Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому просять встановити факт належності їм заповіту, складеного 26.08.1996 року [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК, у якому їх прізвища помилково були вказані як Певцови, замість Пєвцови, а також просять визначити частки у спільному сумісному майні визнавши, що [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року та визнати за кожним з них право власності на 3/16 часток домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 05.09.1996 року. У обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що спірне домоволодіння на праві власності зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] ? частина на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року реєстровий № 1-1099; [PERSON] 1/8 частина на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.04.1992 року; [PERSON] 3/8 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 18.02.2003 року. 05.09.1996 року [PERSON] померла. Заповітом посвідченим 26.08.1996 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК померла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла позивачам по справі. Спадщину вони прийняли фактично, вступивши до управління та володіння спадковим майном, у тому числі тим, яке залишилось за місцем постійного мешкання та реєстрації померлої у квартирі [ADDRESS], де позивачі та померла мешкали та були зареєстровані. Оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину вони не мають змоги, так як, не визначена частка у праві власності померлої на частину домоволодіння яка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за нею та відповідачем, а також не підтверджується факт належності саме позивачам заповіту, так як у ньому помилково вказані прізвища як [PERSON], а не [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка за дорученням представляє інтереси позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала та викладені у позові обставини підтвердила у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, у якій просить суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь позивачів, який було підписано іншою особою, посилаючись на те, що підпис [PERSON], який замість померлої [PERSON] підписав заповіт, не було посвідчено нотаріусом, а також не вказано причини з яких заповіт не було підписано особисто померлою. Крім того, позивач за зустрічним позовом вказав, що заповіт було складено 27.08.1996 року, а підписано 26.08.1996 року, що ставить під сумнів його дійсність, ставить також під сумнів здатність померлої за 10 днів до смерті у наслідок хвороби розуміти значення своїх дій та керувати ними. Не заперечував проти визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання, що [PERSON] та йому належить по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року. Також позивач за зустрічним позовом просить визнати за ним право власності на 3/16 частини спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті матері. У судовому засіданні представник відповідача по первісному позову, позивача за зустрічним позовом позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, підтвердила обставини, викладені у зустрічному позові. Відповідач Харківська міська рада та третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи у судове засідання своїх представників не направили, подали до суду заяви у яких просять розглядати справу без їх участі. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд встановлює наступні факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові на праві власності зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] ? частина на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року реєстровий № 1-1099, [PERSON] 1/8 частина на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.04.1992 року, [PERSON] 3/8 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 18.02.2003 року (а.с.6). [PERSON] померла 05.09.1996 року. Заповітом, посвідченим 27 (26).08.1994 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК реєстровий № 2-6410, померла [PERSON] належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла позивачам по справі [PERSON] та [PERSON]. При цьому, заповіт було підписано [PERSON] на прохання хворої [PERSON] на дому, про що свідчить відмітка у тексті заповіту (а.с.9). На момент смерті померла проживала та була зареєстрована за адресою м. Харків. [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі постійно мешкали та були зареєстровані позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], донька та онук померлої. Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. У суду не викликає сумніві, та це не оспорює представник відповідача, що померла [PERSON] належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла своїй доньці та онуку [PERSON] та [PERSON], [INFO], а не як помилково вказано у тексті заповіту Певцовим. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надав суду доказів того, що [PERSON] у наслідок тяжкої невиліковної хвороби на момент складання заповіту знаходилась у такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, ст. 543 ЦК України у ред. 1963 року, який діяв на час складання заповіту, відкриття та прийняття спадщини, надає можливість іншій особі підписати заповіт , якщо заповідач у наслідок фізичної вади, хвороби або з інших причин не може власноручно підписати заповіт. Це робиться у присутності нотаріуса з зазначення причин. З тексту заповіту вбачається, що внаслідок хвороби [PERSON] не мала змоги власноручно підписати заповіт, і тому він був підписаний сторонньою особою у присутності нотаріуса, з зазначенням причин. (а.с. 9, 39, 48). Згідно з відповіддю Сьомої ХДНК від 18.07.2008 року № 1330/2-16, після смерті [PERSON], яка померла 05.09.1996 року було заведено спадкову справу №146/1997. З заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся [PERSON]. Однак, померла залишила заповіт посвідчений Сьомою ХДНК 26.08.1996 року за № 2-6410 на імя [PERSON] та [PERSON] Не є підставою для визнання заповіту недійсним і та обставина, що в ньому маються описки, щодо дати складення. Також, судом встановлено, що ? частина спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.02.1990 року, за реєстровим № 1-1099. Ст. 372 ЦК України встановлює, що при поділі майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними. Таким чином, спадкодавцю та відповідачу [PERSON] належить по ? частині у праві власності на спірне домоволодіння відповідно до Свідоцтва про право на спадщину. Щодо цієї обставини спору між сторонами не мається, цей факт визнається. Таким чином, до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] увійшло 3/8 частини домоволодіння №13 по вул. Тевелєва у м. Харкові ( ? на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 1/8 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.02.1990 року). Кожному з позивачів належить по 3/16 часток у праві власності на спірне домоволодіння після смерті [PERSON] При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] частковому.

Outcome: partial