overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка 22 січня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Дніпропетровську ради від 28 серпня 2009 року № 557 вона призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Тому, вона змушена була звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь та на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку, але не менше мінімуму встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідачка не зявилась. Про день, місце та час судового розгляду була сповіщена належним чином, у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Дніпропетровську ради від 28 серпня 2009 року № 557 [PERSON] призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 5, 6). Мати неповнолітньої - [PERSON] з дитиною не проживає, матеріальну допомогу на її утримання не надає (а.с.4). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 27 січня 2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивачка в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

09 березня 2010 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинок по праву спадщини, третя особа КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації». В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 31.07.1995 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку розташованого в с. Олексіївка, вул. Миронова, 161, Куйбишевського району, Запорізької області. На який вона являється спадкоємцем першої черги. Вище вказаний будинок її чоловік при житті придбав по договору купівлі-продажу, який був зареєстрований секретарем Смірновської сільської ради 13 жовтня 1966 року, та на нього виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно якого [PERSON] був власником даного будинку. Але позивач не може використати своє право спадкування на майно спадкодавця тому, що при оформленні документів на будинок при його реєстрації не було вказано вулицю та номер будинку, а лише зазначено що будинок розташований в с. Олексіївці Куйбишевського району Запорізької області. Вона звернулася до Куйбишевської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в прийняті заяви відмовлено у звязку з відсутністю правових документів на спадковий будинок. В звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, просить визнати за нею право власності на будинок розташований в с. Олексіївка, вул. Миронова, 161, Куйбишевського району, Запорізької області, як за спадкоємцем першої черги на спадкове майно [PERSON] померлого 31.07.1995 року В судове засіданні позивач [PERSON], не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсягу на тих підставах, що викладені в позовної заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсягу на тих підставах, що викладені в позовної заяві. Представник КП «Куйбишевського буро технічної інвентаризації Запорізької області» до судового засідання не зявився про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в матеріалах справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що після [PERSON] померлого 31.07.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть залишилося спадкове майно, а саме: будинок розташований в с. Олексіївка, вул. Миронова, 161, Куйбишевського району, Запорізької області. Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] був власником даного будинку. Також встановлено, що єдиним спадкоємець за законом є його дружина [PERSON]К, так як відповідач [PERSON] офіційно відмовився від спадщини, що підтверджується заявою про відмову відповідача від прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] Антоновича звернувся в суд з заявою про визнання його сина [PERSON] померлим, покликаючись на слідуючі обставини : його син проживав в [INFO] , в даній квартирі він також проживає . [PERSON] вів аморальний спосіб життя , зловживав спиртним , перебував в місцях позбавлення волі . З 2006 року про [PERSON] немає ніяких відомостей . Заявник разом з родичами розшукував сина , розшук позитивних результатів не дав . З того часу, тобто з 2006 року [PERSON] відсутній, він не повідомляв жодного разу про своє місце перебування . Пройшло вже більше 5-ти років як [PERSON] зник і ніяких відомостей про нього не має, розшуками заявника його не знайдено, також [PERSON] знаходиться в розшуку в Червоноградському МВ УМВСУ у Львівській області, на даний час місце його знаходження не відоме. Оголошення [PERSON] померлим необхідно [PERSON] для того, щоб оформити право власності на квартиру . Заявник вважає, що його сина [PERSON] немає в живих і тому звертається в суд про визнання його померлим. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву , просить її задоволити. Суд вислухавши її пояснення, пояснення свідка, висновок прокурора, який не заперечував стосовно задоволення заяви, оцінивши зібрані документи, вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановленого заявник є батьком [PERSON], що стверджується копією свідоцтва. [PERSON] залишив місце проживання і поїхав на заробітки ,не повідомивши нікого. З того часу, тобто з 2006 року [PERSON] відсутній, розшуками заявника його не знайдено, також [PERSON] знаходиться в розшуку в Червоноградському МВ УМВСУ у Львівській області, на даний час місце його знаходження не відоме, що стверджується довідкою МВ ГУМВСУ від 01.12.2009 року №249 . Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що [PERSON] з 2005 року відсутний по місцю постійного проживання . Вже п*ять років заявнику не відомо де перебуває [PERSON] , силами розшуку його не знайдено. Тому суд вважає,що заяву слід задоволити .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні та утриманні ЖКП «Сонячне». Внаслідок порушення [PERSON] вимог ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.01.2010 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 2013,83 грн. та судові витрати по справі. Відповідач на розгляд справи до суду повторно не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Із пояснень представника позивача, особовій карточці № 73672, вбачається, що відповідач є власником квартири № 46, по вул. Соборній, 279 у м. Рівному. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та при будинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем за надані йому житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2010 року становить 2013,83 грн. На підставі викладеного, а також з огляду на те, що [PERSON] не заперечував проти надання йому послуг позивачем, не реалізував своє право на відмову від отримання таких послуг шляхом подання відповідної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у повному розмірі, визначеному позивачем та судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

позивач звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 2177(дві тисячі сто сімдесят сім)грн.44коп. В обгрунтування позовних вимог покликався на те, іцо відповідачі, які проживають за адресою: [INFO] згідно вимог ст.ст.67,68 ЖК України зобов'язані своєчасно щомісячно вносити плату за комунальні послуги по встановлених тарифах. Однак, відповідачі не проводили оплату за надані їм послуги по тепловому постачанню житла, внаслідок чого за період з 01.10.2008р. по 01.02.2010р. заборгували позивачу 2177(дві тисячі сто сімдесят сім)грн.44коп. Добровільно погасити цю заборгованість відповідачі відмовляються. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, на повторний виклик суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви іро розгляд справи у їх відсутності не надіслали. Тому суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідачів, розглянув справу у відсутності останніх на підставі наявних у справі доказів та ухвалив заочне рішення. Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до вимог ст.ст.67,68 ЖК України відповідачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну та теплову енергію). Відповідачі не виконували взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної плати за надану їм теплову енергію, у зв'язку з чим заборгували позивачу станом за період з 01.10.2008р. по 01.02.2010р. заборгували позивачу 2177(дві тисячі сто сімдесят сім)грн.44коп. згідно представленої останнім довідки. Тому суд вважає, що дана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 25.05.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 565. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери, та різні погляди на життя, в результаті чого виникали різні непорозуміння та сварки. Біля року не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 25.05.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 565. (а.с.8). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.9). За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Сторони примиритись не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

16 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 1997 році, від якого мають двох неповнолітніх дітей.. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки. Позивач в суді свої вимоги підтримує. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Позивач не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача і ухвалення в справі заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази , суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивача та письмових доказів свідоцтва про шлюб та корпії свідоцтв про народження дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

23 лютого 2010 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поновлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказав, що рішенням суду від 07 березня 2006 року був позбавлений батьківських прав щодо синів [PERSON] і [PERSON]. Після позбавлення прав займався вихованням синів, надавав матеріальну допомогу на їх утримання. Просить поновити в батьківських правах щодо сина [PERSON], оскільки син [PERSON] вже є повнолітнім. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує повністю і пояснив, що сини відвідували його за місцем проживання, багато з ними спілкувався. Представник Новоселицької сільської ради [PERSON] підтримує позов і пояснила, що сільській раді відомо по те, що позивач змінив своє ставлення до синів після позбавлення його батьківських прав, займався і займається їх вихованням. Відповідач, яка в попередньому судовому засіданні повідомила, що змінила прізвище на „Вельгас і не заперечувала проти позову, в суд не прибула, хоча належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Позивач та представник третьої особи не заперечують проти розгляду справи без участі відповідача. При таких обставинах суд вважає можливим розгляд справи без участі відповідача з ухваленням в справі заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача і третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з відповідачкою його мамою. Сторони не проживають разом, шлюб розірвали. Позивач після позбавлення його батьківських прав провідував сина, цікавиться його життям, утримує його матеріально, займається його вихованням. Дані обставини встановлені з пояснень учасників розгляду справи та письмових доказів свідоцтва про народження сина [PERSON], свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про позбавлення батьківських прав. Згідно ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України батьки, позбавлені судом батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що позивач не ухиляється від виховання свого сина [PERSON], протягом тривалого строку після позбавлення його батьківських прав виявляв щодо сина батьківське піклування, син спілкувався з батьком, тому є правові підстави поновити позивача в батьківських правах і дана обставина відповідає інтересам сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

22 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений 01 вересня 2007 року, мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя не склалось з причини несумісності характерів, відсутності порозуміння, тому припинили шлюбні стосунки. В суді позивач позов підтримує. Відповідач з позовом згідна. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства, в наданий судом строк не примирились. Вказані обставини встановлені з їх пояснень та досліджених в суді доказів, доданих до позовної заяви свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

15 квітня 2010 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій вказав, що 15 червня 2006 року померла його мати [PERSON], а він є її єдиним спадкоємцем. Після смерті матері відкрилась спадщина у виді квартири № 121 по вул. Космонавтів, 74 в м. Миколаєві, вказана квартира належала померлій на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованому на Універсальній біржі «Номінал» за № 0542-Н 09 червня 2009 року, вказаний договір був визнаний дійсним Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2009 року. У встановлені чинним законодавством строки позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, причина пропуску для подачі заяви до нотаріальної контори Рішенням суду від 22 січня 2009 року була визнана поважною та йому надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори строком на три місяці. У визначений строк він також не скористався можливістю подачі заяви. На даний час він проживає постійно у належній матері квартирі, але не може отримати Свідоцтво про право на спадщину. А тому просив суд визнати за ним право власності на квартиру, що залишилась після смерті його матері. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, паро причини неявки суд не повідомили. Письмового заперечення проти задоволення позову від них не надходило. Вивчивши письмові матеріали справи, враховуючи пояснення позивача, вважаю, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обємі, з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.І ст. 1261 ЦК України - у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 15 червня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І - ФП № 034420, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції; позивач є рідним сином померлої [PERSON], та виходячи з цього її спадкоємцем першої черги спадкування за законом, але у встановлені законом строки не мав змоги подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а в інший спосіб, окрім судового, він не має змоги захистити свої майнові права. Тому на підставі ст.1261 ЦК України та

Outcome: approved