Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщений в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не явився. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, просив розглянути справу у його відсутності. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія кредитного договору № ODXRF907052174 від 28.04.2008 р.; копія розрахунку заборгованості за кредитом; видаткова накладна № 88-641 від 28.04.2008 р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ЗАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 5989 грн. 72 коп. та стягнути з нього судові витрати в сумі 179 грн. 90 коп., зазначивши, що 28.04.2008р. із відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ODXRF907052174, згідно із яким позичальнику був наданий кредит в сумі 8457 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік з кінцевим терміном повернення 28.02.2009 р. Між сторонами кредитного договору був узгоджений графік погашення кредиту. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконав умови п.п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9, 4.1 кредитного договору, тобто своєчасно не повернув позивачеві (кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування ними, у нього склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями (заборгованість за кредитом 2907 грн. 22 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 0,57 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 2320 грн. 51 коп.) в розмірі 5228 грн. 30 коп. Сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 28.04.2008 р. був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту (п.п. 2-4 Договору), які позичальник порушив. Як передбачено п. 5.3 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому цим Договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від ціни позову. Тому у звязку з порушенням відповідачем строків платежів по грошовому зобовязанню більше ніж на 30 днів, було нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 261 грн. 42 коп. (процентна складова), що складає 5% від ціни позову. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України), у звязку з чим відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 2320 грн. 51 коп. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 5989 грн. 72 коп. є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат: 59 грн. 90 коп. державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved