Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 03.02.2009 р. до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON] Ріг», про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що працював у Криворізькому коксохімзаводі, Криворізькому гірничо- металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворіжсталь», Відкритому Акціонерному Товаристві «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на протязі 23 років 10 місяців. Внаслідок роботи в шкідливих умовах праці він отримав професійне захворювання, яке йому було встановлено Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 14.06.2007 р. з діагнозом: «хронісне обструктивне захворювання легень першого- другого ступеню (пилотоксичний бронхіт першого-другого ступеню, емфізема легеь першого-другого ступеню) легенева недосатність другого ступеню. В звязку з цим було складено [PERSON] № 25 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 липня 2007 р. 19.07.2007р. висновком медико-соціальної експертної комісії йому первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності, та 3-ю групу інвалидності з 16.07.2007 р. по 01.07.2008 р. в звязку з професійним захворюванням. Він вважає, що в результаті тривалої роботи на підприємстві в умовах запиленості повітря робочої зони, параметри якої перевищували гранично допустимі концентрацію (ГДК), він отримав професійне захворювання. Вина підприємства ВАТ ««АрселорМіттал [PERSON] Ріг» постоїть в наступному: згідно діючого законодавства, а саме ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України, підприємство було зобовязане створити безпечні та нешкідливі умови праці, але цього не зробило, тим самим допустило порушення норм законодавства. Оскільки він втратив своє здоровя та працездатність з вини підприємства, він вважає, що саме відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду. Наявність моральної шкоди полягає в наступному: він скаржиться на те, що постійно переносить фізичний біль в області грудної клітини; при ході чи незначному фізичному навантаженні його турбує задишка; від постійного кашлю, часто виникає головний біль; турбує періодичний сухий приступоподібний кашель, особливо при наявності пилу, диму та в сиру погоду ; по довгу не може заснути в вечері, із-за постійного кашлю, для зменшення кашлю він приймає медикаменти - інгалятор, йому доводиться спати в окремій кімнаті, щоб через кашель не порушувати сон рідних. Вказане принижує його ділову репутацію, оскільки такий працівник нікому не потрібен. Всі вищевказані втрати спричиняють йому моральні страждання та переживання. Заподіяна шкода, порушила його звичайний спосіб життя, він змушений часто знаходитись на лікуванні, бути не вдома, що підтверджується виписними епікризами. Причинену моральну шкоду він оцінив в сумі 100000 гривень, та просить стягнути цю суму з відповідача , а саме - з Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». У судовому засіданні позивач [PERSON] не був присутній. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав повністю, при цьому послалася на обставини, вказані в позовній заяві, а саме зазначив, що з вини підприємства, позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності. Також представник пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично-допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів та переносить моральні та фізичні страждання через отримане профзахворювання. Зараз стан здоровя дуже турбує позивача. Постійні приступи кашлю зважають повноцінному відпочинку позивача, заважають йому та його близьким. Через хворобу він став відчувати задишку при ходьбі. Позивач змушений часто лікуватися як амбулаторно так і на стаціонарі, що відобразилося на стосунках у родині, через це змінився його життєвий уклад. Через постійну боротьбу з хворобою позивач став нервовим, важким у спілкуванні, замкнутим, через що постійно відчуває себе неповноцінним, має пригнічений настрій. Все це спричиняє моральні страждання. Він просить стягнути з ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на користь [PERSON] 100000 гривень за спричинену йому моральну шкоду. Представнік відповідача - ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» в суді з позовом не згоден, позовні вимоги не визнає, та пояснив, що позивачем [PERSON] не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства, а вимоги а також розмір моральної шкоди не обґрунтовані. Они вважають, що позивач не зазначає чітко у чому саме полягають порушення з боку відповідача норм законодавства про охорону праці, які заходи по обмеженню та зменшенню впливу шкідливих факторів не приймались, що в свою чергу потягло за собою наслідки у вигляді моральних страждань, у чому полягає та чим підтверджується вина підприємства. [PERSON] із ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не наводить доказів, які б підтверджували глибину фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, не зазначає, як це вплинуло на його душевний (психічний) стан, які докази підтверджують те, що він втратив життєві звязки і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконання трудових обовязків, встановлення факту спричинення моральної шкоди, покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті професійного захворювання. Таким чином, ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду. Суд, вислухавши доводи і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як випливає із трудової книжки позивача, [PERSON] працював у Криворізькому коксохімзаводі, Криворізькому гірничо- металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворіжсталь», Відкритому Акціонерному Товаристві «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на протязі 23 років 10 місяців. З 24.06.1986 р. по 21.04.1994 р. - працював на Криворізькому коксохімзаводі - коксовий цех № 1 слюсарем з ремонту металургійного обладнання, (реорганізовано було з 01.01.1997 р. в Криворізький Державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь»); з 21.04.1994 р. по 01.10.1997 р. - працював слюсарем- ремонтником коксохімічного виробництва КДГМК «Криворіжсталь»; з 01.10.1997 р. до 22.05.2003 р. - слюсарем -ремонтником коксохімичного виробництва цех енергозабезпечення - КДГМК «Криворіжсталь» ( перетворено з 08.04.2004 р. на ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь»); з 22.05.2003 р. До 01.06.2005 р. - слюсарем - ремонтником коксохімичного виробництва ВАТ «Криворіжсталь» (перетворено з 12.01.2006 р. на ВАТ «[PERSON] Стіл [PERSON] ріг», а з 14.06.2007р. перетворено на ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг»); з 01.06.2006 р. по р. - слюсарем- ремонтники коксового цеху № 2 коксохімичного виробництва ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». ( а.с. 9-13). Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 14.06.2007 р., ( протокол № 1360) (а.с.26), позивачеві було встановлено професійне захворювання за діагнозом: «хронісне обструктивне захворювання легень першого-другого ступеню (пилотоксичний бронхіт першого-другого ступеню, емфізема легеь першого-другого ступеню) легенева недосатність другого ступеню». [PERSON] № 25 про розслідування хронічного професійного захворювання від 09 липня 2007 року ( а.с.27-28) встановлено вину підприємства ВАТ ««АрселорМіттал [PERSON] Ріг», яка постоїть в тому, що згідно діючого законодавства, а саме ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України, підприємство було зобовязане створити безпечні та нешкідливі умови праці, але цього не зробило, тим самим допустило порушення норм законодавства. Відповідно п. Акту - причина професійного захворювання позивача є робота протягом 23 років 10 міс. В умовах та токсичних речовин, що перевищували ГДК. [PERSON] Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 2/2-662 від 30.03.2007 р. складеною Дзержинською районною СЕС, на робочому місці позивача було виявлено перевищення гранично допустимих норм праці. ( а.с. 14-22). 19.07.2007 р. висновком медико-соціальної експертної комісії йому первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності, та 3-ю групу інвалидності з 16.07.2007 р. по 01.07.2008 р. в звязку з професійним захворюванням.( а.с 57). При повторних оглядах 14.08.2008 р. та 12.10.209 р. ( а.с.30,) втрата професійної працездатності залишилась ЗО % , і також залишилась 3-я група інвалідності - по 01.07.2010 Р- Із виписних епікризів позивача встановлено, що [PERSON] неодноразово знаходився на лікуванні в медичних закладах. Як випливає із виписок з історії хвороби, лікарями йому рекомендовано: медикаментозне лікування; нагляд у терапевта, невропатолога; санаторно-курортне лікування; лікування в санаторії - профілакторії; додержуватися режиму відпочинку та праці; постійний прийом лікувальних трав; уникати переохолодження; протипоказана важка фізична праця в умовах пилу, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату. ( а.с.23 -26). Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] при виконанні трудових обовязків, по вині підприємства причинена шкода здоровю професійним захворюванням та нещасним випадком, незважаючи на неодноразові курси лікування стан його здоровя погіршився, йому встановлена ЗО % втрати професійної працездатності. Від причиненої шкоди позивач переносить фізичну біль та моральні страждання і переживання. Останній випробовує постійно пригнічений настрій, у нього відчуття своєї неповноцінності. Позивачеві доводиться застосовувати додаткові зусилля для забезпечення його життєвих проблем. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищували гранично-допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Правовідносини сторін виникли в травні 2006 р., тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Доводи відповідача ВАТ АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих факт спричинення йому моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань, яких він зазнав, а також характер немайнових втрат, є безпідставними. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода позивачеві підлягає відшкодуванню. Обговорюючи суму за причинену моральну шкоду, суд враховує тяжкость наступивших наслідків в здоровї позивача, відсоткі втрати професійної працездатності - ЗО %, вважає необхідним назначити позивачу компенсацію в розмірі 8000 гривень, а в останній частини позову позивачеві слід відмовити. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача затрати, які він поніс на правову допомогу, в сумі 300 грн., що підтверджується квітанціями про оплату юридичних послуг.

Outcome: partial