Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], просить визнати за нею право користування квартирою в [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1995 року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який помер 19.02.2009 року. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.10.2009 року було встановлено факт проживання однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1995 року по 19.02.2009 року. На підставі договору дарування від 1995 року померлому [PERSON] належала квартира по вул. Щорса, 27/40, в якій вони разом проживали, вели спільне господарство. Зазначає, що у спірну квартиру вселилась за згодою померлого [PERSON], на даний час проживає та продовжує сплачувати комунальні послуги. Вважає, що вона отримала право на користування спірною квартирою, оскільки вселилась як член сімї власника, а тому відсутність прописки не може бути підставою для відмови їй у визнанні права користування вказаною квартирою. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю, при цьому посилались на обставини зазначені у позовній заяві. До викладеного в позові представник доповнила, що позивачка вселилась у спірну квартиру за згодою власника, набула статусу члена його сімї, а тому, у відповідності до норм ст.. 405 ЦК України припинення сімейних відносин не позбавляє її права на користування спірною квартирою. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідачів зазначив, що відповідачі, як спадкоємці першої черги за законом, оформили право власності на спірну квартиру. Позивачка являється співвласником приватизованої квартири [ADDRESS], а тому не набуває права користування спірною квартирою, при цьому посилався на п.13,14 Правових позицій Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Щодо розгляду судами окремих категорій судових справ». Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Представник КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, залучений до участі у розгляді справи в якості третьої особи, в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. За положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 17.10.1995 року (а.с.10-11). Позивачка [PERSON] з 1995 року по 19.02.2009 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.7-8). [PERSON] в 1995 році з дозволу [PERSON] вселилась до спірної квартири. 19.02.2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Після його смерті право власності на квартиру [ADDRESS] набули його доньки [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON], у порядку спадкування за законом (а.с.73-74, 87-88). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право члена сімї власника житлового будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сімї власника житлового будинку (квартири) є похідними від прав власника цього будинку (квартири), то припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сімї на користування цим будинком (квартирою). Однією з підстав припинення права власності відповідно до ст. 346 ЦК України є смерть власника. Крім того, необхідно зазначити, що у разі смерті власника жилого будинку (квартири) положення ст. 156 ЖК України про право членів сім'ї власника на користування жилим будинком застосовуються відповідно до правил про спадкування. Тобто, питання про право членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) продовжувати користування будинком (квартирою) після смерті власника залежить від того, чи було надання будинку (квартири) їм у користування обов'язком власника (за законом, договором або за рішенням суду). Позивач не надала суду доказів того, що померлий власник квартири [PERSON] брав на себе зобов'язання, щодо забезпечення її житлом і що це зобов'язання обов'язкове для відповідачів, як спадкоємців. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки хоча позивачка за життя [PERSON] дійсно набула статусу члена сімї власника квартири, однак після його смерті не має право користуватися спірною квартирою, право власності на яку мають відповідачі по справі.

Outcome: dismissed