overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право користування квартирою №2 в будинку №10 по вул.Орловській у м.Маріуполі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що за вказаною адресою він живе з вересня 2009 року. Раніше в цій квартирі мешкав Клещевий, котрий у 1987 році отримав інше житло та залишив спірну квартиру. На момент вселення позивача у квартиру, вона не була придатна до проживання: дверей, вікон, сантехніки та системи обігріву не було, підлога була розібрана. Оскільки у нього не було іншого житла, а у спірній квартирі в цей час ніхто не жив, він зробив капітальний ремонт і оселився в ній. Позивач вважає, що набув права користування житловою площею в спірній квартирі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право користування квартирою №2 будинку №10 по вул.Орловській у м.Маріуполі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів осіб, оскільки судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується особовим рахунком № 00002, котрий з вересня 2009 року оселився в спірній квартирі, зробив капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач у вересні 2009 року оселився у спірній квартирі, в якій на той час ніхто не жив. Позивач по теперішній час живе в спірній квартирі, зробив капітальний ремонт (відновив двері, вікна, підлоги, стіни, систему опалення), оплачує комунальні послуги. Цей факт також підтверджується актом ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя від 05.03.2010 року. Відповідно до статті 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За таких обставин, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачка проживає в [INFO] та тривалий час користується послугами позивача по газопостачанню, однак перестала оплачувати дані послуги, в зв'язку з чим станом на 01.11.2009 року утворилась заборгованість в сумі 889 грн. 12 коп., яку і просив стягнути, посилаючись на ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Крім того позивач просить стягнути з відповідача державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у ньому підстав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за останнім відомим місцем проживання, а тому суд проводить заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка користується послугами позивача по газопостачанню та на порушення вимог ст.ст.64,67,68 ЖК України не оплачувала позивачу надавані послуги, в зв'язку з чим утворилась вказана заборгованість в 889 грн. 12 коп. Також стягненню підлягає державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства ..Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6 (далі по тексту ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 22.494 грн. 09 коп., посилаючись на той факт, що вона працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. 21.12.2009 року вона була звільнена з займаної посади у звязку зі скороченням штату, однак відповідачем не було проведено з нею остаточний розрахунок при звільненні, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути з товариства на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 22.494 грн. 09 коп., посилаючись на те, що саме з вини товариства їй своєчасно не було проведено виплати. Представник ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив суду, що дійсно товариством своєчасно не виплачується заробітна плата працівникам, оскільки відсутні кошти на рахунках, а том\' вони не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 на посаді експедитора з перевезення вантажів, звільнена позивач була з займаної посади з 18.12.2009року згідно наказу №44 у звязку зі скороченням штату (а.с.4- 6). Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно довідки заборгованість ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з виплати заробітної плати перед [PERSON] з вересня 2009 року по грудень 2009 року, включно, становить 22.494 грн. 09 коп. (а.с.7). Таким чином, суд приходить до висновку, що ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 звільнивши [PERSON] з займаної посади 21.12.2009 року не провело з нею остаточний розрахунок при звільненні, чим порушило вимоги ст.116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від товариства провадиться у день звільнення. Судом встановлено, що невиплата [PERSON] належних їй сум відбулась з вини ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6, а тому заборгованість у розмірі 22.494 грн. 09 коп. підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність вини ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 в несвоєчасній виплаті зарплати [PERSON]. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 224 грн. 94 коп., згідно вимог ст.88 ЦПК України та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства ..Будівельно-монтажне управління Київської ТЕЦ-6 (далі по тексту ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 8.009 грн. 15 коп., посилаючись на той факт, що вона працювала у відповідача на посаді експедитора з перевезення вантажів. 21.12.2009 року вона була звільнена з займаної посади у звязку зі скороченням штату, однак відповідачем не було проведено з нею остаточний розрахунок при звільненні, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаною заявою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути з товариства на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8.009 грн. 15 коп., посилаючись на те, що саме з вини товариства їй своєчасно не було проведено виплати. Представник ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив суду, що дійсно товариством своєчасно не виплачується заробітна плата працівникам, оскільки відсутні кошти на рахунках, а том>' вони не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що піхтягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 на посаді експедитора з перевезення вантажів, звільнена позивач була з займаної посади з 18.12.2009року згідно наказу №44к у звязку зі скороченням штату (а.с.4- 5). Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно довідки заборгованість ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 з виплати заробітної плати перед [PERSON] з вересня 2009 року по грудень 2009 року, включно, становить 8.009 грн. 15 коп. (а.с.6). Таким чином, суд приходить до висновку, що ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 звільнивши [PERSON] з займаної посади 18.12.2009 року не провело з нею остаточний розрахунок при звільненні, чим порушило вимоги ст.116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від товариства провадиться у день звільнення. Судом встановлено, що невиплата [PERSON] належних їй сум відбулась з вини ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6, а тому заборгованість у розмірі 8.009 грн. 15 коп. підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність вини ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6 в несвоєчасній виплаті зарплати [PERSON]. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 80 грн. 09 коп., згідно вимог ст.88 ЦПК України та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через несумісність характерів. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в попередньому судовому засіданні. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 12 листопада 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м.Києві за актовим записом № 1659. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина Назарія, [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів. Подружжя не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що його з відповідачем подружнє життя не склалось, через несумісність характерів. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в попередньому судовому засіданні. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 04 жовтня 2008 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2789. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку Вероніку, [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів. Вже майже рік подружжя не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2003 року. 02 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м.Києві видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №601. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Але до судового засідання подав заяву про визнання позову в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. Справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2003 року. 02 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м.Києві видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №601. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180-184 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 24 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON] - [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просить його задоволити в повному обємі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо сплати аліментів, як передбачено законодавством. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах. В них народився син [PERSON] - [INFO] який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням матеріального становища обох сторін. Враховуючи те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 свого заробітку, є працездатним, інших утримань з його заробітньої плати не проводиться тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час , суд вважає за необхідне оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

В'лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про власність на житло від 17.01.2008 р. [PERSON]. належить квартира [ADDRESS]. Відповідач - син позивачки з 2008 року зареєстрований у квартирі, але більше ніж як півроку не проживає та не сплачує комунальні послуги. Позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. На підставі свідоцтва про власність на житло від 17.01.2008 р. [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідач є сином позивачки та у вищезазначеній квартирі зареєстрований з 2008 року. Факт не проживання відповідача у вказаному будинку підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, пояснивши, що [PERSON] не проживає з позивачкою з більше ніж з півроку року. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач на проживає в квартирі без поважних причин та не сплачує комунальні послуги, у квартирі відсутні його речі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

В січні 2010 р. ПАТ «СЕБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 24 квітня 2008 року між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С_044/41_08. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 99000, 00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту 23 квітня 2010 року. В подальшому АБ «Факторіал-банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк». Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 8 грудня 2009 року існує заборгованість перед банком в сумі 965526 грн. 60 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст., 526, 625, 629,1050 ЦК України, позивач просив розірвати кредитний договір № С_044/41_08, укладений 24 квітня 2008 року між банком та [PERSON], та стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі, а також сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача та відповідач в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2008 року між АБ «Факторіал-банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С_044/41_08. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 99000, 00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту 23 квітня 2010 року. В подальшому АБ «Факторіал-банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк». Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, прострочення строків повернення кредиту та штрафних санкцій позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ з кожен день прострочення. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 8 грудня 2009 року існує заборгованість перед банком в сумі 965526 грн. 60 коп. За таких обставин суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 610, 611, 625, 1050 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

В серпні 2009 р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачем [PERSON] 01.11.2005 р. був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачаннчя. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання до квартири споживача, а останній зобовязався своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживачі оплату за надану теплову енергію не провели, а також на положення ст.ст. 525, 526, ЦК України, ст.ст. 24, 25 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2008 р. по 31.04.2009 р. у розмірі 967 грн. 78 коп. В судовому засіданні представник позивача зменшила вимоги позову. Вказуючи на те, що відповідачами частково було погашено заборгованість просила стягнути 67 грн. 78 коп. заборгованості та понесені судові витрати. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Згідно зі ст..ст.224,225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачі у справі проживають [INFO] та є споживачами послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами , а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобовязань не виконують належним чином, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість за договором за надані послуги теплопостачання, яка за період з 01.11.2008 р. по 31.04.2009 р. склала 67 грн. 78 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved