Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

У серпні 2009 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є одинокою матірю [PERSON], [INFO]. За заявою матері у звязку зі складними життєвими обставинами, з листопада 2008 року тимчасово дитина влаштована до Миколаївському будинку дитини де знаходиться на повному державному забезпеченні по теперішній час. Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обовязків, не цікавиться долею дитини не займається її вихованням, не створює належних умов для життя, не працює, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та передати останню органу опіки та піклування для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача та прокурор позов підтримали і просили про його задоволення. Представник третьої особи - Миколаївського будинку дитини у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про місце й час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. На попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала, пояснивши, що дитину в неї відібрали без її згоди та, що вона може самостійно піклуватися долею своєї дочки. Вислухавши пояснення представників - позивача, третьої особи та думку прокурора, які наполягали на задоволенні позову, відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] є одинокою матірю малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ФП №090659 від 13.10.2008 року а/з №446). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.11.2008 року №2066 на підставі заяви [PERSON] малолітню [PERSON], 29.01.2008 року направлено до Миколаївського будинку дитини на повне державне забезпечення строком на шість місяців. Як вбачається з повідомлень Миколаївського будинку дитини від 16.03.2009 року та від 01.02.2010 року, [PERSON] з грудня 2008 року перебуває у будинку дитини, з моменту вступу та по теперішній час мати дитини не відвідувала її, не цікавилася долею останньої. Свідок [PERSON] Г.1. у судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідачка жодного разу не відвідувала свою доньку у будинку дитини. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.06.2009 року №1422, неповнолітній [PERSON]. [INFO] надано повну цивільну дієздатність. Відповідачка не має постійного місця проживання та гідних умов для дитини, про що свідчать акти обстеження житлово-побутових умов від 31.10.2008 року. 25.06.2009 року. Як вбачається з копії паспорту, відповідачка зареєстрована в [INFO], який згідно даних ММБТІ від 16.03.2010 р. № 37354 самовільно побудований. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідачка за місцем прописки не проживає, а мешкає зі своїм співмешканцем у будинку його родичів та начебто їздила провідувати свою доньку у дитячому будинку. Судом встановлено, що відповідачка не виконує свої батьківські обовязки, долею дитини не цікавиться, не створює належних умов для проживання, ніде не працює, дитина знаходиться на повному державному забезпеченні. Висновком Миколаївського міського голови №1994/209/14/19 від 24.07.2009 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], визнано доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитини має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ч.1,4 ст.155, п.п. 1,2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав, суд з власної ініціативі вирішує питання про стягнення аліментів на дитину, оскільки у відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки у доход держави підлягають сплаті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. та 51грн. в рахунок судового збору. Відповідно до ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved