Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом до суду посилаючись на те, що перевіркою встановлено, що нібито рішення дванадцятої сесії 5 скликання Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району №56 від 13.09.07 [PERSON] передано у власність земельну діячку 0.25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. П. Лісова, 62 в с. Бузова, Києво-Святошинського району у подальшому 16.07.08 Вузівською сільською радою йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №235909 площею 0,25 га. в с. Бузова. 62 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 3222480800:08:002:0370 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010832900354. У подальшому м. Боярці 24.10.08 уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки серії ВМА №046792, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №7092. На придбану земельну ділянку [PERSON] 18.02.08 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку №876255 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд з кадастровим номером 322248»даного Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності ні на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за №010932900070. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичним особами та державою виключно відповідно дот закону. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Визначених цим Кодексом. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права йоі відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник мг право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володінь власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Земельна ділянка вибула з державної власності всупереч законодавству та boj держави в особі уповноваженого на те органу, що дає підстави для предявлення вимс про витребування її з чужого незаконного володіння. Така ж позиція висвітлена Узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочині недійсними Верховного Суду України від 24.11.08. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з захистом свого особистого немайнового або немайнового права та інтересу. Згідно ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, щ перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями і межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Оспорюваними державними актами на право власності на земельну ділянку; порушено інтереси держави, захист яких покладено на органи прокуратури ст. 12 Конституції України. Законом України «Про Прокуратуру», ст. 45 ЦПК України. Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №235909. виданий 16.07.08 Вузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області [PERSON]. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,25 га, серії ВМА №046792 від 24.10.08 укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №7092. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №876255, виданий 18.02.09 Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі [PERSON]. Витребувати на користь держави в особі Вузівської сільської ради з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га., що розташована по вул. П. Лісова. 62 в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області з кадастровим номером 3222480800:08:002:0370, ринкова вартість якої становить 280850 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники Вузівської сільської ради в судове засідання не зявилися, про день розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу за їх відсутності. Представники відповідачів проти позову заперечували. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом та матеріалами справи установлено, що нібито на підставі рішення дванадцятої сесії 5 скликання Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району №56 від 13.09.07 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. П. Лісова, 62 в с. Бузова, Києво-Святошинського району, а у подальшому 16.07.08 Бузівською сільською радою йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №235909 площею 0,25 га. в с. Бузова по вул. П. Лісова, 62 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 3222480800:08:002:0370 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010832900354. У подальшому, [PERSON] 24.10.08 уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки серії ВМА №046792, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №7092. На придбану земельну ділянку [PERSON] 18.02.08 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №876255 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3222480800:08:002:0370, виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво- Святошинському районі та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010932900070. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право насувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 34 ч- 2 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Визначених цим Кодексом. Згідно ст. 118 Земельного Кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Проте як вбачається з матеріалів справи державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] видано з грубим порушенням чинного законодавства. Зокрема заява [PERSON] про передачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га. в с. Бузова по вул. П. Лісова 62 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на пленарних засіданнях сесії Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району 13.09.07 не розглядалось та відповідне рішення не приймалось, що підтверджується протоколом відповідного засідання та рішенням сесії Вузівської сільської ради від 13.09.07. За результатами перевірки прокуратурою області порушена та розслідувана кримінальна справа №47-1055 щодо Вузівського сільського голови Києво- Святошинського району [PERSON] у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 368 ч. З, 366 ч. 1 КК України. Ринкова вартість земельної ділянки, яка незаконно передана у власність [PERSON], відповідно до висновку оцінювача [PERSON] становить 280 850 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5. 6 ст. 203 цього Кодексу. Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Виходячи з положень ст.ст. 4, 203, 215 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.08 серії ВМА №046792, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON], за яким право власності від [PERSON] перейшло до [PERSON] є таким, що суперечить цивільному та земельному законодавству, оскільки на підставі договору було відчужено земельну ділянку, яка незаконно вибула із власності держави, та перебуває у приватній власності в порушення чинного законодавства. Згідно ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 153 Земельного Кодексу України, визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Крім того, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Стаття 387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Земельна ділянка вибула з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що дає підстави для предявлення вимог про витребування її з чужого незаконного володіння. Така ж позиція висвітлена в Узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховного Суду України від 24.11.08. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або немайнового права та інтересу. Згідно ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Оспорюваними державними актами на право власності на земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Вузівської сільської ради. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved