Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить захистити її права та законні інтереси шляхом визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 листопада 2008 року між відповідачем [PERSON], та відповідачем СТОВ «Стаслаагросервіс» було укладено попередній договір про зобовязання укласти до 13.02.2009р. договір купівлі-продажу належного СТОВ «Стаслаагросервіс» на праві власності нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Причальна, будинок, 35 (тридцять пять), на земельній ділянці площею 1\~716,0 м. кв. та по вул. Причальна, будинок, 37 (тридцять сім), на земельній ділянці площею 13136, 0 м. кв. Крім того, пунктом 1.3. Попереднього договору визначено, що [PERSON] в якості завдатку передає СТОВ «Стаслаагросервіс» грошові кошти в сумі еквівалентній 150\~000 (сто пятдесят тисяч) дол. США згідно міжбанківського курсу гривні до дол. США на день передачі коштів. Також позивачкою вказується, що в березні 2002р. між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, який на день звернення до суду не розірвано. У звязку з наведеним, позивачка вважає, що [PERSON] не мав права укладати наведений договір без згоди позивачки, як дружини, та не мав права розпоряджатись одноособово грошовими коштами, що були передані ним іншій стороні за вказаним попереднім договором. 29.12.2009р. Комсомольським районним судом м.Херсона задоволено клопотання [PERSON] та залучено до участі у даній справі як співвідповідача [PERSON]. Крім того, позивачкою подано до суду заяву про зміну предмету позовних вимог. Відповідно до поданої заяви, позивачка просить суд визнати, що грошові кошти, еквівалентні 150 000 (сто пятдесят тисяч) доларів США, які були передані по акту прийому-передачі грошових коштів від 02.02.2009 року [PERSON] згідно укладеного Попереднього договору від 27 листопада 2008 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Стаслаагросервіс», є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме, [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним, з моменту укладення, Попередній договір від 27 листопада 2008 року, що укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Стаслаагросервіс»; стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Стаслаагросервіс», [PERSON] на користь [PERSON] 1234500 (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі пятсот ) гривень. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання визнав позовні вимоги позивачки та у своїх поясненнях підтвердив, що [PERSON] дійсно передавав особисто відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі еквівалентній 150\~000 (сто пятдесят тисяч) дол. США в якості завдатку згідно попереднього договору від 27.11.2008р. Представник відповідача СТОВ «Стаслаагросервіс» та відповідач [PERSON] в судове засідання не явилися, про дату, час та місце були повідомленні належним чином. Разом з тим, матеріали, що містяться у справі, свідчать про те, що відповідачі СТОВ «Стаслаагросервіс» та [PERSON] повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач СТОВ «Стаслаагросервіс» у поданих до суду клопотаннях (вих.№24 від 16.12.2009р. та вих.№27 від 28.12.2009р. ) зазначає, що товариство не отримувало кошти, що вказані у позовній заяві, а тому СТОВ «Стаслаагросервіс» позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі. Частиною 1 статті 157 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 1статті 169 Цивільного процесуального кодексу України надано право суду відкладати розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача [PERSON]Я, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. 27 листопада 2008 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Стаслаагросервіс» укладено попередній договір про зобовязання укласти до 13.02.2009р. договір купівлі-продажу належного СТОВ «Стаслаагросервіс» на праві власності нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Причальна, будинок, 35 (тридцять пять), на земельній ділянці площею 1\~716,0 м. кв. та по вул. Причальна, будинок, 37 (тридцять сім), на земельній ділянці площею 13136, 0 м. кв. Пунктом 1.3. Попереднього договору визначено, що [PERSON] в якості завдатку передає СТОВ «Стаслаагросервіс» грошові кошти в сумі еквівалентній 150\~000 (сто пятдесят тисяч) дол. США згідно міжбанківського курсу гривні до дол. США на день передачі коштів. Факт передачі [PERSON] вказаної суми грошових коштів підтверджується Актом прийому-передачі грошових коштів від 02.02.2009р. Даний Акт підписаний [PERSON] та [PERSON], як директором СТОВ «Стаслаагросервіс». Крім того, підпис [PERSON] скріплений печаткою СТОВ «Стаслаагросервіс». Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] (прізвище після одруження [PERSON]). Відповідно до частини 1 статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, відповідно до частини 2 коментованої статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини 2 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. З огляду на наведене, суд вважає підставним та обґрунтованим твердження позивачки про те, що грошова сума, яка передана [PERSON] в якості завдатку на виконання Попереднього договору від 27.11.2008р. являється обєктом спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Як вбачається з поданої позовної заяви, позивачка, як дружина відповідача [PERSON], не надавала своєї згоди [PERSON] ні на укладення попереднього договору від 27.11.2008р., ні на передачу грошових коштів в якості завдатку. Частиною 2 статті 65 Сімейного кодексу України надано право дружині, чоловіку на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У відповідності до статті 31 Цивільного кодексу України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. З огляду на наведену норму Цивільного кодексу України, суд вважає за необхідне погодитись з твердженнями позивачки, що попередній договір від 27.11.2008р., що укладений між [PERSON] та СТОВ «Стаслаагросервіс» не є дрібним побутовим договором. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 3 пункту 5 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Як вбачається з позовних матеріалів, позивач скористався наданим правом застосування наслідків недійсності правочину одночасно з визнанням правочину (Попереднього договору від 27.11.2008р.) недійсним. Таким чином, сторони недійсного правочину повинні повернутись в попередній майновий стан той, що існував до моменту укладення такого правочину. Як вбачається з наявних у справі матеріалів факт підпису [PERSON] Акту прийому-передачі коштів від 02.02.2009р. не заперечувалось ні СТОВ «Стаслаагросервіс», ні [PERSON] Разом з тим, як зазначено вище, відповідач СТОВ «Стаслаагросервіс» у поданих до суду клопотаннях зазначав, що товариство не отримувало кошти, що вказані позивачкою у позовній заяві. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що грошові кошти, що були отримані [PERSON], як директором товариства, згідно Акту прийому-передачі від 02.02.2009р. в подальшому не передавались [PERSON] на користь СТОВ «Стаслаагросервіс». Таким чином, вимога щодо застосування наслідків недійсності Попереднього договору від 27.11.2008р. повинна стосуватись саме [PERSON], а не юридичної особи СТОВ «Стаслаагросервіс», оскільки грошові кошти згідно Попереднього договору від 28.11.2008р. вказане товариство не отримувало. На момент звернення позивачки до суду з даною позовною заявою міжбанківський курс гривні до дол. США становив : 8,2300 грн = 1,00 дол.США. Відповідно до вказаного курсу сума 150\~000 дол.США є еквівалентною 1\~234 500 грн. Відповідно до вищенаведеного та

Outcome: partial