Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» м. Димитрова звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по квартплаті. В обґрунтування вимог вказав, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі № 30 будинку № 6 на м-ні «Східний» в м. Димитров, якою користуються на підставі договору житлового найму. Оскільки відповідачі, проживаючи в квартирі, в період з 01.10.2006р. до 01.08.2009р. не сплачували квартирну плату, заборгованість з якої за вказаний період становить 1883.89 грн., комунальне підприємство просить суд стягнути з них на його користь вказану заборгованість та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Крім того, позивач вважає, оскільки боржники прострочили виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, вони зобовязані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, тому просить стягнути з відповідачів на його користь втрати від інфляційних процесів в сумі 469.30 грн., три відсотка річних в сумі 77.64 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою: [INFO]. Квартира не приватизована і знаходиться на балансі комунального підприємства «Служба єдиного замовника», яке згідно статуту є юридичною особою і балансоутримувачем всіх жилих будинків (а.с. 4, 7-9). Як вбачається з довідки КП «СЄЗ» та долученого до матеріалів справи письмового розрахунку, квартирна плата в період з 01.10.2006р. до 01.08.2009р. відповідачами не сплачувалась, заборгованість з квартирної плати за вказаний період складає 1883.89 грн. (а.с. 10-11). Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Плата за користування житлом обчислюється, виходячи із загальної площі квартири. Розмір плати за користування житлом встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.64 ЖК України члени сімї наймача несуть солідарну з наймачем відповідальність з усіх питань, що виникають з договору найму житлового приміщення. Статтею 68 ЖК України передбачені строки внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги. Зобовязання наймачів щомісячно вносити квартплату передбачені і п.17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, відповідно до яких наймачі квартир зобовязані вносити квартирну плату щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлені інші строки. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми в порядку статті 625 Цивільного кодексу України не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Тарифна політика у житлово-комунальному господарстві здійснюється на підставі чинного законодавства, основу правового регулювання якого складають Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких повноваження щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги надано органам місцевого самоврядування. Порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг визначає Кабінет Міністрів України. Судом встановлено, що позовні вимоги ґрунтуються на договорі, предметом якого є надання комунальних послуг населенню. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також права та обовязки сторін визначаються спеціальним Законом від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», норми якого не містять санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязання. Не містить їх і Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20 лютого 2003 року № 554-IV. Статтею 5 цього Закону встановлено, що на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємством на їхню заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг. Законом України від 13 листопада 1996 року «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги», чинного і на теперішній час, у звязку з невиконанням державою зобовязання по виплаті заробітної плати, пенсій, стипендій, інших грошових виплат населення тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках з 1 жовтня 1996 року та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 10 січня 2002 року з наступними змінами та доповненнями регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, субєктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи підприємницької діяльності, тобто на сферу житлово-комунальних послуг, де платником є фізична особа, він не поширюється. Таким чином, на думку суду, положення статті 625 Цивільного кодексу України на правовідносини, які виникають з прострочення виконання грошового зобовязання з оплатою населенням комунальних послуг, не поширюється. Тому вимоги позивача щодо нарахування та стягнення з відповідачів втрат від інфляційних процесів та 3% річних, які по суті є платою за користування чужими коштами, а не санкцією за невиконання чи неналежне виконання зобовязання, задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачами порушено договір найму жилого приміщення, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача і стягнути з них на користь позивача суму заборгованості по квартплаті, а також у відповідності зі ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Судом встановлено, що рішенням Димитровської міської Ради від 23.12.2009 року позивач звільнений від сплати судового збору, що зараховується в місцевий бюджет (а.с. 12), тому відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 51 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial