Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

В січні 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 10 грудня 2009 р. він позичив відповідачу [PERSON] гроші в розмірі 600 (шістсот) доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., про що була складена розписка від 10 грудня 2009 р. Посилаючись на те, що в строк, передбачений в розписці, відповідач гроші не повернув, від свого обовязку у добровільному порядку повернути гроші останній ухиляється, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу, а також судові витрати по справі. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., а також судові витрати по справі, до складу яких увійшли витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти того, що брав у позивача в борг гроші та дійсно існує зобовязання перед останнім про повернення 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яке виникло на підставі написаної ним розписки. Проте, на даний час повернути позикодавцеві грошові кошти не може через їх відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з дій та вчинків осіб. В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2009 р. позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 600 (^істсот) доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. На підтвердження укладення цієї угоди та її умов до матеріалів справи позивачем доданий оригінал розписки від 10 грудня 2009 p., зі змісту якої вбачається, що 10 грудня 2009 р. [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в розмірі 600 (шістсот) доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 та зобовязався їх повернути в строк до 20 грудня 2009 р. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, оскільки грошові кошти взагалі не повернув позивачу. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві предмет позики у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі фактично виникли правовідносини позики, оскільки це підтверджується розпискою [PERSON] від 10 грудня 2009 р., яка посвідчує передачу позичальнику грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить згідно ст.1047 ЦК України про невиконання зобовязання боржником у повному обсязі. При цьому, посилання відповідача на відсутність грошей не приймаються судом до уваги, так як не звільняють останнього від обовязку повернути борг позивачу, оскільки саме в розписці чітко зазначено про зобовязання останнього щодо повернення коштів в строк до 20 грудня 2009 р. Враховуючи наведене, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні- зобовязання, які відповідач порушив, а саме не повернув позивачу обумовлену суму, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та на підставі ст.526 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені останнім судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: approved