Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки від суми несплачених аліментів, в позовній заяві вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі який був розірваний. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-1142 від 01.03.2007р. з нього були стягнуті аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 04.04.1999р.н. в розмірі 1/6 частини його заробітки до її повноліття з 30.01.2007р. до досягнення повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача знаходився в провадженні ВДВС Шевченківського району та не виконувався, оскільки відповідач постійно приховував своє місце роботи та проживання, тому за період з 30.01.2007р. по листопад 2009р. виникла заборгованість в розмірі 4593грн. 70коп. У відповідності до ст. 196 СК України, позивачка, як одержувач, має право на стягнення неустойки, яка станом на 01.11.2009р. за липень 2007р. по листопад 2009р. складає 19592грн. 94коп., яку просить стягнути з відповідача у судовому порядку. В обґрунтування позовних вимог надала розрахунки заборгованості по аліментам відповідача, Шевченківського ВДВС №457/15-09 від 27.10.2009р. та Ленінського ВДВС №26707 від 05.11.2009р. Крім того стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000грн. у відповідності до ст. 1167 ЦК України. У судовому засіданні з урахуванням проплачених відповідачем сум, та зясування остаточної заборгованості з представником відповідача, уточнила позовні вимоги, та просить стягнути заборгованість за період з березня 2009р. по березень 2010р. в сумі 3640грн. 80коп., на стягненні моральної шкоди не наполягала. Представник відповідача заперечень проти задоволення уточнених позовних вимог не має. Представник 3-ї особи у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву №483 від 20.01.2010р. про розгляд справи в відсутності його представника, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності, на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що в межах виконання виконавчого листа №2-1142 від 05.06.2007р. Ленінського районного суду, ВДВС Шевченківського району довідкою №324/15-09 від 18.03.2010р. був встановлений розмір заборгованості по стягненню аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивачки в сумі 5387,04грн. на 28.10.2010р. який відповідач отримав під особистий підпис. На теперішній час сторони погодилися з розміром заборгованості по аліментам на 28.02.2010р. в розмірі 3640,80грн., яка підтверджується довідкою ВДВС №324/15-09 від 18.03.2010р. У відповідності до ч.2 ст. 196 СК України, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 3640,80грн. Таким чином вимоги позивачки є законними та підлягають задоволенню. Обгрунтування позовних вимог підтверджується довідками з місця проживання позивачки, про склад її сімї, свідоцтвами про одруження, народження її дітей, рахунками заборгованості по аліментам за відповідачем ВДВС у Шевченківському та Ленінському районах, рішенням суду про стягнення аліментів. У відповідності до ст.60 ЦПК України позивачка не доказала обставини на які вона посилається як на підставу в обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Outcome: approved