Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що між сторонами по справі було укладено Договір строкового банківського вкладу фізичної особи N 573314 від 15 серпня 2008 року на строк 1 рік, тобто до 15 серпня 2009 з і сплатою 11 % річних та зобов'язанням відповідача повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором. 17 серпня 2009 року укладено додаткову угоду до строкового банківського вкладу №573314 від 15.08.2009 року про продовження строку користування грошовими коштами на невигідних для позивача умовах під 3,06 відсотка річних, яку банк постійно порушує. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що дійсно уклав строковий депозитний договір «мій вибір» з терміном повернення депозиту 15 серпня 2009 року. Оскільки, банк, посилаючись на постанови НБУ, коштів йому не повертав, він уклав додаткову угоду на невигідних для себе умовах, яку банк надалі постійно порушує. 14 грудня 2009 року банк ставить до відома своїх клієнтів, що тим, хто одержав 20% вкладу у подальшому виплата вкладів буде проводитись щомісяця у розмірі не більше 4 000 гривень., а вже 24 грудня 2009 року повідомляє про припинення видачі готівки. Завдяки встановленому ліміту, банк автоматично в односторонньому порядку продовжує дію додаткової угоди, а припинення видачі готівки ставить під сумнів виплату депозиту взагалі. Вважає, що своїми діями банк порушив умови Договору та додаткової угоди і повинен нести цивільно-правову відповідальність. Крім того, зазначає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода яку оцінює в 16 000 грн. Відповідач позов визнає частково, погоджується на повернення залишку по депозиту 5 400 доларів США та нарахованих відсотків. В решті позовних вимог просить суд відмовити, оскільки вони не передбачені ні умовами договору від 15.08.2008 року, ні додатковою угодою до вказаного договору. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі укладено Договір строкового банківського вкладу фізичної особи N573314 від 15.08 2008 року на строк 1 рік, тобто до 15 серпня 2009 року зі сплатою 11 % річних та зобов'язанням відповідача повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором. 17 серпня 2009 року укладено додаткову угоду до договору строкового банківського вкладу № 573314 від 15.08.2008 року, згідно якої відповідач щоквартально рівними частинами отримує 20% депозиту та нараховані відсотки. З листів ВАТ КБ «Надра» від 14 грудня 2009 року, 24 грудня 2009 року вбачається, що банк в односторонньому порядку змінює умови додаткової угоди і ставить про це клієнтів до відома. Згідноо ст.. 525 ЦК україни - одностороння зміна умов зобов»язання не допускається. У відповідності до ст.. 611 ЦК України - у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: розірвання договору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови укладеного договору строкового банківського вкладу від 15 серпня 2008 року і тому позовна вимога про розірвання зазначеного договору є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Посилання представника відповідача на постанови Правління НБУ від ІНФОРМАЦІЯ ^ року "Про додаткові заходи щодо діяльності банків", якою запроваджено додатковий захід у діяльності банків, згідно з яким банкам забороняється здійснювати дострокове повернення вкладів, судом не приймається до уваги, оскільки така постанова суперечить Конституції України та цивільному законодавству України. Як вбачається з ст. 56 ЗУ "Про Національний банк України" Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ, незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національно банку, в тому числі і постанови Правління національного банку, не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України та підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України, а постанову Правління НБУ N 413 від ІНФОРМАЦІЯ 6 не зареєстровано Міністерство юстиції України, тобто вона не набула законної сили і її застосування є неправомірним. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вона на є безпідставною і не підлягає до задоволення, так як спір між сторонами виник з договірних правовідносин і у зазначеному договорі у випадку порушення зобов'язання не було домовленості про відшкодування моральної шкоди. У відповідності ст. 88 ЦПК суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial