Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом і просить припинити право [PERSON] на користування земельною ділянкою площею 0,18 гектара по вул. І. Франка, 29 в урочищі «Четверки», «Ільчука», «Клітка» у с. Крилосі Галицького району Івано - Франківської області; визнати недійсним рішення Крилосівської сільської ради №15 від 29 вересня 1996 року про виділення земельної ділянки [PERSON]; зобовязання [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, а також стягнути з [PERSON] І, і Крилосівської сільської ради Галицького району 5 000 (пять тисяч) гривень моральної шкоди. [PERSON] посилається на ті обставини, що рішенням Крилосівської сільської ради №12 від 17 листопада 1993 року йому виділено земельну ділянку площею 0,16 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку в урочищах «Четверки», «Біля Ільчука». Фактична площа земельної ділянки становить 0,182 гектара і межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON]. З часу виділення він користується вказаною земельною ділянкою. Проте в травні 2009 року [PERSON] виорав частину земельної ділянки. Звернувшись з цього приводу до Крилосівської сільської ради, він дізнався про рішення сільської ради від 29 вересня 1996 року, яким цю земельну ділянку виділено [PERSON]. Вказане рішення є фіктивним, оскільки у архівному відділі воно відсутнє. Своїми неправомірними діями, використовуючи фіктивне рішення, [PERSON] позбавив його права вільно розпорядитися земельною ділянко,принизив його честь і гідність в очах односельчан, що в свою чергу спричинило для нього моральні переживання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що у 1993 році позивачу рішенням сесії сільської ради виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, яка розташовувалася на пасовищі. Проте громада с. Крилос не дозволила будівництво будинків на пасовищі і тому земельну ділянку було змінено на ту, якою він користувався до самовільного захоплення її [PERSON] Цю земельну ділянку було визначено сільським головою і визначено її межі на місцевості. Сусідніми землекористувачами є [PERSON] та [PERSON]. Крім цього за ним рахується ця земельна ділянка згідно обліку Крилосівської сільської ради Тому вважають незаконними дії [PERSON], який приступив до використання земельної ділянки. При цьому вважають, що фактично рішення щодо виділення земельної ділянки [PERSON], на яке він посилається, як на підставу користування земельною ділянкою, не приймалося сільською радою взагалі, оскільки воно відсутнє у архівному відділі. Просять задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача, Крилосівської сільської ради, позовних вимог не визнав і пояснив, що йому нічого не відомо про обставини виділення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], оскільки в той час не обіймав посаду сільського голови, проте рішення про виділення земельної ділянки позивачу на сьогоднішній день не скасоване. У 1999 році було винесено рішення про надання земельних ділянок для будівництва житлових будинків на громадському пасовищі, яке було оскаржене до Галицького районного суду і в подальшому скасоване. Відповідач [PERSON] не визнав позовних вимог і пояснив, що він у 1996 році звернувся до Крилосівської сільської ради про виділення йому земельної ділянки для будівництва житлового будинку і сесією було прийнято відповідне рішення, з яким він звернувся у архітектуру та йому було виготовлено технічну документацію. Тому вважає, що в даний час він правомірно використовує земельну ділянку. Крім цього він жодним чином не порушує прав позивача на користування земельною ділянкою, так як позивачу земельна ділянка виділена у зовсім іншому місці і складено акт відводу землі. З викладених підстав вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Вислухавши в судовому засіданні доводи сторін та представників, показання свідків, а також дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що позивачу згідно з рішенням Крилосівської сільської ради №12 від 17 листопада 1993 року для будівництва та обслуговування житлового будинку виділено земельну ділянку у с. Крилосі Галицького району. На підставі вказаного рішення позивачу було відведено земельну ділянку в натурі, складено відповідний план відводу та забудови земельної ділянки. Суміжними землекористувачами позивача є [PERSON] та [PERSON]. Також рішенням Крилосівської сільської ради у 1996 році земельну ділянку для будівництва житлового будинку виділено [PERSON] і на підставі вказаного рішення [PERSON] винесено межі земельної ділянки в натурі, складено відповідний план відводу, акт виносу меж і розбивки будівель та виготовлено технічну документацію на будівництво житлового будинку. Земельна ділянки [PERSON] знаходиться по вул. Г. Франка у с. Крилосі Галицького району і площа її становить 0,18 гектара. Наведені факти підтверджуються поясненням в судовому засіданні сторін та їхніх представників; Планами відводу земельних ділянок під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] та [PERSON]; копіями рішень Крилосівської сільської ради №12 від 17 листопада 1993 року та №15 від 29 вересня 1996 року; Актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 17 жовтня 1996 року; Викопіровкою з генплану с. Крилоса; Договором, укладеним 03 жовтня 1996 року між [PERSON] та Госпрозрахунковим проектно - виробничим архітектурно -планувальним бюро на виготовлення проекту будівництва; листом Крилосівської сільської ради №120/2 - 22 від 09 липня 2009 року. При цьому у представленими в судовому засіданні та отриманих на запит суду копіях рішення Крилосівської сільської ради №12 від 17 листопада 1993 року про виділення земельної ділянки позивачу по різному зазначена її площа, а саме: 0,15 гектара, 0,16 гектара та 0,12 гектара. Відповідно до показань в судовому засіданні свідка [PERSON], позивачу виділено земельну ділянку поряд з його земельною ділянкою і позивач постійно обробляв її. Свідок [PERSON] дав показання суду, що позивачу виділено земельну ділянку в урочищі «Четверки» у с. Крилосі Галицького району і його сусідами є [PERSON] та [PERSON] В М.. Згідно з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], позивач мав у користуванні і обробляв земельну ділянку, яка йому була виділена для будівництва житлового будинку. З показань свідка [PERSON] вбачається, що позивачу була виділена земельна ділянка на пасовищі, але громада с. Крилоса заперечувала і тому позивачу було виділено земельну ділянку в іншому місці. Проте друге рішення також було відмінено і тому позивачу виділено земельну ділянку в урочищі «Четверки». Відповідно до ст. ст. 9, 19 Земельного кодексу України 1992 року до компетенції сільських рад відноситься питання надання земельних ділянок у користування. Крім цього згідно із ст. 22 Земельного кодексу України 1992 року право користування наданою земельною ділянкою вникає після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином [PERSON] та [PERSON] 1. відповідно до положень ст. ст. 9, 19 Земельного кодексу України 1992 року отримали на підставі рішень сільської ради у користування земельні ділянки. Тобто рішення від 17 листопада 1993 року та 29 вересня 1996 року Крилосівською сільською радою прийняті у відповідності до норм земельного законодавства та в межах наданої компетенції. Разом з тим суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що він із 1993 року постійно користувався спірною земельною ділянкою, оскільки в судовому засіданні не підтверджено правомірність такого користування і позивачем не представлено доказів, що йому виділялася вказана земельна ділянка у визначеному Земельним кодексом України 1992 року порядку. Крім цього рішення про виділення земельної ділянки позивачу від 17 листопада 1993 року на сьогоднішній день є чинним, не оспорювалося і у встановленому законом порядку не відмінялося, а також на підставі вказаного рішення архітектурою району виготовлено План відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку. Таким чином земельна ділянка у позивача не вилучалася. Про це йдеться і у повідомленні Крилосівської сільської ради за №70/2 - 22 від 05 травня 2010 року. Згідно ст. З Цивільного процесуального кодексу України особа вправі в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні не встановлено порушення прав чи законних інтересів [PERSON] з приводу володіння та користування земельною ділянкою [PERSON], якому сільською радою передано у користування земельну ділянку відповідно до норм земельного законодавства. При цьому земельна ділянка, яка виділена [PERSON] згідно рішення від 17 листопада 1993 року, на підставах і в порядку, передбачених ст. ст. 27 - 29 Земельного кодексу України 1992 року, у нього не вилучалася і його право користування земельною ділянкою не припинено. Тому позовні вимоги є безпідставними. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення її законних прав. Так як в даному випадку відповідачі не вчинили будь - яких дій, спрямованих на порушення прав позивача, позови: вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є також безпідставними. Тому позовні вимоги [PERSON] в повному обємі не підлягають де задоволення. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 9, 19, 22, 27 - 29, 43 Земельного кодексу України від 1992 року, ст. 23 ЦК України та

Outcome: dismissed