Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини спірного подружнього сумісного загального майна, надати їй у власність спірний житловий будинок №102-А. по вулиці Суворова в селі Щербанка Роздільнянського району Одеської області вартістю 30000 гривен, на земельній ділянці 0,10 га. Відповідачу [PERSON] у рахунок його частки у власність надати легковий автомобіль [NUMBER], зареєстрований у Роздільнянському МРЕО, вартістю 10000 гривен; кольоровий телевізор, вартістю 1200 гривен; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим. що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.11.1998 року та мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На час подачі даного позову до суду Біляївським районним судом Одеської області розглядалися позовні заяви [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Під час сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано: на ім*я відповідача 1/2 частину житлового будинку №102. вул..Суворова, с.Щербанка. Роздільнянського району Одеської області на земельній ділянці 0,10 га, вартість якого складає, приблизно 30000 гривен; легковий автомобіль [NUMBER], вартістю приблизно 10000 гривен; кольоровий телевізор, 2007 року випуску, вартістю 1200 гривен, а всього на суму 41200 гривен. Дане майно відповідач не бажає поділити добровільно. З урахуванням того, що на утриманні позивача знаходиться неповнолітня дитина і відповідач не надає ніякої допомоги на її утримання, не приймає участі у її вихованні, сам використовує сумісне майно в своїх інтересах, згідно ч.2 ст.70 СК України, на думку позивача, є підстави для відступу від принципу рівності часток подружжя, визнання за позивачем права на 2/3 частини спірного майна. Відповідач [PERSON] визнав, що перебував у шлюбі з позивачем та має з нею доньку,[INFO], але проти позову про поділ майна заперечував та пред'явив зустрічний позов - про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю одного з подружжя. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим. що 09 листопада 2004 року, перебуваючи у шлюбі з позивачем, придбав за власні кошти не будинок, а двокімнатну квартиру №1 в с.Щербанка, по вуд..Суворова,102, Роздільнянського району, Одеської області, загальною площею 54,30 м2, житловою площею 32.70 м2. За дану квартиру [PERSON], за його твердженнями, сплатив власні кошти, які він заробив, працюючи трактористом в ОГО «Імені Суворова» . Факт того, що вказана квартира придбана за його власні кошти підтверджується і самим договором, в аб.5 якого вказано, що продавець даної квартири отримав від покупця 1500 гривен в рахунок сплати вартості квартири до підписання даного договору в повному обсязі. Також [PERSON] зазначає, що майже весь час з моменту реєстрації шлюбу, [PERSON] проживала окремо від нього у своїх батьків в селі [PERSON]. Біляївського району Одеської області по вулиці Садовій. 17, та не була пов'язана з [PERSON] спільним побутом, у них не було спільних коштів, оскільки дружина весь час не працювала, а кошти на проживання їй давав він ( в той час. коли вони проживали разом). Перед придбанням спірної квартири вони також не проживали однією сім*єю з березня 2004 року по кінець листопада 2004 року, тому [PERSON] вважає, що, згідно ст.57 Сімейного кодексу України, це є підставою для визнання за ним права особистої приватної власності на вказану квартиру. Крім цього зазначає, що автомобіль та телевізор вони з позивачем не купували зовсім, та просить відмовити у задоволенні позову у цій частині. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали частково, не наполягали на поділі автомашини та телевізора, а в частині поділу квартири - вимоги залиши без змін. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши численних свідків, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] - необхідно відмовити повністю. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], перебувати у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №12 від 14.11.1998 року, місце реєстрації Кам*янська сільська рада Біляївського району Одеської області, та мають доньку [PERSON],[INFO] (а.с.6,7). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.12.2008 року, неповнолітня донька [PERSON], [INFO], залишена проживати з матір*ю (а.с. 119). Цим рішенням суду в мотивувальній частині (абзац 7) встановлено, що сторони протягом двох років проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. З цього суд робить висновок, що сторони остаточно припинили шлюбні відносини у 2006 році, що сторони не заперечують. В період шлюбу 09.11.2004 року на підставі договору купівлі-продажу квартири у [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] сторонами було придбане майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS]. Одеської області, загальною площею 54.30 м2, в тому числі житловою площею 32,70 м2, інвентаризаційною вартістю 6134 гривни. Покупцем даної квартири значиться [PERSON], продаж вчинено за 1500 гривен, які продавець від покупця отримав повністю до підписання договору. Зміст ст.ст. 182,203,334,382.383,385,640,657,659,660,661,668,680.681 ЦК України, ст.59 СК України сторонам договору розяснені нотаріусом до підписання договору та зміст їх сторонам був зрозумілий, про що свідчать їх підписи під договором, без застережень. При оформленні договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2004 року була присутня [PERSON], яка письмово дала згоду своєму чоловікові [PERSON] на купівлю за 1500 гривен квартири №1, що знаходиться в селі Щербанка, вулиця Суворова. 102, Роздільнянського району Одеської області, при цьому нотаріус розяснила їй зміст ст.60, ст.65 СК України (а.с.107). Згідно вимог ч.І ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав зповажної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України). На підставі ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Придбання сторонами вказаної квартири у період шлюбу за договором купівлі-продажу і реєстрацію її на [PERSON], суд розцінює, як створення обєкту спільної сумісної власності подружжя. З самого договору та інших письмових доказів вбачається, що [PERSON] не заперечував право [PERSON] на придбане майно з 09.11.2004 року по 24.11.2008 року (а.с.13), а став не визнавати її право на частину квартири після предявлення нею позову до суду. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], продавці вказаної квартири, під присягою суду підтвердили, що квартиру у них купляло подружжя [PERSON], сторони по справі, для спільного проживання та володіння. Після придбання квартири сторони вселилися туди, робили разом ремонт, та зареєструвалися за адресою квартири, спочатку [PERSON] з 21.02.2005 року, а згодом і її чоловік [PERSON] - з 23 жовтня 2006 року. Тобто [PERSON] зареєструвалася та проживала в даній квартирі відразу після її придбання. Суд допитав за клопотанням відповідача численних свідків, а саме: [PERSON] - батька відповідача, [PERSON], [PERSON]. [PERSON], які не змогли достовірно засвідчити суму грошей, що була сплачена відповідачем за договором, а також те, що сторони не проживали разом з березня 2004 року по кінець листопада 2004 року.а лише стверджували, що [PERSON], на їх думку, придбав квартиру для себе, хоча не заперечували, що вся сім*я мешкала за вказаною адресою до 2006 року. На думку суду, вказані свідки не довели обставин, викладених [PERSON] у зустрічному позові. Письмові докази, досліджені судом, дають підстави зробити висновок, що квартира №1 по вулиці Суворова.102 в селі Щербанка, що зареєстрована на ім*я [PERSON] - є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] - сторін по справі, частки дружини і чоловіка у цьому майні є рівними. Підстав для визнання квартири особистою приватною власністю відповідача, згідно ст.57 СК України, у суду немає. Вимоги позивача про поділ автомобіля та кольорового телевізора задоволенню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль ВАЗ 2101,1978 року випуску, номер кузову 21012574146, реєстраційний номер - 92053 ОЕ (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ОІС №35738. видане Котовським МРЕВ 4 травня 2001 року) належить [PERSON], який видав довіреність на розпорядження та керування вказаним транспортним засобом батькові відповідача - [PERSON] (а.с.23,24), тобто вказане майно не належить сторонам по справі і не може бути розділене між ними, як набуте у період шлюбу. Телевізор «Самсунг» вартістю 1850 гривен придбав батько відповідача [PERSON], що підтверджується товарним чеком від 23.10.2007 року (а.с.22) і вказане майно також не належить сторонам по справі і не може бути поділене між ними, як набуте у період шлюбу. Суд враховує, що позивач не наполягала на поділі вказаного автомобіля і телевізора між нею та [PERSON]. Судом не встановлено підстав, передбачених ч.2 ст.70 СК України, для відступлення від засади рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна. Позивач не довела, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сїм*ї. приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім*ї. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Позивач не довела, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного,духовного розвитку га лікування дитини, що згідно ч.З ст.70 СК України давало б можливість суду збільшити частку майна дружини. Вказана квартира підлягає поділу між сторонами у рівних частках - по 1/2 частині кожному.

Outcome: partial