Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що до 30 квітня 2008 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, при цьому від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 25 07. 2008 року відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грв. щомісячно, починаючи з 12.05.2008 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач дане рішення повністю не виконує та аліменти на утримання неповнолітніх дітей своєчасно та в належних сумах не сплачує, хоча має таку можливість, при цьому на виклики та попередження державного виконавця ніяк не реагує. Так, заборгованість по аліментам станом на 12.10.2009 року, згідно довідки державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції, становить 3 200 грв.. За розрахунком позивача , неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період липень-вересень 2009 року складає 1160 грв.. Посилаючись на ст. 196 СК України, ст. 3 ЦПК України просив стягнути з відповідача в рахунок сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2009 року по 21.10.2009 року 1160 грв.. В ході розгляду справи позивач уточнив розмір своїх позовних вимог , зменшивши останні, та просив стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 904 грв., за період з липня 2009 року по 21.10.2009 року, зазначивши у наданій суду заяві про те, що у розмірі 1160 грв. позовні вимоги не підтримує (ас. ). В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги у розмірі 904 грв. підтримав у повному обсязі. Представник відповідача по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю ( ас. ас. ). Третя особа по справі на стороні позивача без самостійних вимог Державна виконавча служба Юрївського районного управління юстиції в судове засідання не зявилися, надали суду телефонограму про розгляд справи у їх відсутності, при цьому проти позовних вимог позивача не заперечували (ас. ). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності третьої особи по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін, проти чого присутні в судовому засіданні сторони не заперечували. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - так, з 04.02.2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано між ними за рішенням суду 30.04.2008 року ( ас. ас. 5, 6,11). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджено в судовому засіданні копіями свідоцтв про народження останніх (ас. ас. 8, 10 ). Відповідно до рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас. ас. 12,13), з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 800 грв. щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей сторін, починаючи з 12.05.2008 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З довідки, наданою відділом державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції № 0311835 від 12.10.2009 року, копія якої долучена до матеріалів справи (ас.7), вбачається, що за період з липня 2009 року по жовтень місяць 2009 року включно відповідачем , аліменти на утримання неповнолітніх дітей, не сплачувались взагалі, у звязку з чим за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 3 200 грв.. Дане обумовило виникнення у позивача права на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стало причиною для звернення до суду. Розмір неустойки (пені) за період з липня 2009 року по 21.10.2009 року становить 904 грв., із розрахунку: липень 2009 року 248 грв. ( 800 грв. : 1% = 8 грв. х 31 день = 248 грв.); серпень 2009 року 248 грв. ( 800 грв. : 1 % = 8 грв. х 31 день = 248 грв.); вересень 2009 року 240 грв. ( 800 грв. : 1% = 8 грв. х 30 днів= 240 грв); жовтень 2009 року 168 грв.( 800 грв.: 1% = 8 грв. х 21 день = 168 грв.). Розмір неустойки (пені) у сумі 904 грв. за період з липня 2009 року по 21.10.2009 року жодна із сторін в судовому засіданні не оспорювала, підтвердивши правильність вищенаведених розрахунків. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Головною умовою застосування наслідків, визначених ст. 196 СК України є винна протиправна поведінка особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р.). Платник аліментів також не повинен нести відповідальність, якщо заборгованість утворилася у звязку з несвоєчасним або неправильним перерахуванням аліментних сум бухгалтерією організації, у якій працює платник. В інших випадках неустойка стягується у повному розмірі. Згідно зі ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сімї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, що боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Форма вини платника аліментів не має принципового значення. За таких обставин суд виходить із презумпції вини платника аліментів. Відповідно до ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Водночас, відповідно до ст.11 ЦПК України , суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач по справі [PERSON], в наданих суду запереченнях на позов (ас. ас. 41-43), а також представник останнього [PERSON] в судовому засіданні не оспорювали ту обставину, що з липня 2009 року по жовтень місяць 2009 року включно відповідач дійсно не сплачував аліменти на утримання своїх двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Разом з тим, відповідач , в наданих суду запереченнях, зазначав, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута з нього лише при наявності його вини у простроченні сплати аліментів. Однак, несплата аліментів за період з липня 2009 року по 21.10.2009 року викликана, на думку відповідача, поважними причинами, а зокрема: так, 23.08.2008 року відповідач одружився та 20.02.2009 року у нього народилася донька Діана, при цьому дружина відповідача є студенткою 2-го курсу Національного гірничого університету, інституту заочно-дистанційної освіти платної форми навчання та в теперішній час ніде не працює. Окрім того, відповідач є директором приватного підприємства Граунд, однак, у звязку з тим, що у вересні 2008 року почалася всесвітня економічна криза, підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі та заробітна плата відповідача складає всього 800 грв., у звязку з чим останній був не в змозі своєчасно сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки витрати останнього зросли, а доходи зменшились. Також, відповідачем в даний час поданий позов про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. На підтвердження даного відповідачем суду надано копію свідоцтва про шлюб (ас. 44), копію свідоцтва про народження доньки Діани (ас. 45), копію довідки, про те, що дружина відповідача навчається в інституті заочно-дистанційної освіти Національного гірничого університету (ас. 46), копію довідки про те, що відповідач є директором ПП Граунд та заробітна плата останнього за липень - грудень 2009 року складає 750-800 грв. щомісячно (ас.47), копію ухвали про відкриття провадження по справі про зменшення розміру аліментів (ас. 49), копії квитанцій про придбання товарів дітям (ас. 48). Представник відповідача по справі в судовому засіданні посилаючись на вищевикладені обставини, вважав, що відповідач не має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів, у звязку з відсутністю в діях останнього вини, при цьому на підтвердження своїх доводів надав суду копію листа Індустріалбанку, з якого вбачається, що відповідачем також несвоєчасно сплачуються і зобовязання за кредитним договором (ас. ). Позивач по справі в судовому засіданні проти даного заперечував та суду пояснив, що відповідач по справі насправді є матеріально-забезпеченою людиною, оскільки працює директором приватного підприємства, що займається торгівельно-закупівельною діяльністю, при цьому відомості про його заробітну плату у розмірі 800 грв. вважав недостовірними, також, пояснив, що відповідач їздить на дорогому автомобілі іномарці, що потребує значних матеріальних затрат, при цьому придбав квартиру в м. Павлоград. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях відповідача вини у несвоєчасній сплаті аліментів, що призвело до виникнення заборгованості , суд виходить з наступного: - так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копія якого надана позивачем по справі (ас. ), відповідач по справі [PERSON] є приватним підприємцем та директором ПП Граунд, що розташоване в м. Павлоград Дніпропетровської області. Відповідно до довідки Західно - Донбаської обєднаної державної податкової інспекції № 632/9/15 від 15 січня 2010 року, копія якої надана позивачем по справі (ас. ), остання податкова звітність з податку на прибуток надана відповідачем 26.10.2009 року за період 9 місяців 2009 року, при цьому згідно рядка 03 декларації з податку на прибуток скоригований валовий дохід складає 112, 5 тис. грв.. Дані обставини вказують на те, що відповідач по справі є платоспроможним та спростовують як його твердження так і твердження його представника про несвоєчасну сплату аліментів за період липень 2009 року - 21 жовтня 2009 року через скрутне матеріальне становище. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що дана довідка не може свідчити про платоспроможність відповідача, оскільки стосується отриманого його підприємством розміру валового доходу , а не чистого, при цьому розмір чистого доходу може рівнятися нулю. Дані доводи представника відповідача суд до уваги не приймає, оскільки твердження останнього про те , що розмір чистого прибутку , отриманого відповідачем може складати і нуль грв. є лише припущеннями та належними доказами не доведено. Окрім того, відповідачем не надано доказів про те, що останній припинив свою підприємницьку діяльність, або визнаний банкрутом, а також про дійсний чистий прибуток, який отримує останній від підприємницької діяльності. Отже, оскільки підприємницька діяльність не є припиненою, при цьому приносить прибутки, суд вважає, що відповідач мав змогу своєчасно, належним чином та у встановленому розмірі сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, з огляду на що, суд також критично оцінює довідку за підписом безпосередньо відповідача, як директора ПП Граунд, про розмір його заробітної плати у сумі 750-800 грв. щомісячно за період з липня 2009 року по грудень 2009 року (ас.47). Як зазначалося вище, позивач в судовому засіданні пояснив про наявність у відповідача дорогого автомобіля іномарки, який потребує значних затрат на його обслуговування та утримання, а також наявність придбаної відповідачем квартири в м. Павлоград, що на думку позивача , свідчить про достатнє матеріальне становище відповідача. На спростування даних доводів позивача представником відповідача жодних доказів надано не було, при цьому останній в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо про наявність у відповідача взагалі будь-якого автомобіля чи квартири, а також про те, що йому невідоме справжнє матеріальне становище відповідача та яким видом підприємницької діяльності займається останній. Дані твердження представника відповідача суд розцінює як намагання приховати справжнє матеріальне становище відповідача. Посилання представника відповідача на фінансову кризу в країні суд також до уваги не приймає, з огляду на наступне: так, відповідач за рішенням суду, був зобовязаний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грв. щомісячно, при цьому як вбачається з рішення суду відповідач в судовому засіданні дані вимоги визнав та погодився про стягнення з нього саме такої суми (ас.12,13). Визначення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачене ст.184 СК України, можливе якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, визнавши позовні вимоги про стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі , з урахуванням мінливості доходу та інших обставин, відповідач мав забезпечувати їх сплату у належному розмірі та приймати належні заходи для надання утримання дітям, при цьому наявність в країні фінансової кризи не є підставою для припинення сплати аліментів у визначеному розмірі. Не є підставою для припинення сплати аліментів і наявність у відповідача іншої дружини та доньки . Дане дає право відповідачеві для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів, для наявності для того достатніх підстав. Звернення відповідача до суду з позовом про зменшення розміру аліментів мало місце у листопаді 2009 року (ас.49). Однак, дане не означає, що останній не повинен був сплачувати аліменти в період з липня по 21 жовтня 2009 року у визначеному розмірі. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що його теперішня дружина не працює та навчається на платній основі. Разом з тим, доказів про наявність заборгованості по оплаті за навчання останньої або припинення нею навчання через скрутне матеріальне становище відповідачем не надано, що дає суду підстави вважати, що у відповідача мається достатній додатковий дохід для забезпечення навчання своєї дружини та її утримання. Дана обставина свідчить про платоспроможність відповідача та наявність можливостей для утримання неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів у визначеному судом розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що несплата аліментів за період з липня 2009 року по 21 жовтня 2009 року мала місце внаслідок незалежних від нього обставин та вважає, що відповідач ,будучи зобовязаним сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей , такі фактично за вказаний період не сплачував, у звязку з чим допустив заборгованість по аліментам. Таким чином, у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені). Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, суд не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня 2009 по 21.10.2009 року, враховуючи, що сума такої сама по собі є невеликою 904 грв., окрім того відповідач, займаючись підприємницькою діяльністю , є платоспроможним, обставин щодо скрутного матеріального стану та тяжкого сімейного стану (наприклад, щодо тяжкої хвороби членів сімї чи самого відповідача, інших тяжких сімейних обставин), судом не встановлено. Наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини автоматично не припиняє стягнення аліментів у встановленому розмірі, та на думку суду не є безумовною підставою для зменшення розміру неустойки за несвоєчасну їх сплату, при наявності матеріальних можливостей для своєчасної та у повному розмірі їх сплати, достатнього матеріального становища. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі на користь позивача на відшкодування судових витрат 171 грв..

Outcome: approved