Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-17 00:00:00

03 грудня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно побудовані: житловий будинок літ. «Д-2» загальною площею 214,6 кв.м, житловою 93,8 кв.м, гараж літ. «Е-1», літню кухню-сарай літ. «Ж», розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування позову пояснила, що їй на праві власності на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване по[ADDRESS]. В належному їй домоволодінні старий жилий будинок прийшов у непридатність, в зв'язку з чим вона протягом 2000-2007 років побудувала новий жилий будинок, гараж та літню кухню-сарай. Земельна ділянка належить їй на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. Просить суд визнати за нею право власності на самочинні споруди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить розглянути справу за відсутності його представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачу на підставі договору № 26 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності належить земельна ділянка [ADDRESS], на якій їй на підставі рішення № 17 виконкому Балаклійської міської ради було надано дозвіл на індивідуальне будівництво. 21 травня 1963 року було складено акт № 105 про закінчення будівництва та ведення в експлуатацію індивідуального домоволодіння [ADDRESS]. Земельні ділянки площами 0,1000 га для обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд та 0,0037 га для ведення особистого селянського господарства належать позивачеві на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. На цих земельних ділянках позивачем побудовані житловий будинок, гараж, літня кухня-сарай без дозволу органів місцевого самоврядування та без оформлення належним чином технічної документації на його будівництво. Згідно технічного висновку ПП ВФ “Будпроект”, погодженого начальником відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації знаходяться у задовільному стані, можуть бути використані для подальшої експлуатації. [PERSON], власниця буд. [ADDRESS]не заперечує проти того, що [PERSON]. побудувала жилий будинок з гаражем та літню кухню-сарай. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved