Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Звернувшись до суду, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, між ними стали виникати конфлікти на побутовому грунті через різні погляди на вирішення життєвих питань, не підтримують шлюбні стосунки, спільно не господарюють з червня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягала та підтримала, обставини викладені у позовній заяві, зазначивши, що з червня 2009 року вони з відповідачем не підтримують подружні стосунки, господарство ведуть окремо, примирення між НИМИ не можливо. При цьому позивачка зазначила, що на даний час між нею та відповідачем втрачені почуття любові, як подружжя, тому зберегти їх сімю неможливо. Крім того, позивачка пояснила, що причиною розірвання їх шлюбу стало безвідповідальне ставлення відповідача до родини, нехтування ним її інтересів та інтересів дитини. Позвач також зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, разом з тим, він спілкується з дитиною, та приймає участь у її вихованні. Примирення між ними не можливе. Спірних питань щодо поділу майна між позивачем та відповідачем у них не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, при цьому пояснив, що дійсно з червия 2009 року вони припинили подружні стосунки, господарство ведуть окремо. Відповідач зазначив, що дійсно їх сімя існує суто формально, між ними виникають непорозуміння. Крім того, відповідач зазначив, що ним не втрачені почуття любові до дружини, разом з тим просить позов задовольнити, оскільки не має бажання примушувати [PERSON] продовжувати їх подружнє життя. Далі відповідач зазначив, що він приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки, займається її вихованням. Також зазначив, що на даний час примирення між ним та дружиною неможливе, тому просив шлюб розірвати. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст, 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 29 серпня 1997 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції міста Києва (а.с.5). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO](а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що сім"я сторін розпалась остаточно і поновленою не може бути, в судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, спільно не господарюють, на примирення не згодні. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved