Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

28.10.2009 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом і в своєму уточненому позові вказала, що з 2003 року вона працювала у ЗАТ "Авіакомпанія "АероСвіт" та на день звільнення займала посаду комплектувальника відділу комплектації та забезпечення Директорату наземного обслуговування Комплексу сервісу. Наказом від 15.09.2009р. вона звільнена із займаної нею посади на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України в зв"язку з скороченням чисельності та штату працівників. Вважає дане звільнення незаконним, як таке, що мало місце за відсутності згоди Профспілки, членом якої вона є, без запропонування їй іншої роботи. Крім того, в порушення вимог чинного законодавства України, її було звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу під час процесу приватизації ЗАТ "Авіакомпанія "АероСвіт", на що відповідач права не мав, з наказом про звільнення її було ознайомлено та видано трудову книжку лише 07.10.2009 року. Також відповідачем не здійснено виплату одноразового заохочення до ювілейної дати у зв»язку з 50-ти річчям, що передбачено Колективним договором. В зв"язку з цим позивач просить суд скасувати п.47 наказу № 1375-ос від 15.09.2009р. , поновити її на займаній посаді, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, виплатити їй заохочувальну виплату у розмірі посадового окладу до ювілейної дати у зв»язку з 50-ти річчям з урахуванням індексу інфляції в сумі 2317,34 грн., а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та понесені нею судові витрати в сумі 50 грн. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Авіакомпанія АероСвіт позов визнав частково , надав письмові заперечення, обґрунтувавши їх тим, що Авіакомпанія відправляла на адресу профспілки лист про погодження звільнення працівників згідно списку, в т.ч. і позивача, на що профспілка надала відповідь пізніше встановленого законодавством терміну, тим самим порушивши 15-ти денний строк розгляду подання і таким чином погодивши звільнення позивача. Крім того, у відповіді профспілки не вбачається жодного обґрунтування відмови щодо звільнення позивача із займаної ним посади. Крім того, між Авіакомпанією та профспілкою велося тривале листування, за якими профспілка мала всю необхідну інформацію щодо необхідності скорочення штату працівників. Інша робота позивачу не пропонувалась за відсутністю вакантної посади на момент звільнення позивача, яку б можливо було запропонувати саме йому. Крім того, при прийнятті рішення щодо кандидатури позивача на скорочення, відповідачем було враховано дисциплінарні порушення останнього в авіакомпанії під час виконання посадових обов»язків (за порушення вимог нормативних документів Авіакомпанії та трудової дисципліни позивачу було двічі оголошено попередження, а також позивача було на 1 місяць відсторонено від виконання міжнародних рейсів). Також вважає безпідставним твердження позивача щодо відсутності у Авіакомпанії права на його звільнення під час приватизації підприємства, оскільки відповідач має статус підприємства з іноземною інвестицією, а тому звільнення працівників може проводитись відповідно до загального порядку, встановленого КЗпП України та колективного договору. Відповідач визнав позов в частині виплат позивачу 8 138 грн. 17 коп розрахункових та 2317 грн 34 коп заохочувальної виплати до ювілейної дати. Третя особа до судового засідання не зявився, заперечень суду не надав, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом № 1375-ос від 15.09.2009 р. позивач з 16.09.2002 року була звільнена із займаної нею посади у зв»язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ст.40 п.1 КЗпП України, трудовий договір може бути розірваний у випадку змін в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. За змістом ч.1,2 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п»ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Згідно із ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників переважне право на залишення на роботі, надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача відбувалось без згоди профспілки, оцінка ділових якостей позивача не проводилась, її перевага, при залишенні на роботі, перед іншими працівниками не враховувалась та не розглядалась , інша посада позивачу не пропонувалась. Дані обставини судом розцінюються , як грубе порушення вимог трудового законодавства. Положенням ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Стаття 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно ч.2 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або у повноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівник від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі , організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.... Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було порушено вимоги ч.2 ст.49-2 КЗпП України про порядок вивільнення працівників, та ч.3ст.40 КЗпП України в якій зазначено, що звільнення з підстав зазначених у пунктах 1,2 і 6 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Таким чином, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем ЗАТ Авіакомпанія АероСвіт незаконно звільнено позивача з посади комплектувальника відділу комплектації та забезпечення Директорату наземного обслуговування Комплексу сервісу на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України, і тому [PERSON]\~слід поновити на роботі на вказаній посаді. Згідно положень ч. 2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Приймаючи до уваги вимоги даної норми закону, слід стягнути з відповідача ЗАТ Авіакомпанія Аеросвіт на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.09.2009 року по 19.03.2010 року ( тобто за вересень 14 днів, жовтень-31, листопад-30, грудень 31 день, січень 31 день, лютий 28 днів, березень 19 днів становить пять місяців та 33 дні, або 184 дні). Згідно довідки про середньомісячну плату позивача від 01.02.2010 року №3.0.1.-1-03/27 наданої ЗАТ Авіакомпанія Аеросвіт( а.с. 72) середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці складає 3552 грн18 коп, а середньоденна становить відповідно 114 гривен 59 копійок ( 3552,18 : 31 дні ) . Таким чином, за весь час вимушеного прогулу на користь [PERSON] слід стягнути 21084 гривні 56 копійок ( 114,59 грн х 184 дні = 21084,56 грн.) з вирахуванням необхідних податків та обовязкових платежів. Відповідно до ч.2 п.32 розяснень Пленуму Верховного СУДУ УКРАЇНИ ЗА №9 ВІД 06.11.1992 року з наступними змінами і доповненнями, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи ( одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав на цей час. Як встановлено в судовому засіданні при звільненні позивач отримав 4079,03 грн розрахункової суми, яка була перерахована на заробітну карточку позивача 08.12.2009 року та 5570 грн допомоги по безробіттю від Бориспільського міськрайонного центру зайнятості ( а.с.72-76). Дана сума має бути зарахована при визначенні оплати часу вимушеного прогулу, який має становити 11 435,50 грн (21084,56 грн 9649,06 грн). Також на користь позивача необхідно виплатити 2317 грн34 коп заохочувальну виплату , відповідно до умов колективного договору , до ювілейної дати у звязку з 50-річчям з урахуванням індексу інфляції, оскільки дана сума відповідачем визнається та не оспорюється. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то власник або уповноважений ним орган зобовязані відшкодувати працівникові заподіяну моральну шкоду. На підставі того, що з моменту незаконного звільнення позивача з роботи з 16.09.2009 року і по даний час [PERSON]. знаходилась у вимушеному прогулі, не працювала, не отримувала заробітну плату, втратила можливість в звичній мірі реалізовувати свої звички, в результаті чого вона перенесла незручності та душевні хвилювання, разом з тим , враховуючи отриману нею допомогу по безробіттю , з відповідача на її користь необхідно стягнути 500 грн. моральної шкоди. Саме такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 146 грн. 03 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 та ч.2,3 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з ЗАТ Авіакомпанія Аеросвіт на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, а суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відповідно до Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника та виплати йому середньомісячної заробітної плати . На підставі викладеного та

Outcome: partial