Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2 листопада 1996 року по 23 червня 2008 року. В шлюбі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. За час спільного подружнього проживання ними було придбане майно, на половину якого вона в силу ст.60 СК України має право, та яке підлягає розподілу між ними, а саме: кухонні меблі вартістю 2500 грн. , кухонний куточок зі столом - 1200 грн., плита газова - 1000 грн., холодильник 1000 грн., витяжка 450 грн., машина пральна 2500 грн., меблі прихожої 2800 грн., телефон стаціонарний 300 грн., меблева стінка в залі 4000 грн., ваги - 70 грн., комп'ютер та принтер - 5000 грн., музичний центр - 1300 грн., відеомагнітофон - 300 грн., DVD -плеєр - 300 грн., телевізор „Раnаsоnіс" - 1500 грн., м'яка меблева частина (диван, два крісла) - 2000 грн., стіл розкладний - 600 грн., обігрівач „ Delonji" - 300 грн., спальний меблевий гарнітур - 5000 грн., телевізор малий - 500 грн., кавоварка - 200 грн., праска - 200 грн., тостер - 100 грн., фільтр для води - 75 грн., посуд - 2000 грн., м'ясорубка - 300 грн., водонагрівач електричний - 700 грн., вентилятор - 150 грн., фотоапарат 100 грн., фен - 150 грн., покриття для підлоги - 2000 грн., постіль - 800 грн., люстри з кухні та зали - 250 грн., люстри із спальні та коридору 14 0 грн., корзина для білизни 7 5 грн., полкоутримувач у ванні - 50 грн., а всього майно на загальну суму 39910 грн. Крім того, відповідач був співзасновником ТОВ „[PERSON] Майстер-2", зареєстрованого 8 липня 2005 року. Статутний фонд вказаного товариства становив 145913,77 грн., з якого 25% належало [PERSON], що були сформовані на спільні кошти сторін, а інші 75% статутного фонду належали батькові відповідача [PERSON] Після продажу ТОВ „[PERSON] Майстер-2", в червні 2007 року, за 180000 доларів СІЛА відповідач використав кошти від його реалізації в сумі 45000 доларів (227250 грн.) на власні потреби, тому вона ставить питання про стягнення з відповідача на її користь половину цієї суми - 113625 грн. У її власності перебував металевий гараж, розташований за адресою: м.Умань, вул. Набережна, 2, подарований їй її батьком [PERSON] Відповідач зазначений гараж без її згоди продав [PERSON] за 5000 грн., які використав у власних потребах, не принісши в сім'ю. Оскільки, відповідно до законодавства подароване майно є роздільною власністю подружжя, з відповідача необхідно стягнути на її користь 5000 грн., отриманих ним за протиправно проданий гараж. У їх спільній подружній власності перебував автомобіль „ВАЗ-21150" вартістю 43000 грн., придбаний ними 7 грудня 2005 року. Відповідач продав вказаний автомобіль за 7700 доларів США (38885 грн.), а кошти використав на власні потреби. Крім того, в червні 2007 року вони з відповідачем придбали автомобіль „АUDІ А6 Сvаtrо" за 22000 доларів США (111100 грн.), але 9 грудня 2007 року автомобіль був переоформлений на батька відповідача [PERSON] і кошти від цього відповідач в сім'ю також не приніс. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути на її користь половину вартості зазначених автомобілів - 19442,5 грн. за автомобіль „ВАЗ-21150" та 55500 грн. за автомобіль „ АUDІ А6 Сvаtrо", а всього за автомобілі 74992,5 грн. Оскільки відповідач перелічене вище спільне майно в добровільному порядку розділити відмовляється, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON], про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що позов [PERSON] визнає частково, а саме в частині поділу рухомого майна за винятком речей, які йому належали на праві приватної власності до шлюбу. Позов в частині стягнення коштів за продаж корпоративних прав, гаража, транспортних засобів не визнає. Оскільки позивачка в своїй позовній заяві вказала не увесь перелік майна, яке вони придбали під час шлюбу, він вимушений звернутися до суду з зустрічним позовом. В січні-лютому 2008 року відповідачка перебувала на навчанні в м.Києві, де проходила курс навчання на візажиста, після чого ним було закуплено для оформлення салону і безпосередньо для роботи [PERSON] такі речі: щіточки для візажу вартістю 750 грн., чемодан з парфумами - 6000 грн., диван - 1400 грн., плед -400 грн., крісло - 300 грн., меблі: столик-тумбочка - '800 грн., дзеркало - 200 грн., годинник - 200 грн., чайник електричний - 100 грн., килим - 150 грн., рекламний неоновий щит - 3800 грн., а всього на загальну суму - 14100 грн. Оскільки, згідно ч.3 ст.71 СК України, речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності, а вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя, то вищевказане майно на суму 14100 грн. необхідно виділити позивачці, врахувавши його вартість при розділі іншого майна. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала, а зустрічний позов визнала частково та пояснила, що оскільки відповідно до ст. 174 СК України: [PERSON], придбане батьками, або одним із них, для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини, то необхідно виключити з числа спільного майна подружжя комп'ютер з принтером вартістю 5000 грн., як належний їх дитині. Всі кошти, виручені від продажу корпоративних прав, гаража та автомобілів, відповідач використав виключно в інтересах розвитку бізнесу свого батька, переконуючи її свого часу про доцільність саме такого вкладення їх коштів. Як тепер вона зрозуміла, він в такий спосіб їх просто приховував від неї, маючи на меті залишити її та дитину без будь-яких засобів до існування, про що відверто пояснив їй перед розірванням їх шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, підтримав свій зустрічний позов і пояснив, що до реєстрації шлюбу він проживав у власній квартирі [ADDRESS]. На час одруження з позивачкою у мене було наступне майно: кухонний куточок зі столом, газова плита, холодильник, пральна машина, меблева стінка в залі, відеомагнітофон, телевізор „Раnаsоnіс", м'яка меблева частина (диван та 2 крісла), стіл розкладний, м'ясорубка, покриття на підлогу (за винятком покриття на підлогу в спальні, яке було придбано ними за спільні кошти на суму - 500 грн.), люстри в залі і на кухні, а тому це майно повинно бути виключено з переліку майна спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно є його особистою приватною власністю, бо набуте ним до шлюбу, а тому не підлягає поділу у відповідності до ст.57 СК України. Крім того, малий телевізор, вартістю 500 грн. - це телевізор його батьків, які їм дали його в тимчасове користування і на даний час вони його в нього забрали. Комп'ютер не може бути предметом поділу спільного сумісного майна подружжя, так як ні позивачці, ні йому він не належить. Комп'ютер був придбаний його батьком - [PERSON] для ТОВ „[PERSON] Майстер-2", що підтверджується товарним чеком від 9 вересня 2005 року та податковою накладною від 14.09.2005 року, які додаються. Вони з позивачкою разом придбали: кухонні меблі вартістю - 2500 грн., витяжку - 450 грн., меблі прихожої - 2800 грн., посуд - 2000 грн., постіль - 800 грн., тостер - 100 грн., фен - 150 грн., фільтр для води - 75 грн., телефон - 300 грн., ваги - 70 грн., музичний центр - вартістю 975 грн., DVD-плеєр - 300 грн., обігрівач „ Delonji" - 180 грн., спальний меблевий гарнітур - 5000 грн., кавоварку - 200 грн., праска - 200 грн., водонагрівач електричний - 620 грн., вентилятор - 150 грн., фотоапарат - 100 грн., покриття на підлозі в спальні - 500 грн., люстри в спальні і коридорі - 140 грн., корзину для білизни - 75 грн., полкоутримувач у ванні - 50 грн., а всього майна на загальну суму - 17735 грн. Відповідно до ч.3 ст.71 СК України відповідачці повинні були виділені речі для її професійних занять, а отже на суму - 14100 грн. Вартість інших рухомих речей, які належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя, становить 17735 грн. Таким чином, їх спільне подружнє майно має вартість 31835 грн., а їх частка становить по 15917,5 грн., отже відповідачці необхідно виділити зі спільного майна подружжя - посуд вартістю 2000 грн. (14100 грн. + 2000 грн. = 16100 грн.) . Все інше спільно придбане майно на загальну суму 15735 грн. просив виділити йому та визнати за ним право власності на нього. Стосовно, прав позивачки на доход отриманий від реалізації корпоративних прав, вважає, що вони є необґрунтованими і такими що суперечать дійсності в частині визначення суми отриманого доходу. Так, дійсно він був учасником (співзасновником) ТОВ „Арт Майстер- 2", зареєстрованого 08 липня 2005 р. Уманським міськвиконкомом, юридична адреса якого: 20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Індустріальна, 2 А. 12 червня 2007 року ним відповідно до договору купівлі продажу корпоративних прав (частки в статутному фонді ТОВ „[PERSON] Майстер-2") було здійснено продаж належної йому частки корпоративних прав [PERSON] За належну йому частину корпоративних прав він отримав 5000 грн. Договір був нотаріально засвідчений завідувачем Уманської міської державної нотаріальної контори. На підставі наведеного, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачка має право претендувати лише на отримання 2500 грн. в якості половини отриманого ним доходу від реалізації належних йому корпоративних прав. Відносно отримання ним доходу у вигляді грошових коштів від продажу гаражу, за адресою м.Умань, вул. Набережна, 2, який за твердженням позивачки був подарований їй її батьком, відповідач зазначав, що продаж вказаного гаражу не міг бути ним здійснений, так як відповідно до викладеного позивачкою гараж був її власністю і він відчужувати його не міг. Крім того, вказаний металевий гараж був самочинно встановлений і будь-які дії по його відчуженню не можливі, так як він не міг бути предметом цивільно-правового обігу. Відповідно, отримання ним доходу від здійснення вказаної оборудки було неможливе. Ні він, ні його колишня дружина ніколи не були власниками автомобіля „АUDІ А6 Сvаtrо", оскільки він був придбаний його батьком за його особисті кошти, що підтверджується біржовою угодою ТБ „Подільська Універсальна Біржа" від 11 липня 2007 року та листом реєстраційного відділу зазначеної установи на адресу начальника МРЕВ від 11 липня 2007 року. У даних документах власником транспортного заходу вказаний його батько [PERSON] Твердження позивачки про те, що він використовував кошти лише в інтересах підприємства „[PERSON] Майстер-2" безпідставні і спростовуються документами, щодо зміни статутного капіталу цього підприємства та бухгалтерськими документами вказаного суб'єкта господарювання. Посилання позивачки на те, що ним приховувалось та було використано на свій розсуд проти її волі та всупереч інтересів сім'ї доходи, які він отримував не відповідає дійсності, так як всі доходи, які ним отримувались, спрямовувались ним на утримання сім'ї, зокрема сина та дружини, яка навчалась та тривалий час не працювала. Третя особа без самостійних вимог за зустрічним позовом [PERSON] пояснив, що він батько відповідача [PERSON], в квітні 1994 року став засновником господарського товариства „Братерство", де володів 40 відсотками статутного фонду. В місяці 1995 року, коли відповідач [PERSON] ще не був одружений з позивачкою [PERSON], під час реорганізації товариства було змінено назву з ГТ „Братерство" на Будівельно-монтажна фірма „Агропромрембуд". В цей час один із учасників товариства вибув, а його частка - 5% перейшла іншим учасникам, в таких розмірах: йому - 2%, іншому учаснику - 3%. Таким чином у нього стало 42% статутного фонду, з яких він 10 відсотків подарував своєму сину [PERSON], а в нього залишилось 32% в статутному фонді. Ці факти підтверджуються Установчим договором БМФ „Агропромрембуд", де зазначено, що внески учасників за взаємною згодою складають: [PERSON] - 32 відсотки від статутного фонду; [PERSON] - 10% від статутного фонду. Цей Установчий договір посвідчений 13 грудня 1995 р. державним нотаріусом Уманської районної нотаріальної контори. 24 червня 2005 року загальними зборами учасників БМФ „Агропромрембуд" було вирішено створити ТОВ „[PERSON] Майстер-2", де розподіл статутного фонду між учасниками відбувся наступним чином: [PERSON] - володіє часткою 0,75% статутного фонду товариства; [PERSON] - володіє часткою 0,25% статутного фонду товариства; ТОВ Уманська БМФ „Агропромрембуд" - володіє часткою 99% статутного фонду товариства. Він вніс до статутного фонду матеріальні цінності (сейф) вартістю 232 грн. 50 коп. , а також до статутного фонду він вніс за сина [PERSON] матеріальні цінності (стілець) вартістю 77 грн. 50 коп. ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" було внесено в статутний фонд матеріальних цінностей на суму 30690 грн., що підтверджується копією протоколу № 1 від 24 червня 2005 р. та актами прийому-передачі матеріальних цінностей ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" ТОВ „[PERSON] Майстер-2", прибутковою накладною № 1 від 24.06.2005р. 2 серпня 2005 року рішенням загальних зборів ТОВ „[PERSON] Майстер-2" було вирішено збільшити статутний фонд ТОВ „[PERSON] Майстер-2" на 88912 грн. Зокрема, вносять учасники: [PERSON] - 667 грн., що становить 0,75% статутного фонду, [PERSON] - 222 грн. 33 коп., що становить 0,25%о статутного фонду. Він вносив свої особисті кошти в сумі 222 грн. 33 коп. за сина [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 від 1 вересня 2005 р. ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" передало основні засоби та матеріальні цінності в статутний фонд на суму 88022 грн. 67 коп., що підтверджується копією протоколу № 2 від 2 серпня 2005 р. та актами прийому-передачі матеріальних цінностей ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" ТОВ „[PERSON] Майстер-2". 22 серпня 2005 р. загальними зборами ТОВ „[PERSON] Майстер-2" було розглянуто заяву ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" про вихід зі складу засновників ТОВ „[PERSON] Майстер-2" та передачі своєї частки товариству. Було вирішено задовольнити заяву ТОВ УБМФ „Агропромрембуд" та вивести його зі складу засновників ТОВ „[PERSON] Майстер-2", а його частку в статутному фонді - 118712 грн. 67 коп. залишити в товаристві та розподілити між учасниками. Внаслідок перерозподілу часток, в статутному фонді ТОВ „[PERSON] Майстер-2" було закріплено за [PERSON] - 75% статутного фонду, за [PERSON] - 25% статутного фонду. Позивачка у позовній заяві відмічає, що 25% статутного фонду ТОВ „[PERSON] Майстер-2" було сформовано за її з чоловіком спільні кошти. Крім того, вона звертає увагу на те, що виходячи зі змісту частин 2,3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, мас право на поділ одержаних доходів. Це трактування Закону можна було б застосувати, якби позивачка довела, що в статутний фонд ТОВ „[PERSON] Майстер-2" вона з бувшим чоловіком внесла 36478 грн. 44 коп., а як показують представлені документи - жодної копійки в статутний фонд бувшою сім'єю [PERSON] не було внесено, відповідно і ділити немає що. Адже корпоративні права ТОВ „[PERSON] Майстер-2" відповідач продав за 5000 грн. ще за рік до розірвання шлюбу і за цей період всі ці кошти використані так, як відповідач та позивач не працювали і доходів у сім'ю не приносили, а потрібно було за якісь кошти жити та утримувати сина. Вимоги додаткової позовної заяви позивачки також неправдиві та необґрунтовані. Зокрема відмічено, що в момент продажу корпоративних прав, було продано все майно, яке перебувало у власності та на балансі. Позивачка взагалі не бачила бухгалтерських документів та балансу і не знає, що там рахувалось, а все вигадано про кількість, вартість станків та електроінструментів, в тому числі і таких, яких ніколи не було в наявності в товаристві. Всього надумано, що продано станків та електроінструментів на суму 62820 грн., з яких позивачка вимагає отримати 7852,50 грн. Електроінструменти, станки, нерухомість та інші матеріальні цінності, які були у наявності і рахувались по бухгалтерському обліку товариства, не продавались, відповідно кошти в касу або на рахунок у банку, не поступали. Всі ці матеріальні цінності були передані від однієї матеріально-відповідальної особи - іншій, а саме: новопризначеному директору товариства [PERSON] Передача матеріальних цінностей проведена лише тому, що бувший директор товариства [PERSON] подав заяву на звільнення і його прохання загальні збори товариства задовольнили та затвердили нового директора [PERSON] У відповідності до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 12 червня 2007 року відповідач [PERSON], реалізував лише корпоративні права за 5000 грн. Таким чином, в статутний фонд ТОВ „[PERSON] Майстер-2" позивач та відповідач спільні кошти не вносили, а за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] рахувалось подароване ним, ще до одруження, 10% статутного фонду ТОВ УБМФ „Агропромрембуд", яке було передано в ТОВ „[PERSON] Майстер-2". Дохід від реалізації корпоративних прав використано бувшою сім'єю [PERSON], відповідно між ними, в натурі, немає що ділити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивачка та відповідач з 02 листопада 1996 року по 23 червня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що в період спільного подружнього життя сторони придбали наступне майно: кухонні меблі вартістю - 2500 грн., витяжку - 450 грн., меблі прихожої - 2800 грн., посуд - 2000 грн., постіль - 800 грн., тостер - 100 грн., фен - 150 грн., фільтр для води - 75 грн., телефон - 300 грн., ваги - 70 грн., музичний центр - вартістю 975 грн., DVD-плеєр - 300 грн., обігрівач „ Delonji" - 180 грн., спальний меблевий гарнітур - 5000 грн., кавоварку - 200 грн., праска - 200 грн., водонагрівач електричний - 620 грн., вентилятор - 150 грн., фотоапарат - 100 грн., покриття на підлозі в спальні - 500 грн., люстри в спальні і коридорі - 140 грн., корзину для білизни - 75 грн., полкоутримувач у ванні - 50 грн., а всього майна на загальну суму - 17735 грн. А також речі для професійних занять позивачки, а саме: щіточки для візажу вартістю 750 грн., чемодан з парфумами - 6000 грн., диван - -1400 грн., плед -400 грн., крісло - 300 грн., меблі: столик-тумбочка - 800 грн., дзеркало - 200 грн., годинник -200 грн., чайник електричний - 100 грн., килим - 150 грн., рекламний неоновий щит - 3800 грн., а всього на загальну суму - 14100 грн. Судом також встановлено, що кухонний куточок зі столом, газова плита, холодильник, пральна машина, меблева стінка в залі, відеомагнітофон, телевізор „Раnаsоnіс", м'яка меблева частина (диван та 2 крісла), стіл розкладний, м'ясорубка, покриття на підлогу (за винятком покриття на підлогу в спальні, яке було придбано ними за спільні кошти на суму - 500 грн.), люстри в залі і на кухні належали відповідачу [PERSON] до шлюбу, що підтверджується показами свідків та наданими документами (товарними чеками, квитанціями, технічними паспортами, тощо), а тому не підлягають розділу. Комп'ютер не може бути предметом поділу спільного сумісного майна подружжя, оскільки він був придбаний [PERSON] для ТОВ „[PERSON] Майстер-2", що підтверджується товарним чеком від 9 вересня 2005 року та податковою накладною від 14.09.2005 року. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України: [PERSON], набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності... Згідно ч.1 ст.69 СК України: Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України: У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У відповідності до ч.3 ст.71 СК України: Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Оскільки, для професійних занять позивачки були придбані речі на суму 14100 грн. і вони повинні присуджуватись позивачці, то їх вартість враховується при присудженні іншого майна відповідачу. Сторони в судовому засіданні пояснили, що у них був металевий гараж по вул. Набережній, 2 м.Умані, подарований позивачці її батьком. В судовому засіданні встановлено, що гараж був встановлений самочинно, будь які документи на нього відсутні, як і відсутній договір його дарування. А тому, зазначений гараж не може бути предметом судового розгляду. Суд вважає безпідставними позовні вимоги позивачки, щодо розділу автомобіля „АUDІ А6 Сvаtrо", оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не були і не є його власниками. Як вбачається із біржової угоди ТБ „Подільська Універсальна Біржа" від 11 липня 2007 року та листа реєстраційного відділу зазначеної установи на адресу начальника МРЕВ від 11 липня 2007 року автомобіль придбав [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що у власності сторін перебував автомобіль „ВАЗ-21150", який був проданий в березні 2006 року, тобто більш як за два роки до розпаду сім'ї та розірвання шлюбу. При цьому відповідач [PERSON] пояснив, що на придбання вказаного автомобіля він позичив у батька [PERSON] 5500 доларів США, які і повернув йому після продажу автомобіля (що підтвердив [PERSON]П.), а кошти, що залишились, були витрачені на утримання сім'ї, оскільки в той час не працювали ні він, ні його колишня дружина. Позивачкою не надано суду жодних доказів, які б спростовували факт позики відповідачем грошей на придбання автомобіля, та доказів, які б спростовували посилання відповідача на те, що гроші від продажу автомобіля, задовго до розпаду сім'ї та розірвання шлюбу, були використані на потреби сім'ї. Тому суд вважає, що кошти від продажу автомобіля „ВАЗ-21150" не можуть бути предметом судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] був учасником ТОВ „[PERSON] Майстер-2" і його частка в статутному фонді становила 25%. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] пояснили, що жодних коштів із сімейного бюджету сторін на формування статутного фонду ТОВ „[PERSON] Майстер-2" використано не було, що підтверджується наданим ними пакетом документів (протоколів загальних зборів учасників ТОВ „[PERSON] Майстер-2", актами прийому-передачі матеріальних цінностей, квитанціями до прибуткових касових ордерів, банківським квитанціями, тощо). Позивачкою не надано жодного доказу про те, що при формуванні статутного фонду ТОВ „[PERSON] Майстер-2" були використані хоч які-небудь кошти з їх сімейного бюджету. У відповідності до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 12 червня 2007 року, посвідченого Уманською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 12554, відповідач [PERSON], продав [PERSON] лише корпоративні права на частку в статутному фонді ТОВ „[PERSON] Майстер-2" за 5000 грн. Доказів про те, що відповідачем було продано 25 % майна ТОВ „[PERSON] Майстер-2" (споруд, засобів виробництва, обладнання, тощо) за яку-небудь іншу суму позивачкою суду не надано. Враховуючи, що відповідач [PERSON] отримав дохід від реалізації корпоративних прав на частку статутного фонду ТОВ „[PERSON] Майстер-2" в сумі 5000 грн. перебуваючи в шлюбі, незадовго до розпаду сім'ї та розірвання шлюбу, суд вважає, що позивачка має право на 1/2 частину зазначених коштів - 2500 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Outcome: approved