Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ВАТ ЕК “Хмельницькобленерго” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що [INFO] подав заяву про звільнення з роботи з [INFO] в зв”язку із виходом на пенсію через інвалідність, але був звільнений тільки [INFO] , при цьому не було виконано рішення апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2008 р. про його поновлення на посаді головного інженера Волочиського РЕМ. Вважаючи таке звільнення незаконним просить суд поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, за час затримки розрахунку та моральну шкоду через необхідність звернення до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав і пояснив, що рішення апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2008 р. про поновлення його на роботі та виплату в зв”язку з цим коштів відповідачем не було виконане, хоча приходив на роботу з [INFO] , але йому не було надано той же кабінет, де працював до звільнення, засоби зв”язку та не ознайомлено з наказом про поновлення на роботі. В зв”язку з цим звертався до прокурора, виконавчої служби. [INFO] написав заяву про звільнення в зв”язку із виходом на пенсію через інвалідність з [INFO] . [INFO] звернувся до ВАТ ЕК, взнав про звільнення, отримав трудову книжку, але належних за рішенням суду і при звільненні виплат не одержав. Тому звернувся до суду із позовом. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що рішення апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2008 р. було виконано [INFO] тому, що 11-12 жовтня були вихідними днями, 15 жовтня 2008 р. було виплачено середній заробіток за рішенням суду. [PERSON] не виходив на роботу 14- [INFO] тому не ознайомився з наказом про поновлення на роботі, хоча фактично був допущений до роботи, про що свідчить його підпис від [INFO] в оперативному журналі. [INFO] надійшла заява від позивача про звільнення за ст.38 КзпП України, видано наказ про це [INFO] , тоді ж було перераховано належна з [INFO] зарплата - 359,75 грн.. За невикористану відпустку [PERSON] кошти не нараховувалися. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що [INFO] особисто по телефону повідомив [PERSON] про поновлення його на роботі. Пізніше він прогулював, профком [INFO] дав згоду на його звільнення за прогули, а [INFO] позивач подав заяву про звільнення з роботи в зв”язку із виходом на пенсію по інвалідності - точної дати не вказав. Тому наказ видано [INFO] після того, як особисто переконався у наявності пенсійного посвідчення. Тоді ж [PERSON] була видана трудова книжка, перераховані не оспорювані ВАТ ЕК суми заробітної плати. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, із копій трудової книжки [PERSON] , наказу від [INFO] видно, що позивача [INFO] на підставі рішення апеляційного суду Хмельницької області було поновлено на посаді головного інженера Волочиського РЕМ з [INFO] . За даними копії оперативного журналу ВАТ ЕК [PERSON] о 7 год. 45 хв. [INFO] виконував роботу головного інженера. Таким чином посилання позивача про невиконання рішення апеляційного суду про поновлення його на роботі безпідставне. Із копії заяви [PERSON] від [INFO] видно, що він не вказав конкретної дати звільнення його з роботи в зв”язку із виходом на пенсію по інвалідності, а тому суд приходить до висновку, що видачею наказу [INFO] про звільнення його з роботи не було ущемлено його трудових прав. До цієї дати [PERSON] не звертався до адміністрації ВАТ ЕК про відкликання своєї заяви про звільнення за власною ініціативою. В зв”язку з цим судом не здобуто доказів порушення трудових прав [PERSON] при його звільненні з роботи за власною ініціативою і в частині позову про поновлення на роботі йому необхідно відмовити. Судом встановлено, що при звільненні [PERSON] з роботи ВАТ ЕК платіжним дорученням [NUMBER] від [INFO] було перераховано 359,75 грн. заробітної плати за відпрацьований ним період з моменту поновлення на роботі. Однак, як визнали представники відповідача йому не було виплачено всі суми за рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2008 р. в зв”язку з його касаційним оскарженням до Верховного Суду України, а також компенсацію за невикористану відпустку. Тим самим відповідач порушив вимоги ст.116 КЗпП України і повинен нести за це відповідальність. В зв”язку з цим на користь [PERSON] необхідно стягнути 1797, 50 грн. компенсації за невикористану відпустку (2559 грн.-середній заробіток : 356 днів=7,19 грн.-одноденний заробіток х 250 днів-з 12.02 по 27.10.2008р. = 1797,50 грн.). Крім того, на користь [PERSON] через несвоєчасну виплату належних при звільненні сум необхідно стягнути середній заробіток за час затримки по день винесення рішення суду 3608,28 грн. (138,78 грн. Х 26 днів = 3608,28 грн.). Таким чином всього накористь [PERSON] необхідно стягнути 5405,78 грн.. Що стосується його вимоги про стягнення зарплати за період з 12.02. по 10.10.2008 р., то ця сума стягнена за рішенням апеляційного суду Хмельницької області і не може бути предметом повторного розляду, як і витрати на правову допомогу, а витрати на правову допомогу в даній справі позивачем не підтверджені. Позивачем заявлено вимогу про стягнення 100 000 грн. моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України за понесені моральні страждання через звільнення з роботи. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про звільненння [PERSON] на законних підставах, то суд вважає, що таких переживань позивачем не понесено і в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed