Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду ( з урахуванням змін ) з позовною заявою до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго», в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь: -в рахунок відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 2460,46 гривень; -в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000 гривень. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 07 вересня 2008 року приблизно о 10.50 годин на вулиці Набережній Заводській, міста Дніпропетровськ, третьою особою [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, при якій зіткнулись автомобіль марки ГАЗ- 33021 з зустрічним автомобілем марки Опель «Кадет» належним третій особі [PERSON], під керуванням [PERSON]. В наслідок ДТП їй були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а також пошкоджені золоті прикраси. На ^момент ДТП третя особа [PERSON] керував транспортним засобом належним зідповідачу, перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах. Крім матеріальних збитків, яких вона понесла з урахуванням необхідності придбання ліків, юшкодження коштовностей, їй також спричинено моральну шкоду, яка стала наслідком іестерпного болю, порушення звичного способу життя, у неї виникли проблеми в сімейних іідносинах. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали. Представник позивача вдав пояснення які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача вимоги не визнав, зазначивши, що відповідач не спростовує того іакту що в наслідок ДТП, яка сталося за вини третьої особи [PERSON], позивачу були причинені збитки, як матеріального так і морального характеру, однак відповідач добровільно іараховував позивачу допомогу, а тому фактично повністю відшкодував спричинені збитки. Іідповідач погоджується з розміром матеріальних збитків та не оспорює його, окрім засобу для олосся вартістю - 56,40 гривень, добровільної матеріальної допомоги. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні докази по справі, встановив наступні обставини: 07 серпня 2008 року приблизно о 10.50 хвилин, третя особа [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-33021», належним відповідачу, рухаючись по вулиці Набережна Заводська, міста Дніпропетровськ, проявляючи необережність допустив зіткнення з автомобілем марки Опель «Кадет» під керуванням [PERSON]. В свою чергу [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Опель «Кадет» належним третій особі [PERSON], рухаючись по тій самі вулиці у зустрічному напрямку, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем під керуванням третьої особи [PERSON]. У наслідок спільних протиправних дій третьої особи [PERSON] та [PERSON] позивачу були спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку Судово-медичної експертизи №399-Е від 02 лютого 2009 року відносяться до середнього ступеня тяжкості. З урахуванням зазначених обставин третя особа [PERSON] та [PERSON] вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2009 року були визнані винними у скоєнні злочину передбаченому ч.І ст.286 КК України та притягнути до кримінальної відповідальності ( а.с. 4 - 8 ). У звязку з пошкодження здоровя позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні міської лікарні №4 міста Павлоград з 08 серпня 2008 року по 18 серпня 2008 року, з 16 лютого 2009 року по 02 березня 2009 року ( а.с. 17 - 18 ). За час знаходження на лікуванні в лікарнях та після нього позивач придбала ліки, проходила медичне обстеження, несла інші матеріальні затрати повязані з необхідністю проведення лікування в наслідок пошкодження здоровя викликаного ДТП від 07 серпня 2008 року. Крім того, позивачу були спричинені збитки повязані з пошкодження коштовностей. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана діями особистим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи встановлені обставини по справі та положення чинного законодавства України яке регулює спірне питання, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача розміру спричинених матеріальних збитків на суму - 2460,46грн, підлягає частковому задоволенню на суму - 2173,26грн ( 1616,26грн «медикаменти» + 557грн «вартість пошкоджених речей» = 2173,26грн ), так як: Позивачем документально підтверджені витрати на придбання певних ліків, призначених за рецептом лікарів на загальну суму - 1616,26грн ( а.с. 9 - 16 ), вартість та призначення яких не спростовується представником відповідача та третьої особи, а тому ця сума збитків не підлягає доказуванню. Також позивачем підтверджена наявність матеріальних збитків у розмірі - 557грн, викликаних пошкодженням коштовностей у наслідок ДТП ( а.с. 19 ), оскільки на переконання як суду так і учасників судового процесу, оглянуті в судовому засіданні коштовності «золотий ланцюжок та сережки» не придатні до подальшого використання їх за призначення, оскільки мають явно виражені деформації та інші пошкодження. Визначаючи розмір матеріальних збитків викликаний пошкодження майна позивача суд виходив з їх реальної вартості, та не може прийняти до уваги посилання позивача на вартість виробів із золота, визначену певним приватним підприємцем станом на 10 лютого 2009 року ( а.с. 20 ). Крім того, суд не може задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості засобу до волосся «Аллотон» ( а.с. 12 ) та суми благодійного пожертвування розміром - 20 гривень ( а.с. 11 ), оскільки позивачем не підтверджено в судовому засіданні взаємозвязок між придбанням такого засобу, а також необхідність в благодійному пожертвуванні з ДТП яке мало місце 07 серпня 2008 року. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сума збитків у розмірі - 2173,26 гривень підлягає стягненню саме з відповідача по справі, оскільки саме відповідач є власником транспортного засобу. [PERSON], як особа, спільними діями якої з третьою особою [PERSON] були заподіяні збитки позивача, помер 06 жовтня 2009 року ( а.с. 47 ). Також, суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача про добровільне відшкодування позивачу спричинених матеріальних збитків шляхом надання допомоги, так як, хоча така допомога дійсно надавалась, вона була надана добровільно співробітниками підприємства, профспілковим комітетом і є благодійною, тобто вона не була направлена на безпосереднє відшкодування матеріальних збитків саме відповідачем. Позовна вимога про стягнення з відповідача суми спричиненої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі - 5000 гривень, оскільки в судовому засіданні було встановлено факт вини відповідача в скоєнні ДТП, яке на переконання суду, спричинило позивачу моральну шкоду, що полягала у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, а також у звязку з пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди був визначений судом з урахуванням характеру правопорушення, яке стало наслідком необережності відповідача, характеру тілесних ушкоджень позивача, які відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача сум судових витрат, суд виходить з загальних положень ст.88 ЦПК України, якою передбачено - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню суму судового збору у розмірі - 101 гривень ( 51грн + 50грн «5000 х 1%» = 101грн ). Враховуючи, що відповідача звільнено від оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення, сума - 120 гривень не підлягає стягненню.

Outcome: partial