Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

30.11.2009 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу, мотивуючи його тим, що вона на початку 2009 року звернулась до Агенства нерухомості «Васту Дію» в особі відповідача з приводу надання послуг по придбанню квартири. Пошуками квартири займався [PERSON], працівник Агенства, який через деякий час їй повідомив, що необхідна їй квартири є. 05.06.09 р. вона уклала з відповідачем договір завдатку, згідно якому передала йому 5000 грн. і повинна була купити квартиру протягом 2-х місяців. Оскільки достатніх для придбання квартири коштів у неї не було, на її прохання термін придбання квартири був продовжений ще на 2 місяці. Через деякий час вона дізналась, що квартири була продана іншій особі, в звязку з чим вона стала вимагати від відповідача повернути їй 5000 грн., переданих йому по договору «завдатка», проте відповідач відмовився повертати їй зазначену суму, посилаючись на те , що ці гроші він передав власниці квартири [PERSON], а також на те , що був укладений договір завдатку і в разі порушення його умов сума завдатку не повертається. Вважаючи вказану суму не завдатком, а авансом, позивачка просила стягнути її з відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON]І, позов не визнав та пояснив, що між ним та власницею квартири [PERSON] був укладений ексклюзивний договір здійснення посередницьких послуг з продажу її однокімнатної квартири, згідно якому [PERSON] надала йому право від її імені укладати договір завдатку з покупцем та підготувати документи для продажу квартири, а винагороду за його послуги він отримає від продавця після фактичного здійснення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення. На укладанні договору завдатку наполягала позивачка і він як представник підписав договір завдатку, при цьому попередив позивачку про негативні наслідки невиконання умов цього договору. Гроші в сумі 5000 грн. він отримав від позивачки і 31.08.09 р. передав [PERSON] в якості завдатка. Оскільки позивачка не виконала взяте на себе зобовязання щодо купівлі квартири протягом встановленого в договорі завдатку терміну, не знайшла спільної мови з власницею квартири [PERSON], з позовом до якої повинна звертатися позивачка, то він вважає, що його дії відповідають вимогам чинного законодавства, тому він і не може бути відповідачем по цій справі. Вислухавши позиції сторін, показання свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 546 ЦК України завдаток є спеціальним заходом забезпечувального характеру або одним з видів забезпечення зобовязання. Визначення поняття завдатку зазначено в ст..570 ЦК України, де вказано, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на заперечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. При цьому завдатком забезпечуються тільки зобовязання, що виникають із договорів. Видача завдатку підтверджує факт укладення договору (факт виникнення договірного зобовязання). З показань свідка [PERSON] вбачається, що позивачка зверталась до Агенства з приводу надання послуг по придбанню квартири, він за домовленістю з [PERSON] підшукав необхідну квартиру для позивачки, в його присутності в приміщенні Агенства позивачка передала для [PERSON] гроші в сумі 5000 грн. як гарантію договору купівлі-продажу, але договір купівлі-продажу квартири укладений не був. З наданого договору «завдатку» вбачається, що позивачка передала відповідачу, який зазначений в договорі «посередником» в якості завдатку 5000 грн., проте даних про укладення договору купівлі-продажу, в забезпечення якого переданий завдаток, не встановлено. З урахуванням викладеного суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлений факт передачі позивачкою відповідачу грошей в сумі 5000 грн., при цьому встановлено, що договір купівлі-продажу квартири, який забезпечується передачею вказаної суми грошей, укладено не був, отже і зазначену суму не можна вважати завдатком. Ця сума є авансом, переданим боржником (позивачкою) відповідачу в рахунок майбутніх платежів і не може бути визнана одним із видів забезпечення виконання зобовязання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення, а сторона, яка його отримала, не може бути зобовязана до його повернення в більшому розмірі.

Outcome: approved