Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, вказавши, що 17 березня 2001 року померла її мати [PERSON], яка за життя заповіла їй житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: с. Єфремівка Первомайського району Харківської області, вул. Пролетарська, № 9. Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном, постійно проживає у даному будинку, проте не може належним чином оформити спадщини, оскільки за життя мати не оформила правовстановлюючого документу на будинок. Тому за визнанням права власності вона звернулася до суду. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, надали до суду письмові заяви, у яких просили розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, відповідач позов визнав і проти його задоволення не заперечував. Третя особа надала до суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала і також просила розглянути справу за відсутності її представника. Суд, дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного. 17 березня 2001 року у с. Єфремівка Первомайського району Харківської області за місцем свого постійного мешкання померла [PERSON]. Факт смерті зареєстрований Єфремівською сільською радою Первомайського району Харківської області 19 березня 2001 року (а.с.4). Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку № 9 з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Пролетарській с. Єфремівка Первомайського району Харківської області, яким вона розпорядилася за життя, склавши 24 травня 1993 року заповіт на імя позивача. Право власності спадкодавця на майно і його наявність підтверджені довідкою Єфремівської сільської ради № 877 від 21.09.2009 року та технічним паспортом на будинок - відповідно (а.с.9, 5-8). З відповіді Первомайської державної нотаріальної контори вбачається, що особи, які мають право на обовязкову частку, відсутні. Позивач, єдиний спадкоємець за заповітом і за законом, фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння будинком з надвірними будівлями, оскільки на час відкриття спадщини діяла ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, яка визнавала за факт прийняття спадщини фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, проте не змогла належним чином оформити права власності, оскільки заповідач за життя не виготовила правовстановлюючого документу на будинок. У відповідності до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи та наданими доказами, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 549 УК України(1963р.), п. 4 Прикінцевих і перехідних положень, ст. ст. 1216, 1223, 1268 ЦК України(2003р.),

Outcome: approved