Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.1986 року йому належить 55/100 частини жилого будинку за адресою [ADDRESS] Згідно договору дарування від 10.04.2003 року відповідачці належить 45/100 цього ж будинку. Біля домоволодіння сторін є земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні сторін. При цьому частина земельної ділянки знаходиться у загальному користуванні. Позивач не погоджувався з таким порядком користування земельною ділянкою, оскільки вважав за можливе виділити кожному співвласнику окрему земельну ділянку. При цьому зазначав, що на земельній ділянці загального користування між сторонами виникають сварки через те, що під вікнами позивача до відповідачки постійно ходять сторонні громадяни. Крім того, відповідачка при користуванні своєю земельною ділянкою створює йому незручності. На підставі викладеного, позивач просив встановити порядок користування спільною земельною ділянкою, призначивши відповідну експертизу. Ухвалою суду до участі у справі залучено ще одного співвласника 45/100 частини будинку – [PERSON] . Після проведення земельно-технічної експертизи позивач подав до суду заяву, якою змінив свої позовні вимоги та просив встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом №2. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та з’ясувавши на умовах змагальності всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та ті письмові докази, що були подані ними до суду, суд приходить до висновку, що пред’явлений [PERSON] . позов за необґрунтованістю та безпідставністю задоволенню не підлягає. З пояснень сторін, даних під час розгляду справи, встановлено, що між ними дійсно виникають конфлікти під час користування належними їм земельними ділянками. При цьому позивач звинувачував відповідачів в тому, що їх діти, які фактично проживають у будинку, порушують елементарні правила співжиття, часто приводять до себе гостей, які ведуть себе непристойно тощо. Відповідачки в судовому засіданні вказували на те, що ініціатором конфліктів є саме позивач та його дружина, які провокують іншу сторону, проявляють до їхніх дітей певний принцип старшинства тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила пояснення позивача [PERSON] , зазначивши, що він є її чоловіком. Свідок [PERSON] . в судовому засіданні підтвердила пояснення відповідачок [PERSON] та [PERSON] ., зазначивши, що [PERSON] . є її матір’ю, а [PERSON] . – свекрухою. Наявність у сторін конфліктів з приводу земельної ділянки підтверджено і відповідними відмовними матеріалами, дослідженими в судовому засіданні (а.с.85-111). Сторонами не оспорювалися ті обставини, що вони є співвласниками відповідних часток домоволодіння [ADDRESS] крім того, ці обставини підтверджено договорами купівлі-продажу, технічними документами (а.с.4-9), договором дарування (а.с.18). Також сторони не оспорювали результатів обмірів земельних ділянок, здійснених експертом. Спір між сторонами стосувався виключно порядку користування земельною ділянкою. З висновку земельно-технічної експертизи, з плану-схеми розмежування земельної ділянки (а.с.25, 33-41) вбачається, що господарські споруди сторін, які знаходяться біля домоволодіння, розташовані з протилежних сторін по відношенню до тих частин будинку, які вони займають, що фактично викликає необхідність існування спільної земельної ділянки. Згідно запропонованого висновком експертизи варіанту №2 позивачу слід надати в користування земельну ділянку Ж-Й-К-Л-М-Н-О-П-И-Г-Р-С-Е-Ж площею 0,0457 га (457 м2), власникам [PERSON] . та [PERSON] . надати в користування земельну ділянку А-Б-П-О-Н-М-Л-К-Й-А загальною площею 0,0154 (154 м2) та земельну ділянку Ч-В-Д-Е-Т-С-Р-Г-И-Ч площею 0,0219 га (219 м2), а всім співвласникам будинку для проходу та обслуговування господарських будівель в спільне користування надати земельну ділянку Б-Ч-И-З-Б площею 14 м2. Даний варіант користування земельними ділянками теж передбачає існування спільної земельної ділянки, а тому на думку суду не сприятиме примиренню сторін. Доводи [PERSON] про те, що він не має наміру в подальшому користуватися спільною земельною ділянкою розміром 14 м2, яка розташована за його сараєм, суд вважає непереконливими, оскільки в своїх же поясненнях він вказував на те, що ця земельна ділянка йому необхідна для перекриття даху на сараї. Ст.88 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди — у судовому порядку. Ст.91ЗК України визначені обов’язки власників земельних ділянок. Хоча у сторін право власності на земельні ділянки, якими вони користуються, не оформлено, суд вважає за можливе застосувати ці норми законодавства виходячи із аналогії закону. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. На думку суду запропонований варіант розподілу земельної ділянки істотно порушуватиме права відповідачів на нормальне користування будинком, господарськими спорудами, здійснення за ними догляду, оскільки даний варіант передбачає, що для користування земельною ділянкою площею 0,0219 га., на якій розміщені туалет та сарай відповідачок, їм кожного разу необхідно долати відстань більше 30 метрів. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що на даний час їх домоволодіння не є газифікованим, а тому опалення будинку є пічним. Запропонований варіант користування передбачає для доступу відповідачів до свого сараю, в якому з їх пояснень вони тримають дрова, прохід шириною 1,2 метри, що на думку суду є недостатнім, оскільки унеможливлює заїзд транспорту для підвезення тих чи інших матеріалів, обробітку земельної ділянки (оранки тощо). Експертом не запропоновано варіантів встановлення користування земельною ділянкою за умови перенесення співвласниками тих чи інших господарських споруд. Разом з тим, суд обговорював це питання з учасниками судового розгляду, оскільки на думку суду лише обмін приміщеннями літньої кухні Е, сараю Ж,З, туалету У, належними позивачу, та приміщеннями сараю Б, туалету У, належними відповідачам, з відповідною компенсацією різниці їх вартості дозволив би встановити такий порядок користування земельною ділянкою, який не передбачав би існування спільної земельної ділянки. При обговоренні цього питання саме позивач заперечував проти такого варіанту вирішення спору, хоча відповідачі вказували на готовність обмінятися приміщеннями з відповідною доплатою. За таких обставин встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №2 буде необґрунтованим та безпідставним, оскільки явно ущемлятиме права відповідачів як користувачів земельної ділянки так і як власників належних їм споруд. Відповіді відділу містобудування та архітектури Черняхівської РДА про те, що варіант користування земельною ділянкою №2 не відповідає нормам ДБН (а.с.69), лист Черняхівської районної СЕС Житомирської області про те, що варіант №2 не відповідає будівельним нормам (а.с.70-71) суд не враховує при вирішення спору, оскільки з пояснень експерта даних в судовому засіданні, слідує, що ДБН, на які посилається відділ архітектури, вже не діють, а лист СЕС містить інформацію, яка лежить за межами компетенції цього органу (санітарні норми). Оскільки позивачем позовні вимоги були уточнені і згідно цих вимог, він просив встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом №2 експертизи, то суд, прийшовши до висновку про неприйнятність такого варіанту користування земельною ділянкою з причин наведених вище, відмовляє в задоволенні позову повністю, оскільки відповідачами зустрічна позовна заява не подавалася і будь-які позовні вимоги не висувалися. Виходити за межі позовних вимог суд права не має. Залишення між сторонами теперішнього порядку користування земельною ділянкою на думку суду не ущемлятиме прав позивача за умови дотримання обома сторонами своїх обов’язків як землевласників. Крім того, такий порядок користування існував до набуття відповідачами своєї частини будинку. В зв’язку з відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, при оплаті послуг адвоката та при оплаті експертизи, відповідно до ст.88 ЦПК України суд з іншої сторони не присуджує. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed