Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що 25 травня 1999 року між ними було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала у відповідача житловий будинок №62 по вул. Першотравневій в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області. Договір в цей же день було зареєстровано у Вознесенській Універсальній товарно- сировинній біржі за № 351. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В 2009 році позивачка, звернувшись до нотаріальної контори з приводу відчуження будинку дізналася, що біржовий договір є недійсним. Вказуючи на неможливість нотаріального посвідчення договору, позивачка просила визнати його дійсним в судовому порядку. В судовому засіданні, яке проводилося без участі позивачки [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина його неявки суду не відома. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом з письмового договору купівлі-продажу встановлено, що 25 травня 1999 року [PERSON] придбала у [PERSON] належний останньому житловий будинок №64 по вул. Першотравневій в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день договір у Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі (яка в подальшому припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №351. В 2009 році позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Разом з тим, на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку з тим, що позивачка після укладення договору зареєструвала своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинила дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконати угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізналася лише в 2009 році, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу, дійсним.

Outcome: approved