Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про поновлення порушеного права у землекористуванні між земельними ділянками садиб розташованих по [ADDRESS] В позовній заяві вона вказала та у судовому засіданні її чоловік як представник пояснив, що їй на праві особистої власності за договором дарування від 1989 року належить будинок [ADDRESS] Ця садиба граничить із садибою по [ADDRESS] належної відповідачці. Між цими садибами є межа суміжного землекористування їх земельних ділянок. Відповідачка самочинно порушила межу між земельними ділянками захопивши частку її землі, зробила паркан із шиферу, а на захопленій землі збудувала сарай та туалет. Вона частково відновила межу, але на частині земельній ділянці де знаходяться будівлі це неможливо із-за вказаних споруд. Просить поновити її порушене право на земельну ділянку зобов’язавши відповідачку перенести паркан, знести сарай та туалет. Відповідачка заперечуючи проти позову заявила зустрічний позов за яким просить поновити її порушене право землекористувача позивачкою. В зустрічній позовній заяві вона вказала та у судовому засіданні разом із своїм представником пояснила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 1964 року належить Ѕ частка будинку [ADDRESS] Друга частка в даний час належить за договором купівлі-продажу [PERSON] . З моменту отримання нею спадщини після смерті матері, вона проживає у цьому домоволодінні. Порядок користування суміжними земельними ділянками по [ADDRESS] між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] склався фактично з 1956 року. Вказаний позивачкою сарай та туалет був нею збудований ще до 1992 року. У 2005 році вона звернулася до Чугуївської міської ради з бажанням приватизувати свою земельну ділянку і після цього при узгодженні меж позивачка стала вимагати переносу межі з метою збільшення своєї ділянки. Самочинно перенесла межу на городі. Тому просить суд визначити порядок користування земельними ділянками за порядком який склався до 2007 року і поновити її право на земельну ділянку в цих межах. Відповідачка за основним позовом [PERSON] , третя особа за зустрічним позовом, як співвласник будинку [ADDRESS] по провулку [ADDRESS] , позов [PERSON] . не визнала та підтримала зустрічний позов вказавши на те, що за договором купівлі-продажу від 18.10.2005 року вона придбала Ѕ частку будинку [ADDRESS] по провулку [ADDRESS] розташовану на земельній ділянці площею 1248 кв. метрів. Ця земельна ділянка знаходиться в загальному користуванні співвласників цього будинку. Будинок був поділений в натурі, а відносно земельної ділянки склався порядок її користування, який повністю влаштовує її та [PERSON] . Частка земельної ділянки якою користується [PERSON] має спільну межу із земельною ділянкою [PERSON] ., її частка земельної ділянки із ділянкою позивачки спільної межи не має. Коли вона придбала Ѕ частку будинку, вселилася і стала проживати в будинку, то нею було з’ясовано що між сторонами склався певний порядок користування земельними ділянками і цей порядок був до 2007 року. Межу яка склалася порушила саме позивачка, а не відповідачка. Вважає доцільним залишити порядок користування який був станом до 2007 року. Заслухавши сторони та їх представників, допитавши у якості свідків працівника Чугуївського МБТІ та працівника Чугуївського земельно-кадастрового бюро, який особисто обстежував земельні ділянки і робив заміри, вивчивши техніко-правові справи домоволодінь Чугуївського МБТІ, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Позивачці належить домоволодіння розташоване по [ADDRESS] [ADDRESS] [ADDRESS] а відповідачкам належить по 1/2 частині домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до договору забудови та виділення у безстрокове користування земельної ділянки від 19.06.1952 року [PERSON] та на підставі рішення виконкому Чугуївської міськради від 05.03.1951 року забудовнику була виділена по [ADDRESS] земельна ділянка загальною площею 600 кв. метрів розмірами: шириною 26 метрів по провулку та довжиною 23 метри в глибину ділянки. І ці розміри ділянки відповідають генплану садиби від 19.06.1952 року за техніко-правовою документацією Чугуївського МБТІ. В генплані від 20.03.1963 року вже зафіксовані зміни розмірів цієї земельної ділянки зроблені користувачами і площа ділянки склала 912 кв. метрів, ширина ділянки по провулку 22,50 метра, довжина по межі із земельною ділянкою по [ADDRESS] 41,5 метра і шириною в кінці ділянки 22 метри. Тобто земельна ділянка яка належить в наступний час позивачці була збільшена і суміжні землекористувачі проти цього не заперечували. За рішенням Чугуївського райсуду від 02.12.1974 року право власності на цей будинок було визнано за [ADDRESS] , який в свою чергу 29.01.1975 року продав будинок [ADDRESS] , а вона у 1982 році продала будинок [PERSON] .. За генпланом від 20.05.1988 року розміри земельної ділянки також змінені і площа ділянки стала 992 кв. метра, ширина по провулку 18 метрів, довжина по межі із домоволодінням [ADDRESS] 41,50 метра, в кінці садиби шириною 19,20 метра. Тобто зі зміною конфігурації ділянки фактично загальна площа знову була збільшена. За договором дарування [PERSON] 10.05.1989 року подарував будинок [PERSON] і по наступний час вона є власником садиби, із земельною ділянкою в тому вигляді як вона була на момент дарування. Рішенням виконкому Чугуївської міськради від 17.07.1950 року [PERSON] була виділена земельна ділянка під забудову будинку загальною площею 600 кв. метрів по [ADDRESS] за такими ж розмірами як і [PERSON] . За рішенням Чугуївського райсуду від 23.04.1954 року право власності на будинок було визнано за [PERSON] та за [PERSON] по 1\2 частці за кожним. За договором купівлі-продажу від 24.05.1956 року [PERSON] продав свою частку будинку [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину прийняла у 1964 році [PERSON] І за генпланом від 26.05.1964 року земельна ділянка мала вже загальну площу 1099 кв. метрів і спору за межу між домоволодіннями не було. Також за генпланом від 16.05.1992 року земельна ділянка по [ADDRESS] у спільному користуванні [PERSON] . і [PERSON] . набрала остаточної конфігурації та розміру і склала: загальною площею 1259 кв. метрів, шириною по провулку 29 метрів, довжиною по межі із домоволодінням [ADDRESS] – 44 метри, в кінці садиби 27,70 метри. На цьому генплані вже вказані будівлі під літерами В1, В2, Е, про які вказує позивачка. І в цей час вже власником будинку по [ADDRESS] була позивачка і спору про суміжне землекористування між сторонами не було. У 2005 році [PERSON] . успадкувавши Ѕ частку будинку по [ADDRESS] , продав її [PERSON] і за договором купівлі-продажу частки будинку площа земельної ділянки склала 1248 кв. метрів, що відповідає генплану садиби виготовленому Чугуївським МБТІ 13.10.2005 року де вказані фактичні розміри та параметри земельної ділянки із межами які фактично склалися на цей час і спору між сторонами також не було. За цим генпланом межа між садибами по [ADDRESS] та [ADDRESS] позначена літерами А-Д. За кадастровим планом земельної ділянки по [ADDRESS] від 12.10.2005 року розробленого Чугуївським земельно-кадастровим бюро загальна площа ділянки склала 1248 кв. метрів, ширина по провулку 29,50 метра, довжина по межі із домоволодінням [ADDRESS] – 45,21 метри та ширина в кінці садиби 27,51 метри, і визначений порядок приватизації між співвласниками домоволодіння [PERSON] площею 533 кв. метри та [PERSON] площею 715 кв. метрів. Таким чином вказані розміри земельних ділянок та межі домоволодінь по [ADDRESS] і [ADDRESS] складалися на протязі останніх вісімнадцяти років між саме позивачкою та відповідачкою на підставі порядку суміжного землекористування який склався з 1963 року. У 2007 році позивачка самочинно перенесла межу в кінці садиби на три метри, тобто порушила довготривалий порядок користування межею. Цей факт був встановлений земельно-кадастровим бюро та відображений на плані від 04.12.2007 року, де наведено дані про границі земельних ділянок у 2005 році та потім у 2007 році. Даний спір розглядався землевпорядною комісією Чугуївської міськради і за висновками акту від 26.08.2008 року сторонам запропоновано оформити землевпорядну документацію по межам фактичного користування. У відповідності до ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Главою 17 Земельного Кодексу України встановлено поняття добросусідства та визначені принципи і його порядок застосування. Так за змістом ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Як вбачається із суті спору межа яка використовувалася сторонами протягом останніх вісімнадцяти років не яких незручностей їм не спричиняла. Спір виник між ними фактично із-за бажання позивачки збільшити розмір своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки відповідачки при приватизації землі. Відповідно до вимог ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними. За правилами ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, і у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Фактичне використання земельних ділянок сторонами яке склалося протягом довгого часу, було визначено земельно-кадастровим обстеженням у 2005 році, про що був складений відповідний план фактичних меж. Цей план співпав і з генпланом Чугуївського МБТІ зробленого 13.10.2005 року в порядку підготовки технічної документації для договору купівлі-продажу половини будинку між [PERSON] та [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові позивачці та задоволені зустрічного позову.

Outcome: approved