overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

У березні 2010 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що з відповідачем зареєструвала шлюб 07.12.1991 року. Однією сім*єю проживали до червня 2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] Сергієвну, [INFO]. Підставою припинення шлюбних відносин позивач вказує відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Сім*я розпалася і зберегти її неможливо, позивачка на перемирення не згодна, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не заявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не заявився подав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 07.12.1991 року, однією сім*єю проживали до червня 2009 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникали сварки, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Сім*я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якшо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, зазначене свідчить про те, шо родина розпалася остаточно. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] 09.10.2009 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів іпатенко Л.О., мотивуючи тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іовідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], ...06.1997 року народження. Враховуючи те, що дитина знаходиться на її утриманні і звідач добровільно матеріальної допомоги на неї не надає, позивачка просить стягнути іїдповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі % частини всіх видів Зітку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. З судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, посилаючись на обставини єні в позовній заяві, ¦овідач позовні вимоги визнав, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові "и по справі; суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за слідуючих гав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України, ою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст. 133,141 СІ< с^яи є народження від нього дитини, що підтверджується свідоцтвом про Зародження (а.с.4) і не оспорюється ним, а також те, що розірвання шлюбу між батьками, шя його окремо від дитини, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від "ізку щодо дитини. Крім того, згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний ""вати дитину до досягнення нею повноліття і у зв'язку з відсутністю домовленості ї ситьками про утримання дитини тим, хто проживає окремо, а саме відповідачем, кошти тгнмання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує ільне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоров'я та матеріальне : зшце відповідача, що він на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не та що інші утримання по виконавчим листам з відповідача не проводяться. На підставі ст. 183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88, п.4 ч. З ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ¦: :снсть держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та -аен збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що з січня 2008 року до вересня 2009 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Сімейні відносини між ними припинено з вересня 2009 року. Мають з відповідачем неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні. Участі в утриманні та вихованні дочки відповідач не бере. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]; - згідно довідки, виданої виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області за №2383 від 11.11.2009 року, на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку, вказуючи на те, що він діючи від імені та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Маріуполь, мікрорайон «Бригантина», 90., зареєстрований приватним нотаріусом [PERSON] Під час придбання він вважав, що також набуває у власність і земельну ділянку, про що й було домовлено з [PERSON] Однак на початку 2010 року при спробі переоформити державний акт на право власності на земельну ділянку він дізнався, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не оформлено належним чином. Прохав поновити строк звернення до суду з цим позовом та визнати за [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку №90 площею 0,0587 га, яка знаходиться у мікрорайоні «Бригантина» в м. Маріуполі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві позов визнала, не заперечували проти задоволення позовних вимог, прохала справу розглянути без її участі. Представник відповідача Маріупольської міської ради не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст. 120 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», якщо жилий будинок, будівля, або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користування, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 19.04.2005 року позивач від імені та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою: м. Маріуполь, мікрорайон «Бригантина», 90. Згідно з державним актом на право власності на землю від 04.12.1998 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0587 га за адресою: м. Маріуполь, мікрорайон «Бригантина», 90. За наведених підстав, приймаючи до уваги, що відповідачі визнають позов,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

11 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має можливість її надавати. Просила стягнути на її користь на утримання дітей в розмірі по 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на час навчання дочки та до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги, просила стягнути аліменти у розмірі по чверті від заробітку відповідача. Відповідач змінений позов визнав, а тому суд на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення з попереднього судового засідання. Судом встановлено обставини, які відповідають сімейним правовідносинам. Відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається в Житомирському вищому професійному училищі- інтернаті на неповному державному забезпеченні та неповнолітнього [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою (а с. 5-6, 10-11). Статтею 180 СК України передбачено обовязок батька утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Окрім того, згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначене є підставою для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, матеріальне становище позивачки, яка проживає з двома дітьми, згоду сторін щодо розміру аліментів та встановлює їх в розмірі по ХА частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні Відносини між подружжям припинені у вересні 2009 р. внаслідок різних характерів і поглядів на життя та відсутність порозуміння між ними, мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач надав заяву про те, що підтримує позов та просить розглянути справу без його участі. Відповідач надала суду заяву про згоду з позовом та проханням слухати справу в її . відсутність, Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

У лютому 2010 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/5 частини його доходів на утримання їх повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона згідно довідки МСЕК № 011078 від 27.01.2010 р. визнана інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію в розмірі 587 грн.. Призначена слідуюча дата повторного огляду на 10.02.2012 р.. Відповідно, дочка є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Вона, позивач, яка утримує дочку, має середній заробіток в розмірі 1671,08 грн., а відповідач у розмірі 3751,70 грн.. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, та підтримку позову. Відповідач надав суду заяву про згоду з позовом та проханням слухати справу в його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача, визнана інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 011078 від 27.01.2010 р. (а.с.5) та отримує пенсію в розмірі 587 грн. (а.с. 6). Позивач має середній заробіток в розмірі 1671,08 грн., що слідує з довідки № 61 від 01.02.2010 р. (а.с.7). Відповідач, що є батьком [PERSON], працює і має середній заробіток у розмірі 3751,70 грн., що підтверджує довідка ВАТ «Північний ГЗК» № 895 від 10.03.2010 р., відповідно може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. (а.с. 13). Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст.ст. 182, 200 СК України, бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дитини, яка одержує пенсію в розмірі 587 грн., матеріальне становище позивача, що має середній заробіток 1671,08 грн., а також матеріальне становище відповідача, що має середній заробіток 3751,70 грн., і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1\\5 частини доходів відповідача. Рішенням від 17.03.2008 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу було стягнуто аліменти з відповідача за позовом [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/5 частини його доходів до 01.03.2010.. В звязку з цим стягнення аліментів за новим позовом можливе лише з 01.03.2010 р.. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», (далі ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування (шкоди) в сумі 3153,87 гривень, понесеної позивачем внаслідок оплати по договору страхування наземного транспорту стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 липня 2007 року з вини відповідача, в результаті чого застрахованому автомобілю „Ланос, який належить [PERSON] було завдано механічних ушкоджень на суму сумі 3153,87 гривень, яку ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» просить стягнути на її користь з відповідача та судових витрат в сумі 81 гривня. Представник позивача згідно заяви підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, дав пояснення згідно позовної заяви, просить його задовольнити. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування"

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання правочину недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач та її представник пояснили суду, що з відповідачем [PERSON] позивачка проживала та вела спільне господарство з 2002 року. 11.01.2006 року було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 2004 року відповідачем [PERSON] та позивачем було придбано автомобіль CHEVROLET AVEO седан, 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оформлено на [PERSON] 17.10.2007 року відповідач [PERSON] уклав біржову угоду з відповідачем [PERSON] про продаж зазначеного автомобіля. При укладенні угоди не отримав згоду на продаж від позивачки [PERSON] так, як автомобіль купувався за спільні гроші. Враховуючи вищевикладене, позивач та її представник просять, визнати недійсною Біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу щодо продажу автомобіля CHEVROLET AVEO. У судове засідання зявились позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання зявились, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, від 09.09.2004 року, відповідач [PERSON] власник автомобіля CHEVROLET AVEO седан, 2004 року випуску з реєстраційним номером АА 9969 АВ (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано 11.01.2006 року (а.с. 6). Згідно Біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу від 17.10.2007 року з реєстраційним номером № В20071017846 [PERSON] продав [PERSON] автомобіль CHEVROLET AVEO седан, 2004 року випуску з реєстраційним номером АА 9969 АВ (а.с. 5). Відповідно до довідки від 25.02.2010 року, наданої арбітражним керуючим [PERSON] товарна біржа «Автомобільний центр» була ліквідована як юридична особа, окрім біржової угоди будь-які інші документи відсутні (а.с. 24). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України «Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу» Відповідно до ч. 1 ст. 59 СК України «Той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним... ». У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України « Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена». Доказів того, що позивачка проживала та вела спільне господарство з відповідачем [PERSON] з 2002 року не надано, також позивач не надав доказів, що є співвласником автомобіля. В звязку з вищевикладеним та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, посилаючись при цьому на наступне. 09.02.2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, зареєстровано шлюб між сторонами по справі. Від шлюбу є дитина - син [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням дитини не займається. На цій підставі між сторонами почали виникати сварки та конфлікти. Поступово було втрачено почуття любові та поваги один до одного, що привело до відчуження подружжя. Подальше сумісне життя стало неможливим виникали конфлікти, почалися сварки, сторони втратили спільну мову. Позивач в судовому засіданні підтримала свій позов та просила його задовольнити В судовому засіданні відповідач визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав, шлюб між сторонами був зареєстрований 09,02.2001 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-БП № 047447 від 09.02.2001 року. Від шлюбу є дитина - син - [PERSON], [INFO], який мешкає з матір"ю. Сім*я сторін розпалася. Сумісного бюджету в них не має Примирення між сторонами неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить визнати недієздатним її брата [PERSON], [INFO], та встановити опіку над ним, призначивши її, [PERSON], опікуном, мотивуючи свої вимоги тим, що брат страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. На даний час [PERSON] проживає в господарстві разом із заявницею і вона здійснює над ним опіку, тому просила суд заяву задовольнити. У судовому засіданні представник органу опіки і піклування звернувся до суду з додатковою заявою в якій просить суд визнати [PERSON] недієздатним та призначити йому опікуна [PERSON], оскільки остання являється його рідною сестрою. Заявниця погодилась з думкою представник органу опіки і піклування та підтримала свою заяву. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом досліджено та встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається із довідки СМЕК серії ПОВ № 024253 від 07.12.2009 року [PERSON], [INFO], не здатний до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах. Відповідно до проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи, акт № 119, встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїчної з емоційно-вольовим дефектом, про що свідчать дані анамнезу, дані медичної документації, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні ознаки змін психіки, характерні для шизофренічного процесу зі значним порушенням критичних можливостей. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення йому опікуна. На підставі ст. 36, 37 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 16 жовтня 1999 року у В Маріупольському відділі реєстрації актів цивільного стану Приморської рай адміністрації, актовий запис №222. Шлюб перший, від шлюбу мають доньку Катерину, 20.06.2000 року. Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, на те р що родина фактично розпалась, у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, спільного майна та спору про місце мешкання дитини в них не має. Прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати, покласти на неї. Позивачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримаю, та прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач визнає позов, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Судові витрати з урахуванням думки сторін, суд покладає на позивачку.

Outcome: approved