Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона 08.02.1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають дитину - сина [PERSON], і [INFO], батьком якого є відповідач. Під час сумісного проживання і за спільні з відповідачем кошти в період з 1985 по травень 1995 року вони побудували житловий будинок по пров. 8 березня, 2 в м.Путивль з господарськими спорудами, сараям- гаражем, який був зареєстрований на відповідача. 24.10.2007 року шлюб був розірваний, до розірвання якого вона проживала в цьому будинку. Оскільки на відповідача оформлені всі документи на житловий будинок, то вона просить визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими приміщеннями та 1/2 частини земельної ділянки, яка надавалася для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також, встановити порядок користування житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, виділивши їй у користування кімнати, позначені у технічному паспорті на будинок літером «5» - спальня, площею 12,4 кв.м та літером «7»- спальня, площею 11,9 кв.м., коридор, кухню, ванну, туалет на подвірї, сарай, гараж залишити у спільному користуванні. Крім того, під час подружнього проживання вони придбали за спільні кошти майно, а саме - стінку меблеву «Кімната» з шифонєра, двох крісел, журнального стола, дивана, вартістю 2 500 грн., гарнітур «Спальний» з шифонєра, ліжка деревяного, дзеркала, 2-х тумб, вартістю 2000 грн., гарнітур «Прихожа» із столу обіднього, 6-ти стільців мяких, дивану, вартістю 1 000 грн., гарнітуру «Дитяча кімната із дивану малютки, ліжка, столу письмового, 2-х стільців, вартістю 1000 грн., холодильнику «Донбас», вартістю 200 грн., столу кухонного, вартістю 100 грн., 4 табуретки по 25 грн. за одну на суму 100 грн., стіл-шафу, вартістю 50 грн., З навісні шафи, по 50 грн. за один на суму 150 грн., шафу для витяжки, вартістю 50 грн., мийки, вартістю 50 грн., 2 тумбочки по 50 грн. за одну на суму 100 грн., духовку електричну, вартістю 150 грн., шафи для посуду, вартістю 100 грн., 2 кухонні столи, по 100 грн. за один на суму 200 грн., а всього на суму 7750 грн.. Оскільки майно придбане під час сумісного проживання в шлюбі і за спільні кошти, то просить виділити їй стінку меблеву «Кімната» з шифонєра, двох крісел, журнального стола, вартістю 2000 грн, диван, вартістю 500 грн., гарнітур «Спальний» з шифонєра, ліжка деревяного, дзеркала, 2-х тумб, вартістю 2000 грн., З м'яких стільця по 30 грн. за один на суму 90 гри., електодуховку, вартістю 150 грн., холодильник «Донбас вартістю 200 грн., а всього на суму 4540 грн.,, що на 665 грн. більше від половини вартості придбаного майна, яку вона згодна виплатити відповідачу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, і крім того суду показала, що дійсно вона зареєструвала шлюб з відповідачем в лютому 1986 року. Шлюб реєструвала в спірному будинку з викликом працівників Юр'ївської сільської ради, до цього часу вона проживала [INFO] наймаючи квартиру, але відповідач підтримував з нею стосунки, вона народила від нього дитину у вересні 1985 року. Спочатку син був зареєстрований на її прізвище, а потім, у 1986 року, після розірвання шлюбу відповідача з першою дружиною, перереєстрували на прізвище відповідача. Вважає, що вона приймала участь в будівництві цього будинку, оскільки відповідач фактично у 1985 році проживав у неї по вул. Карла Маркса. Вже при сумісному проживанні у 1998-2000 рр. газифікували будинок. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково і суду показав, що з 23.02.1975 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 28.01.1986 року розірвали. В липні 1980 року йому було виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку і з цього часу він і його перша дружина почали будівництво жилого будинку по пров. 8 березня №2 в м. Путивль. Вказаний будинок та сарай-гараж були закінчені будівництвом в кінці 1984 року. Сімейне життя не склалося і з кінці 1985 року його бувша дружина [PERSON] звернулася до Конотопського райсуду з позовом про розірвання шлюбу та поділу будинку, як спільно нажитого майна подружжя. Шлюб був розірваний, а відносно поділу житлового будинку вони досягли мирової угоди відповідно до якої він сплатив дружині грошову компенсацію за половину побудованого будинку у господарськими спорудами. Ця мирова угода була затверджена Конотопський райсудом, він виконав умови мирової угоди і весь будинок став його особистою власністю. В 1985 році він вже страхував цей будинок в порядку добровільного страхування, тому твердження позивачки про те, що вона приймала участь у будівництві будинку та господарських споруд, а саме - сарай гаражу, є безпідставними. Вони проживали з першою дружиною в гуртожитку ПМК 78 і, коли у 1985 році його дружина пішла від нього, то він залишався проживати в гуртожитку, але дійсно зустрічався зі [PERSON], теперішнє прізвище Федько, яка знімала квартиру по вул.Карла Маркса в м.Путивль. Від нього вона народила у вересні 1985 року дитину, яку в послідуючому, після розірвання шлюбу, він зареєстрував як свого сина, але в цей час вже будинок був побудований і ніякої домовленості з [PERSON] про спільне будівництво чи інших домовленостей на право власності в цьому будинку у нього з нею не було. Будинок будувався за його власні кошти і з його першою дружиною. Що стосується поділу придбаного майна в період перебування в шлюбі з позивачкою, то в цій частині позовні вимоги він визнає і просить суд виділити йому із спільно нажитого майна стінку меблеву «Кімнатв» вартістю 2000 грн. та диван, вартістю 500 грн., а решту майна виділити позивачці. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.І ст.22 КпШС (1969 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 24 КпШС. майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, с власністю кожного з них. Відповідно до ч.З п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинку право спільної власності виникає, коли будівництво велось подружжям у період шлюбу - жилий будинок у звязку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велося за рахунок спільної праці членів сімї жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ним. Згідно ч.І ст. 60 та ч.З ст. 6! ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини Судом встановлено, що дійсно [PERSON]Г, відповідач по справі, та його перша дружина - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.02.1975 року по 28.01.1986 року (а.с.4І). В період сумісного проживання на імя [PERSON] була надана на безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по пров.8 березня бувший №6-а. на теперішній час №2 в м.Путивль, що підтверджується договором посвідченого Буринський держиотконторою 10 грудня 1980 року за реєстром №1545 (а.с.7-8). В період сумісного поживання бувше подружжя з 1980 року почали будівництво житлового будинку та господарської будівлі сарая-гаража. які були побудовані в кінці 1984 на початку 1985 року. Як встановлено судом, в кінці 1985 року бувша дружина відповідача - [PERSON] звернулася Конотопського райсуду з позовом про розірвання шлюбу та поділу майна подружжя і, відповідно до рішення Конотопського районного суду від 28.01.1986 року їх шлюб був розірваний (а.с.41), а відносно поділу майна подружжя, сторони уклали мирову угоду про поділ такого майна, а саме - жилого будинку, звернулися де : з заявою про затвердження їх мирової угоди, відповідно до якої [PERSON] сплачує компенсацію [PERSON] за половину жилого будинку по провулку 8 березня №6-а, як спільного майна подружжя, а весь будинок переходить у власність [PERSON] (а.с. 38) і, відповідно до ухвали Конотопського райсуду від 28.01.1986 року, така мирова угода була затверджена, по якій [PERSON] сплачує [PERSON] за частину житлового будинку, який знаходиться в м.Путивль по пров.8 березня №6а, грошову компенсацію в сумі 4 000 рублів, а [PERSON] переходить у власність весь будинок (а.с.40). На підставі такої мирової угоди і відповідно до ухвали суду, виданого виконавчого листа, [PERSON], як вбачається із розписок, отримала від свого бувшого чоловіка 4 000 рублів (а.с.37, 89, 90). Таким чином, із ухвали суду заяви бувшого подружжя про затвердження мирової угоди про добровільний поділ будинку і ухвали суду про поділ майна подружжя, вбачається, що на час вирішення цієї справи, а саме на січень 1986 року, коли бувше подружжя були у зареєстрованому шлюбі мова йшла про вже побудований житловий будинок. Як вбачається з відомостей Путивльської БТ1. жилий будинок №2, бувший №6а, по пров.8 березня в м.Путивль, належить [PERSON]Г. на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Буринською держнотконторою 10 грудня 1980 року за реєстром №1545 і вартість його з господарськими будівлями складає 186 333 грн. (а.с.9) Таким чином, із наведених вище доказів, вбачається, що [PERSON] в період сумісного проживання з його бувшою дружиною Федько Г.1., побудували жилий будинок, який був їх спільною сумісною власністю подружжя, і в січні 1986 року розірвавши шлюб, в цей же час поділили майно подружжя, а саме - жилий будинок. Про те, що дійсно, жилий будинок по пров.8 березня №6а в м.Путивль був побудований в кінці 1984 р. на початку 1985 р. підтвердили в судовому засіданні і допитані свідки. Так, свідки [PERSON]М - секретар Юрївської сільської ради з 1969 р. по 2000 р., Краснюков А.1. - голова Юрївської сільської ради з 1978 р. по 1990 р. суду показали, що дійсно в лютому 1986 року. [PERSON]. який на той час працював у них дільничним інспектором Путивльського райвідділ) міліції, звернувся до них з проханням про реєстрацію шлюбу, і вони, в лютому 1986 року, за його проханням, приїхали в м.Путивль в будинок по пров,8 березня, де проживав [PERSON]Г, і зареєстрували його шлюб з [PERSON]. Будинок був добротний, повністю побудований, обкладений цеглою, в одній з кімнат вже була послана паркетна підлога, було опалення, тобто повністю готовий до проживання. Крім того, на подвір'ї був побудований сарай-гараж, але тільки був не зашитий фронтон на даху сараю. Свідок [PERSON] суду показала, що дійсно відповідач є її братом, будинок почав будуватися з 1980 року, вона допомагала у будівництві цього будинку, літом 1984 року мазали будинок ззовні глиною і в послідуючому обкладували цеглою. Під час будівництва приходила на подвір'я і його бувша перша дружина, приносила їсти та цікавилась будівництвом. Свідок [PERSON] суду показав, що в липні-серпні 1984 року він протягом трьох неділь виконував малярні роботи всередині будинку, а саме - розписував стіни. Будинок вже був фактично готовий для проживання, обкладений цеглою, було опалення, послані поли, обштукатурений, стояв сарай-гараж. у залі був насланий паркет і після його робіт, будинок був готовий для проживання. За весь період його роботи позивачка не приходила до будинку, не цікавилася його будівництвом, було чітко зрозуміло, що будинок будує [PERSON] та його перша дружина. Свідок [PERSON] В.1.. суду показав, що в 1984 році житловий будинок [PERSON] облицьовувався цеглою, у вересні 1984 року був побудований сарай-гараж, але фронтон даху сараю не був зашитий. У 1985 році будинок був готовий для проживання і позивачка з'явилася в будинку тільки на початку 1986 року. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом [PERSON], якій у 1980 році почав будівництво будинку, а саме - його фундаменту. У 1983 році був зроблений зруб будинку і шпал, зроблений дах, покритий залізом. У 1984 році будинок був обкладений цеглою, був побудований сарай-гараж. фронтон даху не був зашитий. У 1985 році, коли він працював в страховому відділенні держстраху, то [PERSON] в добровільному порядку страхував свій будинок. Свідок [PERSON] суду показав, що він, працюючи водієм в ПМК-52 в 1984-1985 р.р. завозив на будівництво житлового будинку по пров. 8 березня №6а за замовленням [PERSON], неодноразово будівельні матеріали. Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що дійсно будівництво будинку жилого будинку по пров.8 березня №6а почалося у 1980 році, у 1983-1984 році будинок обкладувався цеглою та був побудований вже сарай-гараж. Свідок [PERSON] В.1. суду показав, що в березні 1984 року його організація, а саме - Сумський «Сантехмонтаж» виконувало, за заявкою [PERSON] в його будинку по пров.8 березня №6а, монтажні роботи по встановленню опалення та водопроводу. На цей час будинок був фактично побудований, обліцованний цеглою, обштукатурений, наслані поли. їх організація встановила опалення та підвела воду. Після встановлення та підведення води розпис стін всередині приміщення проводив [PERSON] Свідок [PERSON] - донька позивачки, суду показала, що коли її мати реєструвала шлюб з відповідача їй було 9 років, і вважає, що мати приймала участь в будівництві спірного будинку і має право на долю в цьому будинку. Свідок [PERSON] суду показала, що вона до 1994 року проживала [INFO] в їх огородах будувався вказаний будинок, але хто і в який саме час будував цей будинок вона згадати не може. Свідок [PERSON] - донька відповідача, якій в 1986 році було 8 років, суду показала, що достовірно відомо, що побудований будинок її матірю та батьком був поділений судом, і мати, отримавши кошти за половину цього будинку як компенсацію за свою частку в ньому, положила ці кошти на її особовий рахунок. Свідок [PERSON] - рідний брат позивачки, суду показала, що меблі та інші речі, які знаходяться в спірному будинку купувалися під час спільного проживання його сестри та її чоловіком - [PERSON] Свідок [PERSON] - перша дружина [PERSON], суду показала, що дійсно, у 1980 році, в період сумісного проживання вони почали будівництво жилого будинку по пров.8 березня №6а. В кінці 1984 р. в початку 1985 року будинок був фактично побудований, будинок був добротний, був готовий для проживання. До 1985 року вона проживала з [PERSON]Г в гуртожитку ПМК-78 в м.Путив. а потім сімейне життя не склалося, вона залишила його, переїхала проживати в інше місце, а її чоловікові залишався проживати в гуртожитку В лютому 1986 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання і шлюбу та поділу житлового будинку і рішенням Конотопського райсуду їх мирова угода про добровільний поділ жилого будинку була затверджена. Вони в добровільному порядку дійшли згоди по те, що будинок залишається [PERSON]Г,, оскільки вона не мала можливості його утримувати, а [PERSON] сплатив їй і половину цього будинку, як спільної власності подружжя, 4 000 рублів. їх шлюб було розірвано в січні 2010 року. Отримані кошти вона положила на рахунок своєї доньки. Як вбачається із копій договорів заказів. накладних, актів прийомки і здачі виконаних робіт, заказів нарядів та оглянутих в судовом засіданні оригіналів вказаних фінансових документів - будівельні матеріє, виконання будівельних робіт проводилися за заказом [PERSON] в період з 1980 р. по 1984 рік включно (а.с.49-72). Як вбачається з акт виконаних робіт, дійсно, в березні 1984 року, підприємство «Сантехмонтажу виконували роботи по пров.8 березня №6а в м.Путивль за замовленням [PERSON] роботи по монтажу опалення та водопроводу (а.с.71-72). Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до переконливе і висновку, що дійсно, житловий будинок по пров.8 березня №6а, на теперішній час №2 в м.Путивль, будувався і був побудований в період сумісного поживання подружжям [PERSON]Г і [PERSON], з 1980 по 1985 р був їх спільною сумісною власністю подружжя, і в січні 1986 року вказаний житловий будинок за рішення! суду був поділений. Позивачка [PERSON] не надала суд) жодних доказів на підтвердження своїх вимог про те. _і вказаний спірний будинок будувався в період їх сумісного проживання і за їх спільні кошти, не навела жодних переконливих доказів спільної праці її спільної праці з відповідачем при будівництві спірного будинку докази про те, що між ними до реєстрації їхнього шлюбу була письмова угода про її частку в даному будику Сама позивачка суду показала, що дійсно вона таких доказів не має, вона не може надати суду відомості про вкладені кошти в будівництво цього будинку і не має письмової угоди про визнання спільної сумісної власності на вказаний будинок. Сам по собі факт народження позивачкою дитини у вересні 1985 року від [PERSON] і в послідуючому зареєстрований у 1986 році по Путивльському відділу ЗАГС - де батьком цієї дитини записаний [PERSON]. . не свідчить про те, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя оскільки, як встановлено судом, вказаний спірний будинок був спільною сумісною власністю бувшого подружжя [PERSON]Г і [PERSON] Посилання позивачки на те, іцо даний будинок зданий в експлуатацію і зареєстрований у виконкому Путивльської міської ради в серпні 1995 року, тобто в період їх сумісного проживання, також не може бути доказом того, що даний будинок є спільною власністю позивача і відповідача, оскільки, як встановлено с; :н будинок був побудований в кінці 1984 року, у 1985 році вже був готовий для проживання, визнання спільною власністю бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON], поділений між ними, і в лютому 1986 р. н. цьому ж будинку тільки був зареєстрований шлюб між сторонами. Крім того, позивачка не позбавлена можливості в разі надання відповідних доказів про те, що вона вносила певні кошти на покращення стану будинку або за рахунок її праці, ставити питання про відшкодування понесених витрат, в тому числі і її посилання на те, що газифікацію будинку вони проводили під час їхнього сумісного проживання. Виходячи з вищевикладеного. в позовних вимогах [PERSON] про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими спорудами та встановлення порядку користування житловим приміщення та земельною ділянкою суд відмовляє за необгрунтованістю. Що стосується позовних вимог позивачки про поділ майна колишнього подружжя, то ці позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому не має жодного значення на імя кого з подружжя було придбане майно. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.02.1986 по 24.10.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу, (а.с.5,6). В період сумісного проживання подружжя придбало за спільні кошти майно, а саме - стінку меблеву «Кімната» з шифонєра, двох крісел, журнального стола, дивана, вартістю 2 500 грн.. гарнітур «Спальний» з шифонєра, ліжка деревяного, дзеркала, 2-х тумб, вартістю 2000 грн., гарнітур «Прихожа» із столу обіднього, 6-ти стільців м'яких, дивану, вартістю 1 000 грн., гарнітуру «Дитяча кімната із дивану малютки, ліжка, столу письмового, 2-х стільців, вартістю 1000 грн., холодильнику «Донбас», вартістю 200 грн., столу кухонного, вартістю 100 грн., 4 табуретки по 25 грн. за одну на суму 100 грн., стіл-шафу, вартістю 50 грн., З навісні шафи, по 50 грн. за один на суму 150 грн., шафу для витяжки, вартістю 50 грн., мийки, вартістю 50 грн.. 2 тумбочки по 50 грн. за одну на суму 100 грн., духовку електричну, вартістю 150 грн., шафи для посуду, вартістю 100 грн., 2 кухонні столи, по 100 грн. за одну на суму 200 грн.. а всього на суму 7750 грн., про що не заперечують і самі сторони. Поскільки сторони не прийшли згоди про вирішення питання про поділ їх спільного майна в добровільному порядку, то суд вважає за необхідне поділити спільне майно подружжя, таким чином, виділивши: -[PERSON]: диван, вартістю 500 грн., гарнітур «Спальний» з шифонєра, ліжка деревяного, дзеркала, 2-х тумб, вартістю 2000 грн., гарнітуру «Дитяча кімната» із дивану малютки, ліжка, столу письмового, 2-х стільців, вартістю 1000 грн., 2 табуретки по25 грн. за одну на суму 50 грн. стіл-шафу. вартістю 50 грн., 1 навісну шафу - 50 грн., 1 тумбочка, вартістю 50 грн, духовку електричну, вартістю 150 грн., стол кухонний 100 грн, а всього на суму 3950; -[PERSON] - стінку меблеву «Кімната» з шифонєра, двох крісел, журнального стола, вартістю 2000 грн; гарнітур «Прихожа» із столу обіднього, 6-ти стільців мяких, дивану, вартістю 1 000 грн., холодильнику «Донбас», вартістю 200 грн., столу кухонного, вартістю 100 грн; 2 табуретки по 25 грн. за одну на суму 50 грн; 2 навісні шафи по 50 грн. за одн> на суму 100 грн.; шафу для витяжки, вартістю 50 грн.; мийки, вартістю 50 грн.; 1 тумбочку, вартістю 50 грн.. шафи для посуду, вартістю 100 грн.. стіл кухонний вартістю 100 грн., а всього на суму 3800 , що буде на 150 грн. менше, ніж виділено позивачу, тому вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачкою судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial