Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зносу самовільної будови, розташованої [ADDRESS], зведеної [PERSON]. Вимоги мотивують тим, що ним, на підставі спільній частковій приватній власності, належить частина земельної ділянки, розташованої [ADDRESS], а саме: [PERSON] - 30\100 часток,[PERSON] - 7\100 часток, [PERSON] - 9\100 часток земельної ділянки. Ялтинська міська Рада є власником 50\100 часток домоволодіння. При цьому в натурі частки земельної ділянки, що належать їм, не виділялися. Відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], своє право на безкоштовну приватизацію частки земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, не реалізував, проте, без законних підстав зайняв її частину, самовільно звівши на ній, без будь - якої дозвільної документації і їх згоди, будівлю у вигляді гаражу, якою також перегородив прохід до їх квартир. Відповідач позовні вимоги не визнав з тих підстав, що і він, і члени його сім'ї є власниками квартири [ADDRESS], а тому також мають право користування частиною прибудинкової території домоволодіння, але з незалежних від них причин вони не були включені до технічної документації по відведенню земельної ділянки позивачам. З цих підстав [PERSON] заявив зустрічний позов, в якому просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку КМ № 059865, виданий [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник третьої особи виконкому Ялтинської міської Ради і відповідача за зустрічним позовом Ялтинської міської ради позовні вимоги [PERSON] підтримав, заперечував проти задоволення основного позову, посилаючись на помилковість видачі державного акту позивачам, адже будинок є багатоквартирним і земля не може належати комусь з власників квартир. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову належить відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 4,[PERSON] - власницею квартири № 7, а [PERSON] - власником квартири № 9 будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Крім того, [PERSON] є власником 30\100 часток,[PERSON] - 7\100 часток, а [PERSON] - власником 9\100 часток земельної ділянки площею 0,2652 га, для будівництва і обслуговування будинку [ADDRESS], на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 19 серпня 2002 року (а.с. 17). Власником 50\100 часток земельної ділянки площею 0,2652 га, розташованої [ADDRESS], право власності на які не було реалізоване іншими власниками домоволодіння, є Ялтинська міська Рада. [PERSON], не маючи у власності земельної ділянки, самовільно, тобто без яких-небудь дозвільних документів, збудував на землі, що знаходиться у власності позивачів, гараж. Згідно п. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 4 ст. 376 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. 20 серпня 2007 року, інспекцією ДАБК м. Ялта, виходом на місце було встановлене самовільне будівництво [PERSON] гаража з пристроєм залізобетонного фундаменту, колон, стін і перекриття із залізобетону і плоскої крівлі, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення в будівництві (а.с. 16). Постановою № 389 від 20 серпня 2007 року [PERSON] був притягнений до адміністративної відповідальності і підданий штрафу в сумі 170 гривень (а.с. 15). Вказану постанову [PERSON] не оскаржив і в судовому засіданні також не заперечував, що виконує будівельні роботи самовільно, без дозвільної документації і згоди позивачів. Крім того, як слідує з державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка була відведена позивачам для будівництва й обслуговування житлового будинку, а отже зведення на ній відповідачем гаража обмежує можливість її використання за цільовим призначенням. Стаття 321 ЦК України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування витрат. У відповідача [PERSON] відсутня дозвільна документація на будівництво гаража, відсутня також земельна ділянка, яка відведена саме для цієї мети, що є істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який самовільно зайняв земельну ділянку, що належить на праві власності позивачам [PERSON] і [PERSON], а також Ялтинській міській Раді, зобов'язана повернути її законним власникам шляхом знесення самовільно збудованого гаража, без відшкодування витрат, понесених за час незаконного використовування їм земельної ділянки. Згідно ст. 217 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Щодо зустрічного позову, то такий є необґрунтованим, адже індивідуально-правовий акт, на підставі якого був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, не визнаний незаконним і не скасований, на підставі рішення Ялтинської міської ради № 411 від 20 грудня 2007 року до нього тільки внесені окремі зміни. Визнання недійсним державного акту у даному випадку не є належним способом захисту, а Ялтинська міська рада не мала права вносити зміни до свого ж акту, за яким виникають суб'єктивні права. При цьому суд зазначає, що в разі скасування рішення про видачу державного акту за 2001 рік або внесення до нього змін, питання про надання земельної ділянки повинно вирішуватись згідно чинного законодавства, а тому в цьому разі жоден із співвласників квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] не буде мати права на одержання земельної ділянки прибудинкової території у власність. Для обслуговування жилого будинку земельна ділянка може бути передана у відповідності з вимогами ст. 42 ЗК України лише у власність або користування Об'єднання власників квартир багатоквартирного будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved