.ст. 215 ЦК України,

Outcome: dismissed