Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що між нею та відповідачем по справі 21 серпня 2008 року укладено договір позики грошових коштів на суму 106367 грн. Це зобовязання оформлено розпискою, за якою відповідач зобов'язався повернути позивачці борг в зазначеній сумі до 20.11.2008 року. Так як борг не був своєчасно повернутий позивачка вимушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та уточнила їх збільшивши до 121514 грн. 85 коп. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] стверджували, що за зазначеною розпискою грошей відповідач не отримував. Видана вона була, внаслідок тиску з боку позивачки та інших осіб, за зобовязаннями СТОВ «Бутовське», яке очолював відповідач, перед ТОВ «Малахіт ЛТД», яке очолювала позивачка. В підтвердження цих обставин відповідач представив розписки - зобовязання від 16.11.2006 р. в кількості трьох примірників різної редакції та просив суд допитати в якості свідків працівників колишнього СТОВ - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так як рішення по справі може вплинути на права та обовязки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Бутовське», суд з власної ініціативи залучив його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача. Третя особа - ліквідатор СТОВ «Бутовське» - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду лист, яким просить розглядати справу за його відсутністю на підставі наданих ним письмових пояснень по суті. З пояснень арбітражного керуючого [PERSON], вбачається, що в ході ліквідаційної процедури бухгалтерські, внутрішньогосподарські та інші документи банкрута СТОВ «Бутовське» відсутні, громадянка [PERSON] кредиторські вимоги до СТОВ «Бутовське» не заявляла. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків судом встановлено: 21 серпня 2008 року відповідачем по справі [PERSON] власноруч, у присутності свідка [PERSON] написана та підписана розписка, якою він зобовязувався повернути борг в розмірі 106376 грн. позивачці до 20.11.2008 року (а.с. 6. 151). Факт написання та підписання відповідачем розписки визнається ним в повному обсязі та не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Підписання розписки це дія спрямована на набуття цивільних прав та обовязків, що відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України є правочином. Так як ця дія погоджена між двома сторонами, то відповідно до умов ч. 4 ст. 202 ЦК України такий правочин є двостороннім. Вчинений правочин, відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а саме його зміст не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; вчинено особою з необхідним обсягом дієздатності; вільність волевиявлення підтверджена змістом розписки; правочин вчинено простій письмовій формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підписавши розписку про повернення боргу від 21.08.2008 р. відповідач [PERSON] створив правовідношення, за яким поклав на себе зобов'язання та створив правові підстави, щодо вимагання виконання зобовязання. Згідно п. 2 ст. 509 та ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, в тому числі з договорів та інших правочинів. Факт укладення договору позики та передача суми позики підтверджуються розпискою відповідача, поясненнями позивачки та показаннями свідка [PERSON] Правовідношення, які виникли між сторонами, регулюються ст. 1047 ЦК України згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений Законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Заперечення відповідача, щодо того, що договір позики не укладався є безпідставними, так як договір позики був укладений між сторонами у встановленому законом порядку, а саме ст. 1047 ЦК України, в простій письмовій формі, підтверджується розпискою (борговим документом) та показаннями свідка та не передбачає його нотаріального посвідчення. Доказів того, що при написанні розписки на відповідача завдано тиск ( погрози, насилля) [PERSON] до суду не надано, та в ході судового розгляду не встановлено, в звязку з чим суд вважає дані доводи відповідача безпідставними та не приймає їх до уваги. Крім того, дані доводи відповідача спростовуються поясненнями свідка [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив факт добровільного написання та підписання [PERSON] розписки про отримання грошей, без завдання на нього тиску з боку третіх осіб. Судом не встановлено звязок між розпискою, яка є предметом спору та розписками - зобовязаннями від 16.11.2006 р., які укладались між сторонами в інтересах підприємств. Так як основним аргументом тотожності цих розписок, відповідач зазначає в сумі боргу та у терміні її повернення. На думку суду цей факт не може свідчити про той самий борг, так як в відповідач не надав суду жодного доказу, щодо його обґрунтування. Крім того, представлені відповідачем у якості доказу розписки - (умовно визначені в судовому засіданні, як № 1 та № 3) відповідач, або не визнає , або вважає за підроблені (а.с. 166, 167), у звязку з чим суд не дає їм належної правової оцінки. Розписка - зобовязання, якою відповідач аргументує факт тотожності зобовязання, не містить прямих доказів. Відповідач не спромігся надати суду документи фінансового обліку ПММ на підприємстві, або документацію, щодо існування кредиторської заборгованості перед підприємством «Малахіт -ЛТД» на (а.с. 156, 168-173). Суд не приймає до уваги показання свідків, працівників колишнього СТОВ «Бутовське», так як відомості про укладення господарського договору між підприємствами їм відомі з слів працівників товариства «Бутовське» та його директора [PERSON] Допитом встановлено, що їм не відомі умови договору, при укладенні цього договору вони присутні не були. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно вимог ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Умовами ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у простій письмовій формі. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк і в порядку встановленому договором. Вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. ст. 625, 1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved