Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

У січні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що у квітні 2008 року [PERSON] позичила у неї 650 грн. Через 6 місяців вона звернулася по місцю роботи відповідачки, яка працювала соціальним працівником, щоб на неї вплинули, після чого вона повернула 100 грн. Ще через півроку звернулася до правоохоронних органів, які провели з [PERSON] бесіду, про що вона написала пояснення, в якому не заперечує проти боргу. За весь цей час вона сильно хвилювалася, зверталася за допомогою до різних органів, у звязку з чим погіршився стан здоровя, в т.ч. внаслідок хвилювань виник цукровий діабет. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 550 грн., моральну шкоду 2000 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася направила заяву з проханням справу слухати без її участі, наполягає на задоволенні позову, відповідач позов визнає частково лише про стягнення боргу в сумі 550 грн. в частині стягнення моральної шкоди заперечує за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку. Судом установлено, не заперечується сторонами, що у квітні 2008 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 650 грн., частину якого в розмірі 100 грн. повернула. Зазначене підтверджується і власноручною розпискою [PERSON] від 28.04.2009р. (а.с. 4 ). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ). При таких обставинах суд вважає, що між сторонами виник факт боргового зобовязання за яким позикодавцем є [PERSON] Частиною 1 ст. 1049 передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня предявлення вимоги про це. З матеріалів справи вбачається, що вимога про повернення боргу позивачем була предявлена зі спливом 6 місяців з часу отримання позики, а коли [PERSON] борг не повернула [PERSON] 03.11.2008р. звернулася з заявою до Машівського РВ ГУМВС. Постановою від 06.11.2008р. в порушенні справи було відмовлено. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення з відповідачки боргу в розмірі 550 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд вважає слід зазначити наступне. Як встановлено в судовому засідання між сторонами склалися договірні відносини щодо повернення боргу, які регулюються главою 71 Цивільного кодексу України. Разом з тим, доказів того, що між ними укладалася угода про стягнення моральної шкоди у разі невиконання зобовязання про повернення позики позивач не надала, чим не виконала вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки сторони не укладали угоду про стягнення моральної шкоди у разі несвоєчасного повернення боргу, а тому правові підстави для її відшкодування відсутні, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі 11, 22 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 26, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved