Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звертається до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що з відповідачкою він знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина, [INFO]. Сімейне життя не склалося, тому відповідачка пішла від нього, забравши сина, та не дає йому змоги спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою та зобов»язати її не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина, встановивши графік та періодичність спілкування. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та, посилаючись на підстави позову, просив суд їх задовольнити. Відповідачка, яка належним чином судом була повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, причин неявки суду не повідомила, але враховуючи матеріали справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті без її участі. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, суду пояснив, що за заявою позивача було обстежено житлове приміщення, де він мешкає, та встановлено графік спілкування та виховання позивачем сина, про що складено відповідний висновок. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є подружжям, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу РАЦС Жовтневого РУЮ м.Дніпропетровська зроблено запис №1217 від 08.11.2003. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено у судовому засіданні, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Обмежень, передбачених ст.110 СК України, для розірвання шлюбу, судом не встановлено. Заходи примирення, вжиті судом, позитивного результату не дали, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами має бути розірваним. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Судом встановлено, що за заявою позивача 16.09.2009 органом опіки та піклування було ухвалено висновок, згідно з яким позивач має право два рази на місяць у вихідні дні спілкуватися з сином за адресою проживання позивача. Так як цей висновок було ухвалено під час перебування справи у суді, і він є обов»язковим для виконання відповідачкою згідно з нормами СК України, суд вважає можливим зобов»язати її не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином та у його вихованні, у вихідні дні два рази на місяць за адресою проживання позивача.

Outcome: approved