Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що він є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року йому виплачувалась лише у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № 6рп / 2007 від 09.07.2007 р. у справі № 1-29/2007 та № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року. визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. , якими зупинялась дія ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» , визнано таким , що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) положення пункту 41 розділу ІІ Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». У зв`язку з цим просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та стягнути на його користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 року в сумі 1305 грн. 60 коп. та стягнути сплачені ним судові витрати. Позивач свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у його відсутність ( а.с. 16). Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення ( а.с. 19,22) , в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного : -згідно зі ст. 7 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України. -виплата підвищення до пенсії у 2009-2010 рр. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки , встановленої для учасників війни, яка ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того зазначали, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення , порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ ( а.с. 5,6). Як вбачається з довідки Управління ( а.с. 6), позивачу, як дитині війни, за січень грудень 2009 р. включно підвищення до пенсії виплачено у розмірі 49 грн. 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530. Разом з тим, в силу до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією України та законами України. Статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України ( ст. 46 КУ). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягала застосуванню. Всупереч цьому, ПФУ нараховувало та виплачувало позивачу підвищення до пенсії в розмірах, встановлених постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530 № « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» , які виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосованими, як такі, що суперечать ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». У період, за який позивач просить перерахувати та стягнути підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058 IV, а тому цей розмір слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність , складав : з 1 січня 470 гривень, з 1квітня 481 грн.,з 1 липня 482 грн.,з 1 жовтня 498 грн., з 1 листопада 573 грн. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняти до уваги положення ч. 3 ст. 28 « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом , оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобов`язань, покладених на УПФ законодавством. Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. підвищення до пенсії дитині війни позивачу повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» ( редакції від 22.05.2008 р.) Згідно постанови Путивльського районного суду від 06 жовтня 2008 р. таке підвищення позивачу вже було виплачено у відповідності до зазначеної статті Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за період вересень грудень 2007 р. та за травень липень 2008 р. ( а. с. 7-8). Що стосується позовних вимог про перерахування та стягнення недоплачених коштів то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується ,якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що одна із сторін є суб`єктом владних повноважень , а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і ст. ст. 6,7 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій зобов`язати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивача відносно перерахування конкретної суми та її стягнення з відповідача не може бути задоволено. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог , підлягають стягненню на користь позивача : 37 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу з ПФУ , а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з п. 34 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ « Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 із змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплати державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved