Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «СК «Галичанка» про поновлення на роботі на посаді спортсмена - гравця, в якому вказала, що працювала у відповідача з 31.05.07 р. на посаді спортсмена-гравця спортивного клубу на підставі трудового контракту - 40 до 31.05.12 р. На підставі наказу 3/2 від 6.06.08 р. вона звільнена з роботи з 06.08.08 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі проведених змін в організації діяльності підприємства та умов праці. Своє звільнення із вказаних підстав вважає незаконним, оскільки ніяких змін в організації діяльності підприємства у вказаний період фактично не було. Крім того, у вказаний період спортивний клуб набирав на роботу нових спортсменів - гравців. При звільненні, їй не була запропонована ніяка інша робота в клубі. Просить визнати незаконним її звільнення з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на роботі на колишній посаді спортсмена-гравця та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з розрахунку середнього заробітку 525 грн. в місяць. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, понесені нею за надання юридичної допомоги при розгляді даної справи в сумі 2350 грн. у відповідності з постановою КМ України №590 від 27.04.06 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації». Позивачка просила також стягнути з відповідача 3115 грн. 85 коп., сплачених нею за навчання в Львівському державному аграрному університеті, відповідно до п.4 Додатку 1 до трудового договору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, понесених витрат. Позовні вимоги про стягнення 3115 грн. 85 коп. за навчання просив залишити без розгляду, про що подав суду заяву. Представник відповідача ТОВ "СК "Галичанка" в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у відсутність їх представника, проти позову заперечує, посилаючись на те, що звільнення позивачки проведене на підставі наказу №3 від 06.06.08 р., протоколу наглядової ради №01/08 від 05.06.08 р., у зв'язку із зменшенням виробничої діяльності, скороченням чисельності працівників. Вважає, що звільнення позивачки проведене відповідно до вимог трудового законодавства . У них не було можливості перевести позивачку на іншу роботу з її згоди у зв'язку з її відсутністю. Хоча позивачка і працювала у них спортсменом- професіоналом, разом з тим, входила в другий склад команди, який відповідав рівню її фізичної підготовки, у зв'язку з чим питання про її переведення до складу першої команди не розглядався. Просив в позові відмовити, про що подав суду письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 40 п.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у разі змін в організації виробництва і праці, зокрема ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цих підстав допускається, якщо не можна перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Крім того, згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівнику з вищою кваліфікацією і продуктивністю праці. Судом встановлено, що позивачка була прийнята на роботу до відповідача 03.07.06 р. на посаду спортсмена професіонала на підставі наказу №22 від 03.07.06 р., що підтверджено її трудовою книжкою, а також довідкою про доходи від 24.02.09 р., виданою відповідачем. 31.05.07 р. між позивачкою та ТОВ «СК «Галичанка» укладений трудовий контракт 40, згідно якого вона приймалася на роботу на посаду спортсмена-гравця спортивного клубу до 31.05.2012 р. Разом з тим, згідно штатних розкладів, що діяли у вказаний період, посада спортсмена- гравця у відповідача була відсутня. Позивачка продовжувала займати посаду спортсмена-професіонала. При цьому, ні в наказі про прийом на роботу, ні в трудовому контракті не значилося, що вона приймається на роботу в другий склад команди. Згідно протоколу №01/08 від 05.06.08 р. наглядова рада ТОВ «СК «Галичанка» ухвалила рішення про скорочення з 06.08.08 р. чисельності працівників підприємства, а саме спортсменів-професіоналів в кількості двох одиниць і внесення змін до штатного розкладу. При цьому, також не вказувалося, що скорочується другий склад команди. На підставі вказаного протоколу наглядової ради, ТОВ «СК «Галичанка» був виданий наказ №3 від 06.06.08 р. про скорочення з 06.08.08 р. двох одиниць спортсменів-професіоналів і внесення відповідних змін до штатного розкладу. На підставі наказу №3/2 від 06.06.08 р. відповідач звільнив позивачку з роботи як спортсмена-професіонала з 06.08.08 р. на підставі проведених змін в організації діяльності підприємства, про що послався в своїх запереченнях. Разом з тим, в трудовій книжці позивачки вказано, що вона звільнена з роботи на підставі наказу №6/5 від 15.08.08 р. з 15.08.08 р., який суду наданий не був. Аналіз представлених суду документів свідчить про те, що звільнення позивачки з роботи проведене з порушенням вимог ст. 40 п.1 КЗпП України. Так, згідно штатного розкладу підприємства, який діяв на 05.05.08 р. у відповідача працювало 30 спортсменів-професіоналів: 13 в першому складі та 17 в другому складі команди. На 30.06.09 р, вже після ухвалення рішення 06.06.08 р. про зміну в організації діяльності підприємства та штатного розкладу з 06.08.08 р., скорочення двох одиниць спортсменів-професіоналів, у відповідача працювало 24 спортсмена- професіонала та чисельний склад другої команди зменшився за рахунок звільнення працівників і складав вже 11 чоловік, а на 02.07.08 р.- 10 чоловік. На 31.07.08 р. чисельний склад першої команди збільшився до 17 чоловік, оскільки відповідач прийняв 5 нових спортсменів-професіоналів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані обставини підтверджені поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила суду що, після звільнення позивачки, в спортивний клуб були прийняті нові спортсмени, а також штатний розклад на вказаний період. Таким чином, в період проведення змін в організації діяльності підприємства та умов праці, майбутнього скорочення інших спортсменів-професіоналів, відповідач продовжував прийом на роботу нових працівників, що фактично свідчить про відсутність скорочення чисельності штату працівників. При цьому, порушуючи вимоги ст. 40 КЗпП України позивачу не була запропонована інша робота на тому ж підприємстві. Доводи відповідача про те, що позивачка входила в другий склад команди, суд вважає неспроможним, оскільки при прийомі її на роботу, а також при укладенні контракту не був оговорений перший або другий склад команди. Питання про переведення її спортсменом-професіоналом в перший склад команди відповідачем не розглядалося, що він не заперечував в своїх запереченнях. Крім того, відповідачем не представлено доказів того, що при вирішенні питання про скорочення чисельності працівників у вказаний період, ними розглядалося питання про переважне право на залишення на роботі працівників з вищою кваліфікацією та продуктивністю раці відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України. Згідно ст. 235 КЗпП України, оскільки звільнення позивачки проведене без законних підстав, то вона підлягає поновленню на роботі на колишній посаді спортсмена- професіонала та на її користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток з розрахунку 525 грн., за весь час вимушеного прогулу, з 07.08.08 р. за 18 міс., в сумі 9450 грн. Вказана сума середнього заробітку підлягає виплаті позивачці з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, які повинні бути проведені на підприємстві. Відповідно до постанови КМ України №590 від 27.04.06 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем на оплату юридичної допомоги в сумі 2350 грн., що підтверджене квитанціями. Оскільки по трудовим справам позивач звільнений від сплати держмита та ІТЗ, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 94 грн. 50 коп., а також витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 40, 42, 232, 233, 235 КЗпП України, суд

Outcome: approved