Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

позивач звернулася до Ленінського районного суду [PERSON] з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: службову прибудову аЗ, площею 30 кв.м., сарай Н, площею 22,6 кв.м., погреб з шийкою пг, гараж Ж, площею 10.8 кв.м., житлову прибудову А1, площею 24.7 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 499 кв.м., за адресою: [PERSON], вул..Ул"янова, 263. В позові зазначено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку № 263 по вул..Ул"янова в [PERSON], згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.1998 року. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 499 кв.м., що відведена згідно рішення виконкому Запорізької міської ради. Інша 1/2 частина вказаного будинку зареєстрована за [PERSON], яка померла у 2008 році. Після її смерті спадкоємницею на належну частину будинку стала її донька - [PERSON], яка постійно проживає у цьому будинку. За період проживання у даному будинку та на відведеній земельній ділянці позивачем були зведені службові споруди, які використовуються ним та нікому не заважають. Крім того, з колишніми співвласниками будинку, був фактично складений порядок користування земельної ділянки, а питання щодо оформлення самочинно збудованих споруд тоді не ставився. На теперішній час, бажаючи оформити належним чином споруджені та перебудовані позивачем споруди, слід мати узгодження усіх співвласників домоволодіння, а у зв"язку з тим, що такої згоди між співвласників не має, позивач змушений був звернутися до суду. У судовому засіданні позивач надав суду клопотання про залишення без розгляду позовну вимогу щодо визнання права власності на гараж Ж, площею 10.8 кв.м. Таким чином він просить суд визнати право власності на нерухоме майно у виді службової прибудови аЗ, площею 30 кв.м., сараю Н, площею 22,6 кв.м., погребу з шийкою пг, житлової прибудови А1, площею 24.7 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 499 кв.м., за адресою: [PERSON], вул..Ул"янова, 263. Представник Запорізької міської ради не має суттєвих заперечень проти позову, а тому просить розглянути спір по суті на власний розсуд. [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. її влаштовує той факт, що позивач відмовився від визнання права власності на гараж, а проти інших споруд вона не заперечувала. [PERSON] була залучена до справи в якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. У своїй заяві вона зазначала, що збудований позивачем гараж, порушує її права як власника будинку, тому вона не згодна позитивно вирішувати питання щодо зазначеного гаражу. Однак, у зв"язку з відмовою позивача від визнання права власності на гараж, питання щодо порушеня інтересів [PERSON] в даному судовому засіданні не вирішувалось. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення з"явившихся у судове засідання сторін, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. Згідно п. 5 ст.376 Цивільного кодексу України, за вимогою власника (користувача) земельної ділянки може бути визнане за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване, якщо це не порушує прав інших осіб, за рішенням суду. Відповідно до ч.З ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні знайшло підтвердження той факт, що позивач є власником 1/2 частина житлового будинку № 263 по вул..Ул"янова в [PERSON], згідно до свідоцтва про право на спадщині за законом від 23.10.1998 року, зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 26.10.1998 року за № 20822. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 499 кв.м., що відведена згідно рішення виконкому Запорізької міської ради. З метою поліпшення житлових умов позивачем, з дозволу [PERSON], яка на той час була співвласницею іншої частини домоволодіння і після смерті якої спадкоємницею стала [PERSON], було добудовано службова прибудова аЗ, площею 30 кв.м., сарай - площею 22,6 кв.м., погреб з шийкою пг, гараж Ж, площею 10.8 кв.м., житлова прибудова А1, плошею 24.7 кв.м Таким чином, на сьогоднішній день, позивач є власником службової прибудови а3, площею 30кв.м.,сараю Н, площею 22,6 кв.м., погребу з шийкою пг, житлової прибудови А1, площею 24.7 кв.м . які розташовані на земельній ділянці площею 499 кв.м., за адресою: [PERSON], вул..Ул"янова, 263- [PERSON], як власник, має намір розпорядитись своїм майном не порушуючи прав [PERSON]: Г.О на користування своїми об'єктами нерухомості. Статтею 41 Конституції України передбачається, що кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.. 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На вимогу власника/користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.. 61 ЦГЖ України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи, надані суду докази в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку , що вимоги [PERSON] мають бути задоволені у повному обсязі, оскільки вони є обґрунтовані, законні та такі, які не порушують права інших співвласників, що в судовому засіданні встановлено., як поясненнями сторін, так і письмовими доказами по справі.

Outcome: approved