overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради та просить визнати за ним право власності на цілу частину житлового будинку по вул.Лугова,74 в с.Колки Дубровицького району Рівненської області в порядку спадкування за заповітом спадкодавця померлої матері [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок. Оформити цю спадщину на себе він не зміг у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок державним нотаріусом Дубровицької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Як вбачається із заповіту, складеного 20.08.2004 року (а.с.4) [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй на праі власності житловий будинок з надвірними будівлями і все своє майно, що буде належати їй на момент смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач згідно норм спадкового права став власником спадкового майна померлої і набув права власності на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено з жовтня 2009 року, сімя розпалася оскільки подружнє життя не склалося. Від спільного проживання вони маютьодну неповнолітню дитину Володимира, [INFO] У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду вона пояснила, що сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе за різністю характерів та поглядів на життя. Сімя розпалася два роки назад, оскільки подружнє життя не склалося, тому, що вона не змогла виносити сварки та скандали, з того часу спільне проживання і господарство не ведеться. Наполягає на розірванні шлюбу. Дитина після розірвання залишиться проживати з нею. Відповідач [PERSON] позовнівимоги та підстави припинення спільного проживання з позивачкою та розпаду сімї, визнав, також наполягає на розірванні шлюбу. Судом відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК Укреши вирішено на підставі наявних даних та доказів винести рішення по справі у попередньому судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сімя розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання на протязі тривалого часу, небажання сторін примиритись. Спільне господарствосторонами не ведеться, спільного бюджету сторони - не мають. Спору про поділ спільного майна не мають. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та керуютась ст.ст. 110-112 СК Украіии і вдаоддаосгі а стхт. 11, 15,27-30,60,130 ч.4,212-216,291,292,294 ЦПК Укреши , суд-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

КП Броварської міської ради Київської області „Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] за надання послуг по опалення квартири та підігрів води. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить З 065,35 грн. за період зОІ.12.2007р. по 01.11.2009 рік. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд про його задоволення та стягнення з [PERSON] боргу в сумі З 650 грн. 35 коп. за період з 01.12.2007року по 01.11.2009року. Відповідач позов визнав не заперечував проти задоволення позову в судовому засіданні. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

КП Броварської міської ради Київської області „Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] за надання послуг по опаленню квартири та підігрів води. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить 2 499,17 за період з 01.08.2008 по 01.12.2009 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просила суд про його задоволення. Відповідач позов визнав не заперечував проти задоволення позову в судовому засіданні. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

КП Броварської міської ради Київської області „ Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] за надання послуг по опаленню квартири та підігрів води. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить 1 616,95 за період з 01.02.2008 по 01.11.2009 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просила суд про його задоволення. Відповідач позов визнав не заперечував проти задоволення позову в судовому засіданні. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

21 січня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 січня 1998 року. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сімя фактично розпалась. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, що зробило неможливою подальшу побудову відносин. А тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягала.Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про те, що проти розірвання шлюбу із [PERSON] не заперечує. Заслухарши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 24 січня 1998 року у виконавчому комітеті Сергієвської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис №1, про що свідчить свідоцтво про сладення шлюбу (а. с.4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 20 ішіїня [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 5-6). Згідно довідки Жовтневої селищної ради №3021 від 28 грудня 2009 року, неповнолітні сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з матірю (а. с. 10). Зі слів позивачки, на даний час сімя фактично розпалась, причиною цьому стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує фізичну силу і погрожує фізичною розправою, що зробило неможливою подальшу побудову сімейних відносин. На примирення позивачка не згодна. Питання про місце проживання неповнолітніх дітей сторонами вирішено добровільно. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можлйве, суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

18.01.2010 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом ОВ «Колос» про розірвання трудового договору, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 007 року згідно рішення зборів засновників СТОВ «Колос» він був призначений директором «Колос». 04.06.2009 року він подав заяву зборам засновників СТОВ «Колос» з проханням його від займаної посади за власним бажанням, але збори засновників СТОВ «Колос» не і він не був звільнений, хоча дав дві об'яви в газету про проведення зборів засновників Колос» 19.07.2009 року та 07.12.2009 року з розпорядком дня «Звільнення діючого », однак збори не відбулись і він вимушений звертатись до суду. Просив суд розірвати договір між ним та засновниками СТОВ «Колос» від 24.04.2007 року згідно ст. 38 КЗпП України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення які з наведеним в позові, просить суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх не заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги жтгь задоволенню у повному обсягу з наступних обставин: Згідно п. 10.10 Уставу СТОВ «Колос» директор та інші члени дирекції призначаються та всться від посади зборами учасників (а.с. 5-13). Згідно протоколу № 1 зборів засновників СТОВ «Колос» від 24.04.2007 року [PERSON] чений на посаду директора СТОВ «Колос» з 24.04.2007 року з оплатою за основним місцем (а-с. 14). На даний момент [PERSON] бажає розірвати з відповідачем трудовий договір, оскільки І\\О9 року подав заяву про звільнення за власним бажанням. Згідно ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на ний строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два ¦ разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена істю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у юцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення гнрнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до о висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, часник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови ого чи трудового договору. У судовому засіданні встановлено, що з 24.04.2007 року [PERSON] зборами СТОВ був призначений на посаду директора СТОВ «Колос». 04.06.2009 року [PERSON] ;у про звільнення з займаної посади за власним бажанням, але збори засновників СТОВ не відбулися і його не звільнили. Таким чином, вимоги [PERSON] повністю обґрунтовані, не суперечать вимогам діючого законодавства, не порушують прав сторін та третьої особи, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх повністю задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

ВАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилались на те, що 08.12.2005р. між ними був укладений кредитний договір строком на 120 місяців, а саме до 08.12.2015року, згідно якого останній отримав кредит в сумі 270 000 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних за користування кредитними коштами. Проте, вищевказані зобовязання відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 12.06.2009року утворилась заборгованість, яка склала 270011,72доларів СІЛА, що в еквіваленті становить 2055167,21грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 08.12.2005р сторони уклали кредитний договір (а.с.13), за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 270 000 доларів США, а останній зобовязався погасити кредит не пізніше 08.12.2015р., сплачуючи проценти в розмірі 12,5 % річних кожного місяця, згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Факт передачі коштів у строк та сумі, вказаними вище, підтверджується заявою на видачу готівки та меморіальним ордером (а.с. 11,12). Згідно умов кредитування нараховується пеня за прострочені платежі, що становить 0,5% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Як вбачається з претензії, надісланої на адресу відповідачки 28.01.2009р.р. (а.с.14- 15), останній не виконав взяте на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 12.06.2009року утворилась заборгованість, що складається з: 1 710 561, 22грн. - сума непогашеного кредиту; 301539,46грн. - заборгованості по відсоткам; 19353, 43грн. - пені за прострочення кредиту, 23713,09 грн. - пеня за прострочення відсотків, а всього 2 055 167,21грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. А відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Суд вважає встановленим факт порушення прав повивача, тому з відповідачки на його користь необхідно стягнути 2 055 167,21грн. заборгованості по кредиту та у відповідності із вимогами ст. 88 ЦПК України 1952грн. понесених позивачем судових витрат (а.с.4,5). На підставі викладеного та ст.ст. 526, 590, 610-612, 623-625, 651, 1050. 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 1995 року. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те. що спільне життя з відповідачем не склалося. З липня 2009 року вони не підтримують подружні відносини. Наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем вона немає, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала; відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв-клопотань від нього не надходило. Судом відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справ: заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Згідно ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як пояснила позивач у судовому засіданні з 17 липня 2009 року вона з відповідачем не підтримує шлюбні відносини та не веде спільне господарство. Почуття любові та поваги до нього вона втратила. Зазначила, що відповідач не вживав жодних заходів для примирення за час, який надавався судом. Вважала, що збереження їх сім'ї неможливе та суперечить її інтересам, оскільки вона має намір створити сімю з іншим чоловіком. Враховуючи вище викладені обставини, вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер, сім'я існує формально, взаємопорозуміння між сторонами відсутнє, позивач не бажає відновлювати сімейні стосунки, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, відтак суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства та інтересам позивача. Спільних з відповідачем дітей та спору щодо поділу спільного майна немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами не досягнуто угоди про надання матеріальної допомоги на утримання дитини, яка народилась у сторін від цього шлюбу, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати кожного місяця до повноліття дитини з дня звернення з позовом до суду. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав повністю з підстав наведених вище та просив його задовольнити. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15.06.2002 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 222 (а.с.4). Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач . чи не бажають сторони укласти мирову угоду або передати справу на розгляд третейського суду. Ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 174, 175 ЦПК України. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням визнання позову відповідачем в попередньому судовому засіданні в повному обсязі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивач 14 жовтня 2009 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що офіційно шлюбу з відповідачем укладено не було, проте протягом десяти років вони проживали спільно, вели спільне господарство. 02 вересня 1999 році вона народила дитину-дочку [PERSON]. [PERSON], 1972 рн., відповідач по справі є батьком дитини, про що в свідоцтві про народження зроблено відповідний запис, на основі добровільної згоди. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі, що вимагає позивач. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народилася 02 вересня 1999 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Іннокентійович-сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2010 рік для дітей віком від 6 до 12 років, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоровя дитини, стан здоровя відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON]. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони перебували в зареєстрованому шлюбу з 12 лютого 2005 року по 5 лютого 2009 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Згідно чинного законодавства, відповідач зобовязаний матеріально утримувати свою неповнолітню дочку до її повноліття, а в разі навчання до досягнення нею 23-го віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає і тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила в примусовому порядку стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки до досягнення нею повноліття, а в разі продовження нею навчання до досягнення 23го віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення аліментів на утримання дочки до досягнення нею повноліття не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки дійсно згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, але стягнення аліментів на дитину, що навчається, відбувається тоді, коли дитина дійсно навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, а дочка сторін є малолітньою і ще не навчається. Відповідно ст.ст. 180-182, 191, 199 СК України та

Outcome: partial