Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

У червні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 5 квітня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір. Відповідно до умов зазначеного Договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5 000 дол. США, строком до 4 жовтня 2007 року, з процентною ставкою - 22%. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконала, просило стягнути з відповідача на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» 34 751 грн. 02 коп. заборгованості за кредитом, 22 459 грн. 44 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 169 979 грн. 81 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, а всього 227 190 грн. 27 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У подальшому ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» просило стягнути з [PERSON] також і 420 грн. витрат на подачу в газету оголошення про виклик відповідачки до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 5 квітня 2006 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 261-04/06 -МФ (далі - Договір). Відповідно до умов зазначеного Договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 5 000 дол. США, з оплатою за процентною ставкою 22% річних. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, по 4 жовтня 2007 року. Позичальник зобов'язалася щомісяця, в строк не пізніше 5 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у розмірі встановленому в графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 4.2. Договору нарахування процентів здійснюється один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 1 по останнє число місяця. Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала. Сума заборгованості за кредитним договором складає: 34 751 грн. 02 коп. заборгованості за кредитом, 22 459 грн. 44 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен денб прострочення (п.6.1. Договору). Сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 5 жовтня 2007 року до 3 жовтня 2008 року складає 169 979 грн. 81 коп., з них: 136 795 грн. 30 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 33 184 грн. 51 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів (розрахунок: сума заборгованості * 1% * кількість днів прострочки). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1 700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на подачу в газету оголошення про виклик відповідача до суду виходячи з наступного. Відповідно до ч. З ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Обґрунтовуючи заяву про стягнення витрат на подачу в газету оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 420 грн., позивач посилався на п. З ч. 1 ст. 79 ЦПК України. Порядок компенсації витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду встановлений ст. 85 ЦПК України. Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи. відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. У зв'язку з тим, що витрати на подачу в газету оголошення про виклик відповідача до суду не відносяться до витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, то правових підстав для задоволення заяви про стягнення 420 грн. немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved