overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні та утриманні ЖКП «Сонячне». Внаслідок порушення [PERSON] вимог ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 4918,39 грн. та судові витрати по справі. Відповідач на розгляд справи до суду повторно не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Із пояснень представника позивача, особовій карточці № 80981, вбачається, що відповідач є власником квартири № 105, по вул. Макарова, 52 у м. Рівному. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та при будинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем за надані йому житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2010 року становить 4918,39 грн. На підставі викладеного, а також з огляду на те, що [PERSON] не заперечувала проти надання їй послуг позивачем, не реалізувала своє право на відмову від отримання таких послуг шляхом подання відповідної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у повному розмірі, визначеному позивачем та судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку по вул. Курчатова, 18 в м. Полтаві за період з 01.12.2006 року по 30.11.2009 року в сумі 3173 грн. 58 коп. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилалися на викладені в заяві обставини. Відповідач в судовому засідання повністю визнала позов та не заперечувала стосовно його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач за адресою: м. Полтава, вул. Курчатова, 18 отримала послуги від позивача, за які не розрахувалася, має заборгованість в розмірі 3173 грн. 58 коп. Статтями 64, 68, 162 ЖК України передбачено обовязок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідач покладені на неї обовязки не виконує. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3173 грн. 58 коп. заборгованості. Також з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 81 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку по вул. Курчатова, 18 в м. Полтаві за період з 01.12.2006 року по 30.11.2009 року в сумі 5980 грн. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилалися на викладені в заяві обставини. Відповідачі в судовому засідання повністю визнали позов та не заперечували стосовно його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачі за адресою: м. Полтава, вул. Курчатова, 18 отримали послуги від позивача, за які не розрахувалися, мають заборгованість в розмірі 5980 грн. Статтями 64, 68, 162 ЖК України передбачено обовязок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідачі покладені на них обовязки не виконують. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 5980 грн. заборгованості. Також з відповідачів підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 89 грн. 80 коп., з кожного по 44 грн. 90 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, вказуючи в позові, що 09 травня 1992 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу сторони придбали згідно договору купівлі-продажу від 19 січня 2000 року житловий будинок №2, що розташований по вул.Садовій в с.Вереси Житомирського району, Житомирської області та набули право власності на земельну ділянку загальною площею 0,50 га. В 1993 році приватизували трикімнатну квартиру №76 в будинку №41 по пров.Червоному в м.Житомирі по 1/3 частині кожному. 19 лютого 2009 року подружжя розірвало шлюбу, та угоди про поділ майна не досягли, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила поділити майно набуте під час шлюбу та виділити їй 1/2 частину житлового будинку №2 по вул.Садовій в с.Вереси Житомирського району. Відповідач позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130, 174 ЦПК України при визнанні позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про, що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №157 від 19 лютого 2008 року (а.с.6-7). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 січня 2000 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями №2, розташований в с.Вереси Житомирського району та області по вул.Садовій, на земельній ділянці Вересівської сільської [PERSON] (а.с.12). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І\\/-ЖТ №015342 від 04 жовтня 2000 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Вересівської сільської ради Житомирського району передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 50 га. (а.с.14). Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, що набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власністю подружжя та у разі його поділу, частка майна подружжя є рівними. Відповідно до п.З ч.І ст.57 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної власності майно одного з подружжя набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу, але за кошти які належали одному з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач в березні 2010 року , звернулася до суду з названим позовом , в якому вказувала , що 19 березня 2008 року вони з відповідачем розірвали шлюб і на даний час проживають окремо. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно , починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала свої вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково , та просив стягувати з нього аліменти у мінімальному розмірі . Заслухавши пояснення позивача , відповідача та дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов слід задовольнити частково. Із показів сторін та матеріалів справи судом встановлено , що сторони по справі розірвали шлюб , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 21 від 19 березня 2008 року ( а.с.4 ). Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5 ), яка повністю знаходиться на утриманні позивача, що стверджується показами сторін та довідкою виданою виконкомом Рубченківської сільської ради Володарського району за № 80 від 04 березня 2010 ( а.с.6). Судом встановлено, що сторони більше двох років проживають окремо один від одного, та починаючи з 14 лютого 2008 року живуть в різних населених пунктах. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає , не бере участі у її вихованні та забезпеченні. Добровільної угоди про утримання дитини сторони між собою не досягли. Відповідач вказав суду , що він в даний час працює приймальником товарів в ТОВ „ Фоззі-Фуд та має мінімальний дохід ( а.с.27) . Окрім того він зареєстрований приватним підприємцем , але чистий дохід його як підприємця за 2009 рік та І квартал 2010 року становить нуль грн., що ствердив довідкою Володарського відділення Сквирської МДПІ ( а.с.23). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Встановлені судом обставини справи вказують, що відповідач є працездатного віку, працює та зареєстрований як приватний підприємець , однак має нерегулярний , мінливий доход , інших утримань з нього не проводиться, на своєму утриманні не має інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України суд в такому випадку може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також бере до уваги, що відповідач за теперішнім місцем роботи в ТОВ „ Фоззі-Фуд має не великий розмір заробітної плати. За наведених вище підстав суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги частково та призначити стягнення у меншій сумі як того просить позивач по справі , що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу, відповідно до кредитного договору від 19.04.2007 року був наданий кредит у розмірі 12000 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.04.2008 року. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином й тому станом на 07.02.2010 року він має заборгованість 17990,51 грн., а саме: заборгованість за кредитом 8388,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9601,76 грн.. Зазначену суму просить стягнути з відповідача, також просить стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 179,91 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Представник позивача, у судовому засіданні, позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу у розмірі 12000 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 18.04.2008 року (а.с. 6-7). Оскільки відповідач не належним чином сплачував кредит та проценти за користування кредитом у нього утворилася заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом 8388,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9601,76 грн. (а.с. 4). Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по даній справі, які були сплачені позивачем при звертанні до суду: судовий збір в розмірі 179,91 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

10.03.2010року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати рівними частки співвласників квартири №5, загальною площею 47,9кв.м та комори у підвалі, площею 5кв.м. по вул. вул.Замарстинівській,17 у м. Львові по ? за кожним співвласником. В обґрунтування своїх вимог зазначали про те, що 04 лютого 1997 року вони та відповідачі спільно приватизували квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,9кв.м та комору у підвалі, площею 5кв.м. За весь час з моменту набуття права власності на квартиру усі співвласники в рівних частках користувалися даними приміщеннями. На даний момент вони, мають намір розпорядитися своєю власністю, зокрема частиною квартири [ADDRESS], проте у них відсутня згода з іншими співвласниками, які є відповідачами по справі, щодо поділу цього майна та визначення їх часток у зазначеній спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повність та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та у відповідності до п.9 ст.74ЦПК України повідомлення у газеті «Високий замок» від 20.04.2010р., заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачів, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом №50311 про право власності на квартиру, яке видано згідно розпорядження Виконкому Львівської міської Ради народних депутатів від 04 лютого 1997 року №69. Дана квартира зареєстрована Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №20760. У відповідності до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимога позивачів про визначення права власності кожного із співвласників на ? частину квартири є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

02 березня 2010 року до суду з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до закінчення навчання. В огрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала, що [PERSON], [INFO], є її батьком. На підставі рішення суду, відповідач сплачував аліменти на утримання [PERSON], на користь [PERSON], мати позивача. 06 лютого 2010 року, після досягнення позивачем повноліття, виплату аліментів припинено. Позивач в даний час є студенткою 2-го курсу відокремленого структурного підрозділу „Василівський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету Запорізької області денного відділення, доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач на позові наполягає, прохає стягнути з відповідача аліменти до закінчення навчання Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є донькою відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-ЖС № 318915. Відповідач працює, зобовязаний і має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу. Як вбачається з довідки Товариства аграрної політики України відокремленого структурного підрозділу „Василівський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету Запорізької області № 44 від 11.02.2010 року, [PERSON], [INFO], з 01.09.2009 року по 01.07.2012 рік є студенткою 2-го курсу відокремленого структурного підрозділу „Василівський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету Запорізької області по спеціальності „Правознавство. Відповідно до ч. 1 ст. 191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на користь позивача [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років, щомісяця починаючи з 02 березня 2010 року. Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь позивача [PERSON], [INFO] додаткові витрати на навчання в розмірі 50 % вартості навчання за рік щорічно, а саме 1750 грн. до 01 листопада кожного року, до закінчення навчання. Також з відповідача необхідно стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

До суду з заявою звернулась лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 26.04.2010 року за направленням лікаря- психіатра [PERSON] з наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні. В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що 26.04.2010 року о 13 годині ЗО хвилин хворий був доставлений до Житомирської обласної психіатричної лікарні, де перебуває на даний час. Хворий перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. З цих підстав хвора не може буди доставлений у судове засідання для участі в судовому розгляді справи. Розгляд справи проводився без участі законного представника хво\-рого, так як до суду надійшла письмова заява баби хворого, [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, лікаря- психіатра, яка просить задовольнити її заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом заяви лікаря- психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 27.04.2010 року за № 1647 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. У зв'язку з вираженим слабоумством, безпорадністю, неврівноваженістю, а також порушенням поведінки і неможливості самостійно задовольнити основні життєві потреби, потребує примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст.14,22 Закону України " Про психіатричну допомогу " особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved