Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати заповіт [PERSON], посвідчений 08.12.2006 року нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори на користь відповідача [PERSON] недійсним. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку, який розташований у м. Чернігові по вул. Транспортній, 81. В Другій [PERSON] державній нотаріальній конторі йому повідомили, що [PERSON] залишив заповіт, в якому зазначається, що спадкоємцями за заповітом є він та [PERSON] Дана громадянка є рідною донькою його колишньої співмешканки [PERSON], з якою він проживав з 1992 року по 1997 роки та з 1998 по 2003 рік. На початку 2003 року [PERSON] та [PERSON] пішли з будинку жити до своєї квартири. Зазначає, що з 2005 року він проживав разом зі своїм батьком у зазначеному будинку. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] повернулися в будинок по вул. Транспортній, 81 і з дозволу позивача проживали в ньому до січня 2007 року. За весь цей час батько зловживав спиртними напоями, у звязку з чим, у нього часто виникали приступи епілепсії, і він знаходився на стаціонарному лікуванні у протитуберкульозному диспансері. За весь цей час здоровям батька, а також приведенням в належний стан будинку займався позивач. Вважає, даний заповіт недійсним, тому що на момент його укладання [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги уточнили (а.с.116) остаточно просили визнати заповіт [PERSON], посвідчений 08.12.2006 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою на користь [PERSON] та [PERSON] недійсним. Відповідач [PERSON] позов не визнала, відповідно до письмових пояснень (а.с.91-92) пояснила, що весь час вважала [PERSON] своїм дідусем, а позивача - батьком. Згадує той час, коли вони разом з матірю та [PERSON] проживали у квартирі за адресою м. Чернігів, пр - т Перемоги, 25/5. Весь той час [PERSON] пропонував продати дану квартиру, переїхати до його батька [PERSON] та почати займатися підприємницькою діяльністю. Її матір відмовлялась, але на тому наполягали батьки [PERSON] З 2004 року вони проживали разом з позивачем в Куликівському районі. Проживаючи [INFO] вони доглядали за дідусем та хворою бабусею. Крім того, допомагали вести спільне господарство. Навіть після того, коли позивач вигнав її з матірю із будинку, вони навідувалися до дідуся. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] державна нотаріальна контора, яка ухвалою суду від 15.09.2009 року була визначена в якості третьої особи на боці відповідача, в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у відповідності до письмових пояснень (а.с.175). Свідок [PERSON] дільничний інспектор, 06.10.2009 року пояснював, що у [PERSON] був не часто, а лише тоді, коли його син - [PERSON], звертався за допомогою. З [PERSON] він проводив профілактичну роботу, іноді він поводив себе неадекватно та агресивно. Свідок [PERSON] сусідка [PERSON], 06.10.2009 року пояснювала, що з ним у неї були нормальні добросусідські відносини. Вона неодноразово бувала у нього, так як там проживала [PERSON], з якою вона товаришувала. Пояснила, що у [PERSON] та його сина був конфлікт по поводу того, що позивач в 2006 році мав намір одружитися з іншою жінкою. [PERSON] [PERSON] дуже любив та вважав її своєю онукою. Свідок [PERSON], сестра представника відповідача, 06.10.2009 року підтвердила той факт, що [PERSON], її донька та [PERSON] проживали разом в [INFO]. Вони вели спільне господарство, допомагали діду та бабі. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] були дуже гарні. Вони купували їй подарунки, виховували її з раннього дитинства. Свідок [PERSON], хрещений батько відповідача, 06.10.2009 року пояснив, що [PERSON] проживала у громадянському шлюбі з [PERSON] Багато раз бував у них вдома. Бачив, що дідусь гарно ставиться до своєї онуки. Його фізичний стан був задовільний, іноді вживав спиртні напої, але по святам. Свідок [PERSON], у судовому засіданні 26.10.2009 року, пояснив, що працював разом з [PERSON] 25 років. Після того, як він вийшов на пенсію він декілька раз приходив на роботу і був у дивному стані: вдягнений не по погоді, намагався кудись поїхати. Свідок [PERSON], у судовому засіданні 26.10.2009 року, пояснила, що вона є тіткою позивача. Про те, що був складений заповіт вона нічого не знає, хоча в останні роки доглядала брата. Він зловживав спиртними напоями, довго лікувався в тубдиспансері. Підтверджує той факт, що відповідач проживала [INFO]. [PERSON] вважав її своєю онукою, але в останні роки вона її не бачила. Свідок [PERSON], у судовому засіданні 04.11.2009 року, пояснив, що з 2001 по 2005 роки працював інспектором на участку №4. Він знайомий з позивачем та його батьком. Декілька раз він приходив до них додому для проведення обшуку, тому що позивач зловживав наркотиками. [PERSON] часто вів себе агресивно, але скарг від сусідів на нього не надходило. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, медичні картки стаціонарного хворого №42, №1572, амбулаторну картку № 03301066, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2008 р. помер [PERSON] (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді, житлового будинку №81 з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в м. Чернігові по вулиці Транспортній (а.с.41-49). 08 грудня 2006 р. [PERSON] було складено заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] нотаріальної контори, яким він заповів вказаний будинок внучці [PERSON] та сину [PERSON] (а.с.71). До Другої [PERSON] державної нотаріальної контори звернулись з заявами про прийняття спадщини позивач [PERSON] та [PERSON]В (а.с.42-43). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", справи про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Судом, за клопотанням представника позивача призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань для визначення психічного стану померлого [PERSON] на момент складання заповіту. Згідно акту №94 посмертної судово-психіатричної експертизи від 01.03.2010 р. КЛПЗ «[PERSON] обласна психоневрологічна лікарня» у [PERSON] на час складання заповіту 08.12.2006 року не виявлено таких психічних розладів, які б позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи, що вказаним висновком судово-психіатричної експертизи не встановлено, що [PERSON] в момент вчинення правочину не усвідомлював значення своїх дій та(або) не міг керувати ними, та що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, необхідно в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed