Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд 31 березня 2010 року з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Шепетівка (далі - Управління) про стягнення з Управління недоплаченої соціальної допомоги до пенсії як дитині війни в сумі 2449.4 грн. за період з 1.01.2008 року по 31.12.2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що має статус «дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна грошова допомога підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. З цього Закону правові органи державних установ не можуть обмежувати або скасовувати Ь соціальні гарантії дітям війни. Посадові особи, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти І на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України. винні в порушенні законодавства про соціальний захист дітей війни несуть відповідальність згідно ! із Законом України (ст. 11). Однак, всупереч вимогам ст.ст.3,6 цього Закону, доплата дітям війни у 2008 році та 2009 році здійснювалась не в повному обсязі, тобто не 30%, а лише 10%, через що не були дотриманні принципи соціальної правової держави, верховенства права, збереження пільг, компенсацій та для забезпечення права кожного громадянина України на достатній життєвий рівень. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив заяву, відповідно до якої позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник Управління в судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, а справу слухати у його відсутність. При цьому, в письмовому запереченні на позов, представник Управління, вважає, що законні підстави для його задоволення відсутні, оскільки фінансування витрат на виплату надбавки до пенсії «дітям війни» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в зв'язку з чим в Управління відсутні кошти на вказані виплати і останнє не може відповідно до чинного законодавства виходити за межі наданих повноважень, оскільки не являвся розпорядником коштів. Стверджує, що чинним законодавством не визначений механізм виплати надбавки до пенсії «дітям війни», не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого слід проводити розрахунки, а мінімальний розмір пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, застосовується лише для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і не може по аналогії застосовуватись до інших правовідносин, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером і має статус «дитини війни», що стверджується матеріалами справи, сторонами не оспорюється. Отже, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції від 18.11.2004, чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, протягом 2008, 2009 років підвищення пенсії [PERSON] нараховувалось та виплачувалось частково, що стверджується інформацією Управління та підтверджується позивачем. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнано неконституційними положення ст. Сі. 71, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки», якими було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення пенсій на 30 % мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України визнав, що зупинення та обмеження Законом України «Про державний бюджет» дії інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України. Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними; є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Положення статей 71, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. Отже, бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень є незаконною. В той же час. як встановлено судом та сторонами не оспорюється, починаючи з січня 2008 року, позивачу, проводиться нарахування та виплата підвищення до пенсії в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, а не 30%, як те визначає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, з врахуванням часу винесення рішення Конституційного Суду України, а саме 22 05.2008 року, позивачу повинно бути виплачено, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії у розмірі 30% за мінусом 10% мінімальної пенсії за віком, що є вже виплаченою у 2008-2009 році. Обрахування конкретної суми надбавки відповідно до ч.5 п.4. Положення «Про Пенсійний фонд України» віднесено до виключної компетенції органів пенсійного фонду. Доводи відповідача про те, що встановлений законом розмір мінімальної пенсії за віком до даних правовідносин не застосовується є безпідставними, оскільки в даному випадку мають місце правовідносини саме щодо нарахування та виплати пенсії і її підвищення. Жодним чином не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню твердження представника відповідача, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, щодо відсутності коштів для здійснення встановлених Законом виплат. Оскільки відповідно до рішення Європейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України» встановлено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Основним завданням Пенсійного фонду України є забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, що здійснюються з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Таким чином, відповідач - Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачу належне йому підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. В той же час, позивач згідно поданого позову, просить стягнути з відповідача на свою користь підвищення пенсії регламентованої Законом, за період 2008-2009 років. Враховуючи вищевикладене, Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачу належне йому підвищення пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року, урахуванням дати набрання чинності Рішенням Конституційного суду. Вимоги позивача стосовно зобов'язання відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, в разі зміни в подальшому діючого законодавства, яке регулює пенсійне забезпечення осіб, віднесених до категорії «діти війни», право позивача на збільшення розміру пенсії може бути порушеним, в той час. як суд, у відповідності до вимог ч. З ст. 162 КАС України приймає постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на час винесення рішення.. Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з Управління, оскільки саме неправомірні дії останнього призвели до порушення законних прав позивача. Виходячи з наведеного, на підставі ст. 22 Конституції України, рішення Європейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України», Закону України ,. Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року із змінами і доповненнями. Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195- IV. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1- 29/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст.ст. 15, 60. 209. 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial