Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Ужгородське підприємство теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» звернулося до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] за період з 1996 по 2006 рік були надані послуги з опалення та гарячого водопостачання, за які останній заборгував 3128,97 грн. У звязку з простроченням відповідачем оплати наданих послуг, Ужгородське підприємство теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» заявляє про стягнення з нього трьох відсотків річних в сумі 494,30 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1137,55 грн., всього на загальну суму 4760,83 грн. Представник Ужгородського комунального підприємства теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд стягнути з [PERSON] на їх користь суму боргу в розмірі 4760,83 грн., з яких 3128,97 грн. заборгованість за надані послуги, 494,30 грн. три відсотка річних та 1137,55 грн. інфляційні витрати. Також просила суд стягнути з відповідача понесені ними судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в позові, застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з наданого суду зведеного розрахунку наявної у відповідача заборгованості, [PERSON], який проживає за адресою [INFO], має заборгованість по оплаті послуг перед Ужгородським підприємством теплових мереж «Ужгородтеплокомуненерго» за період з 1996 року по 2006 рік в розмірі 3128,97 грн. Відповідно до вимог ст. 257 ст. 267 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача наявну у останнього заборгованіть з 1996 року по 2006 рік, тобто строк у межах якого особа могла звернутися до суду за захистом свого права сплив. Враховуючи наведене та те, що відповідач в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності, виходячи з ч.4 ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] наявної у останнього заборгованості слід відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та відсотків від простроченої суми у зв'язку з простроченням відповідачем оплати наданих йому позивачем послуг, то в задоволенні таких також слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошових зобов'язань, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак правила даної статті на думку суду, застосовуються виключно до грошових зобов'язань, а не до зобов'язань, що випливають за договором про надання послуг, тобто відшкодування інфляційних витрат та процентів від простроченої суми, це не є міра відповідальності, а плата за користування чужими грошовими коштами. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed