Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

10 серпня 2009р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про стягнення моральної шкоди В позовної заяві зазначав, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.10.2003р. був накладений арешт на належний позивачу автомобіль і переданий на відповідальне зберігання [PERSON], згодом автомобіль був незаконно проданий [PERSON] Зазначена подія є предметом досудового слідства, яке триває значний час, оскільки слідчі Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області безпідставно відмовляли в порушенні кримінальної справи або закривали порушену справу, позивач подавав скарги прокурору та до суду, постанови були скасовані. Таким чином, несумлінними діями службових осіб Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області систематично порушуються права позивача й з вини працівників міліції тривалий час [PERSON] позбавлений можливості відшкодувати матеріальні збитки з винної особи, в звязку з чим зазнав моральної шкоди. Позивач просив стягнути з Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згодом позивач уточнив позовні вимоги, зазначав, що моральна шкода йому завдана незаконними рішеннями, бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади, досудового слідства при здійсненні ними своїх повноважень і просив стягнути на його користь на відшкодування такої шкоди 10000 грн. за рахунок коштів державного бюджету. Судом до участі у справі як відповідачів було залучено прокуратуру Миколаївської області та Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали. Вислухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.10.2003р. був накладений арешт на належний позивачу автомобіль - «Форд - Еконован» д.н. [NUMBER] і переданий на відповідальне зберігання [PERSON] В листопаді 2004р. автомобіль був незаконно проданий [PERSON] JI.A. За вказаним фактом, за заявою [PERSON] від 29.11.2004 року, Постановою Жовтневого РВ УМВС - 07.12.2004 року відмовлено в порушені кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. 01.03.2005 р. вказану Постанову прокуратурою Жовтневого району було скасовано матеріали повернуто для додаткової перевірки до Жовтневого РВ УМВС. За результатами додаткової перевірки Жовтневого РВ УМВС вдруге - 29.03.2005 р. прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] Постановою прокуратури Жовтневого району від 09.04.2005 р. скасовано Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.03.2005 р. та порушено кримінальну справу по факту за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України та матеріали направлено до Жовтневого РВ УМВС (арк..22). Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ УМВС від 30.06.2005 р. кримінальну справу закрито на підставі ст.6 п.2 КПК України. Прокуратурою Жовтневого району 13.07.2005 року вищевказану Постанову слідчого скасовано, справу направлено для подальшого досудового слідства (арк.21). 26.09.2006 року Постановою заст. начальника ВКР Жовтневого РВ УМВС відмовлено у порушені кримінальної справи відносно [PERSON] Ленінським райсудом м. Миколаєва від 12.02.2007 року згадану Постанову було скасовано та матеріали направлено прокурору для додаткової перевірки (арк.7). 01.05.2007 року Постановою ВКР Жовтневого РВ УМВС відмовлено в порушені кримінальної справи відносно [PERSON] Ленінським райсудом м. Миколаєва 18.05.2007 року вищеназвану Постанову було скасовано, матеріали направлено до прокурора Жовтневого району ( арк..8). 22.07.2007 року Постановою ВКР Жовтневого РВ УМВС відмовлено у порушені кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] Ленінським райсудом м. Миколаєва 10.08.2007 року вищевказану Постанову було скасовано (арк.9). Постановою ВКР Жовтневого РВ УМВС без дати, яке було затверджено начальником Жовтневого РВ 15.10.2007 року було відмовлено у порушені кримінальної справи відносно [PERSON] Ленінським райсудом м. Миколаєва 12.11.2007 року вищеназвану Постанову було скасовано, матеріали повернуто прокурору Жовтневого району для додаткової перевірки (арк.10). Крім цього, Постанови Жовтневого РВ УМВС про відмову у порушені кримінальної справи відносно [PERSON] були скасовані Постановою заст. прокурора Жовтневого району - 11.07.2007 року, ст. прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури - 23.08.2007 року (арк.10 оборот). За допущену тяганину при проведенні перевірок за вказаними фактами та неприйняття протягом тривалого часу остаточного рішення за результатами перевірки, у відношенні працівників Жовтневим РВ ММУ УМВС прокуратурою Миколаївської області було порушено дисциплінарне провадження (арк.13). 10.03.2008 року слідчим СВ Жовтневого РВ УМВС кримінальну справу відносно [PERSON] було закрито. Старшим прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури 24.04.2008 року Постанову слідчого від 10.03.2008 року було скасовано (арк.11). 30.05.2008 року слідчим СВ Жовтневого РВ УМВС кримінальну справу було закрито. Ленінським райсудом м. Миколаєва 16.07.2008 року Постанову слідчого від 30.05.2008 року було скасовано та кримінальну справу повернуто прокурору Жовтневого району (арк..11). 10.10.2008 року слідчим СВ Жовтневого РВ УМВС кримінальну справу відносно [PERSON] було закрито. Ленінським райсудом м. Миколаєва 11.03.2009 року Постанову слідчого від 10.10.2008 року було скасовано (арк. 12). Відповідно до копії супровідного листа, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] лише - 23.04.2010 р. направлено для розгляду Жовтневому райсуду Миколаївської області. Таким чином, судом встановлено факт бездіяльності посадових і службових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень під час досудового слідства, а саме працівників Жовтневого РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, що привело до неприйняття протягом тривалого часу ( з 2004р. по 2010 р.) остаточного рішення при проведенні досудового слідства, та, відповідно, до грубих порушень діючого законодавства України і Конституційних прав позивача. Як на підставу своїх вимог позивач, безпосередньо, посилався на положення ст. 56 Конституції України, при цьому не порушував перед судом питання про перевірку законності дій відповідних осіб і не вимагав визнання таких дій неправомірними, в передбаченому цивільним процесуальним законом порядку. Просив відшкодувати йому за рахунок державного бюджету моральну шкоду, завдану незаконними діями та бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень під час досудового слідства через дії яких він, протягом тривалого часу, позбавлений можливості реалізувати своє право на відшкодування матеріальних збитків. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, безпосередньо нормою Конституції, яка є нормою прямої дії, передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави, якщо така шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень. Виходячи із принципу верховенства права та гарантованого Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Серед рішень, прийнятих Європейським судом з прав людини проти України, за період чинності Конвенції для нашої держави, шість стосуються порушення права особи на розгляд її справи судом упродовж розумного строку. Це рішення у справах "[PERSON] проти України" від 09.11.2004, "Странніков проти України" від 03.05.2005, "Павлюлинець проти України" від 06.09.2005, "Лещенко і Толюпа проти України" та "Смирнова проти України" від 08.11.2005, "Антоненков та інші проти України" від 22.11.2005. У зв'язку із зазначеними рішеннями, судді Європейського суду з прав людини наголошували на тому, що судам слід мати на увазі, що відповідно до тлумачення положень п. 1 ст. 6 Конвенції тривалість провадження у кримінальній справі для цілей цієї статті розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у скоєнні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий уже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка з указаних подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. При цьому період розгляду кримінальної справи не ділиться на стадії досудового слідства та судового розгляду й аналізується з точки зору його розумності в цілому. Суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат, їх тривалості та з урахуванням інших обставин справи. З урахуванням тривалості порушення права позивача - понад 5 років, ступеню душевних страждань, в звязку з постійними принизливими оскарженнями численних Постанов працівників Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області , а також позбавлення можливості стягнення матеріальних збитків з винної особи, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі - 5000 грн. За таких обставин, з урахуванням доведених у судовому засіданні, зазначених вище фактів, та з урахуванням способу, за яким позивач визначив захист свого порушеного права, вказана сума підлягає відшкодуванню за рахунок держави. На підставі ст. 88 ЦПК України з Головного управління Державного казначейства України в Миколаївській області підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 51 грн.

Outcome: partial