Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

15.07.2009 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що він з 10.08.1994 року по 15.07.2008 року він працював в ДП "МА "Бориспіль" на посаді чергового по супроводженню повітряних суден та за суміщенням водієм, про що свідчить запис в трудовій книжці, однак починаючи з лютого 2000 року йому не виплачувалась надбавка за суміщення професії водія. В 2008 році позивач звернувся до інспекції з охорони праці, однак недоплачені суми заробітної плати виплачені йому відповідачем не були. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на свою користь 22895 грн. 06 коп. за суміщення посади водія за період з лютого 2000 року по липень 2008 року з розрахунку 30,7% від посадового окладу, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2500 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, просили позов задовольнити, зважаючи на те, що відповідачем не було скасовано доплату за суміщення посади водія, незважаючи на підвищення в 2000 році посадових окладів за основною посадою. Представник відповідача проти позову заперечила обґрунтовуючи свої вимоги тим, що обовязки водія з 2000 року входили в обовязки чергового по супроводженню повітряних суден і у цьому зв'язку було значно підвищено посадові оклади, а тому доплата за суміщення була виключена і необхідності додаткового визначення скасування вказаної доплати на підприємстві не існувала. Зважаючи на це вимоги позивача вважала безпідставними. Вказані пояснення підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], вказавши на безпідставність вимог позивача. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Кодексу Законів про працю України та Законом України "про оплату праці" стосовно оплати праці за суміщенням посад та додатково нормами ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди та підстав її наявності. Судом встановлено, що розрахунок з позивачем ДП "МА "Бориспіль" здійснило при звільненні відповідно до законодавства про працю в Україні та [PERSON] отримав трудову книжку. Вказані обставини не підлягають доказуванню оскільки визнаються сторонами відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Позивач стверджував, що йому не було виплачено заробітної плати за період з лютого 2000 року по липень 2008 року лише за суміщення посади водія, яку він виконував одночасно з посадою чергового по супроводженню повітряних суден, розмір якої [PERSON] в сумі 22895 грн. 06 коп. виходячи з розміру доплати за суміщення від посадового окладу 30,7%. Відповідно до ст. 105 КЗпП України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації, поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника. Розміри таких доплат за суміщення професій (посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду чергового по супроводженню повітряних суден в ДП "МА "Бориспіль" з 10.08.1994 року за суміщенням водієм з урахуванням доплати надбавки за таке суміщення. Зазначене відображено в наказі про прийом на роботу, особовій картці працівника та копії трудової книжки (а.с. 6, 69, 87). Доплата за суміщення також була відображена в наказі від 21.01.1998 року №24/л у звязку з присвоєнням 2 класу водія встановлена доплата за суміщення в розмірі 60 грн. Доплата за суміщення [PERSON] посади водія, що здійснювалась за період з 1994 року по січень 2000 року, також підтверджується відповідачем в судовому засіданні та наданими розрахунковими за 1998, 1999 та 2000 роки (а.с. 8-17, 26). Припинення доплати за суміщення посад [PERSON] повязано з наказом по підприємству від 31.01.2000 року №41/л, яким затверджено з 01.02.2000 року новий штатний розпис, згідно якого доплати за суміщення були включені до посадових окладів працівників, про що свідчить збільшення посадового окладу чергового по супроводженню повітряних суден (з 195 грн. + 60 грн. за суміщення посади водія, посадовий оклад збільшився до 450 грн.). Крім того, згідно введеного з лютого 2000 року штатного розпису для чергових по супроводженню повітряних суден суміщення посади водія взагалі було виключено. При цьому судом враховано положення ч. 2 ст. 29 Закону України "Про оплату праці" та ст. 103 КЗпП України, відповідно до якої про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Так, судом не встановлено порушень вказаних вимог закону відповідачем при зміні умов оплати праці [PERSON] при виданні наказу від 16.02.2000 року №21 (а.с. 106), оскільки розмір оплати праці останнього збільшився з урахуванням виконуваної раніше ним роботи водія. Суд не вбачає підстав для висновку про виконання позивачем додаткових умов праці за суміщенням з посадою водія, оскільки починаючи з моменту прийому на роботу та до свого звільнення, останній виконував одній ті ж самі функції та обовязки чергового по супроводженню повітряних суден та водія, зважаючи на те, що згідно посадової інструкції (а.с. 88-93 ) виконання супроводження без виконання функцій водія є неможливим, що визнається сторонами у справі. При цьому, позивач був ознайомлений з вказаною інструкцією 13.12.2006 року (а.с. 94). Незважаючи на те, що така посадова інструкція прийнята лише в 2006 році, позивачем не доведено існування інших посадових інструкцій, оскільки свідок [PERSON] (начальник колони та тривалий час черговий по супроводженню з 2006 року в ДП "МА "Бориспіль") та [PERSON] (начальник відділу кадрів ДП "МА "Бориспіль") в судовому засіданні зазначили, що такі інструкції не розроблялись до 2006 року. Зазначене також підтверджується довідкою підприємства (а.с. 86). Суд враховує, що за час роботи [PERSON] в ДП "МА "Бориспіль" в період з 2000 року по липень 2008 року, між сторонами у справі спору щодо розміру заробітної плати не існувало, і позивач не звертався з такими вимогами до відповідача лише після попередження про звільнення з роботи за скороченням штату (а.с. 58). Крім того, суд враховує, що за зверненням позивача на підприємстві проводилась перевірка територіальної державної інспекції праці у Київській області (Держнаглядпраці), на підставі якої було складено акт від 02.10.2008 року (а.с. 98-104) за наслідками якого порушень щодо нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] під час виконання ним обовязків чергового по супроводженню повітряних суден та водія за період з 2000 року по липень 2008 року, також встановлено не було (а.с. 95-97). У цьому зв'язку, суд вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень з боку відповідача щодо виплати [PERSON] заробітної плати, в тому числі невиплата доплати за суміщення посад, починаючи з лютого 2000 року, зважаючи на відсутність такого суміщення посад відповідно до штатного розпису від 31.01.2000 року, введеного на підприємстві згідно наказу від 31.01.2000 року №41/л. Судом також не встановлено наявності суміщення посади водія та чергового по супроводженню повітряних суден під час досліджень штатних розписів та змін до них протягом 2000-2008 років (а.с. 107-161, том 1; том 2). Зважаючи на відсутність порушення з боку відповідача щодо виплати позивачу заробітної плати, відсутні підстави і для висновку про заподіяння [PERSON] моральної шкоди. З цього приводу витрати на правову допомогу підлягають віднесенню на рахунок позивача, який їх оплатив до звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 ЦПК України, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід віднести на рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 103, 105, 116, 117, 233-237-1 КЗпП України, ч.2 ст. 29 Закону України "Про оплату праці",

Outcome: approved