Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про тлумачення змісту правочину заповіту. Мотивуючи свої вимоги тим, що 13.12.2008 року її тітка [PERSON] у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], здійснила розпорядження на випадок своєї смерті про те, що належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Смирнова, 60, вона заповідає своїм онукам [PERSON], [PERSON], племіннику [PERSON] та їй в рівних частинах кожному. 21.03.2009 року [PERSON] померла. Спадкове майно спадкодавця [PERSON] на день відкриття спадщини складалось: житловий будинок 60 по вул. Смирнова, м. Чернігова; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий № 7410100000:01:005:5040 по вул. Смирнова, 60 в м. Чернігові, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,0560 га, кадастровий № 7410100000:01:005:5046 по вул. Смирнова, 60 в м. Чернігові, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,0409 га, кадастровий № 7410100000:01:005:5047 по вул. Смирнова, 60 в м. Чернігові, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. В шестимісячний термін вона звернулась до [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори. В той же час [PERSON] відмовився від належної йому долі на спадщину за заповітом на її користь. 01.10.2009 року та 05.11.2009 року вона звернулась до [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом по справі, яка відкрилась після смерті [PERSON], а саме: 2/4 частини земельної ділянки, житлового будинку та надвірних споруд по вул. Смирнова, 60 в м. Чернігові. 06.11.2009 року державним нотаріусом [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З мотивувальної частини постанови вбачається, що виникло питання про тлумачення заповіту, тобто про що іде мова про одну земельну ділянку чи декілька. В спадковій справі міститься заява спадкоємця [PERSON] про незгоду тлумачити заповіт. Вказує, що оскільки [PERSON] вважала всю земельну ділянку, яка прилягала до вищевказаного житлового будинку однім цілим, тому вона і не звернула уваги нотаріуса [PERSON], при посвідченні заповіту 13.12.2008 року, що земельна ділянка за документами рахується під різними кадастровими номерами і визначені різні цільові призначення, тому зазначені обставини і не зазначені в змісті заповіту. В ході розгляду справи було виключено з кола відповідачів приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та залучено її до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивача. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Суду пояснили, що заповідачка, складаючи заповіт, заповідала в рівних частинах кожному всі три земельні ділянки, які обліковуються за вказаною адресою, а не одну, як вказано в заповіті. На підтвердження установлених відносин між сторонами по справі та заповідачкою вказали, що позивачка до 2005 року щомісячно приїзджала до заповідача і надавала їй різного роду допомогу, а з 2005 року приїзджала 5-6 разів на рік. Відповідачі ніколи не приймали участі в житті заповідача. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що заповіт стосується тільки однієї земельної ділянки призначеної безпосередньо для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підтвердження установлених відносин між нею та заповідачкою вказала, що не дуже часто, проте постійно провідувала свою бабусю заповідачку, яка до смерті була у повній свідомості. Покійний батько (син заповідачки) ніколи не згадував за позивачку. Батько все своє життя посвятив переобладнанню і облаштуванню заповідального домоволодіння. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що до 1991 року ніколи не чула, що позивачка приїзджала до заповідача. На протязі трьох останніх років бачила заповідачку майже щоденно біля свого місця роботи. З жовтня 2008 року, як дізналася про хворобу заповідачки (своєї бабусі) регулярно провідувала останню на дому. Не знала про кількість земельних ділянок і заповідачка ніколи їй про них не розповідала. Представник відповідачів заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що державні акти на 3 земельні ділянки були отримані заповідачкою в один день за 4 роки до складання заповіту, тобто остання знала про їх кількість і повністю усвідомлювала значення своїх дій коли заповідала лише одну, маючи на увазі, що це земельна ділянка виключно для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, зазначив, що при тлумаченні заповіту є не припустимим включення до нього майна, яке не зазначено в ньому. Третя особа на стороні позивача в судовому засіданні пояснила, що заповіт складався зі слів заповідача в присутності свідків. Застережень заповідачка не робила. Зміст заповіту повністю влаштовував заповідачку. Вона вибрала безпосередньо саме таку форму його змісту, а не загальну, тобто ( все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося). Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусіда, який суду пояснив, що проживає в [INFO]. Батько відповідачів зробив значний внесок в облаштування домоволодіння заповідача. Позивача взагалі ніколи не бачив. З 2006 року у помешканні заповідачки не був. Внуки відповідачі періодично заходили до бабусі заповідачки. Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусідку, яка суду пояснила, що була подругою заповідачки 15 років, неодноразово допомагала їй по господарству. Позивачка часто приїзджала до заповідачки. Відповідачку [PERSON] знає, проте дуже рідко її бачила у заповідача, так як остання до неї просто не ходила. Заповідачка казала їй, що хоче заповісти свій будинок і всі свої земельні ділянки порівну між всіма чотирма спадкоємцями. Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусідку, яка суду пояснила, що позивачка до заповідачки приїзджала щороку, допомагала. Відповідачів онуків не бачила. Спадкодавиця казала, що все своє майно розділить на всіх порівну. Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] соціального працівника, яка суду пояснила, що здійснювала догляд за заповідачкою з 2007 року. Позивачку знає дуже добре. Остання часто приїзджала за проханням заповідачки і допомагала їй. Відповідачів онуків бачила дуже рідко і допомоги вони їй не надавали. Заповідачка не бажала бачити онуків. Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] свідка при посвідченні заповіту, який суду пояснив, що заповідачка казала, що хоче все майно заповісти порівну. Ніяких застережень не оговорювала. Вислухавши в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - свідка при посвідченні заповіту, який суду пояснив, що заповідачка сказала, що хоче все майно поділити порівну. Представник відповідача [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори та третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх представника (а.с.89); від третьої особи на стороні позивача [PERSON] надійшла телеграма про розгляд справи без його участі (а.с.46). Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсягу з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2009 року померла [PERSON] (а.с.14). 13.12.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: місто Чернігів, вулиця Смирнова, будинок № 60, заповіла онукам [PERSON], [PERSON] та племінникам [PERSON], [PERSON], громадянину [PERSON] Федерації, в рівних частинах кожному (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] належав в цілому жилий будинок 60 по вул. Ю. Смірнова в м. Чернігові на праві особистої власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок (а.с.9, 10); земельна ділянка площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Ю.Смирнова, 60, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 096880 від 18.11.2004 року (а.с.11); земельна ділянка площею 0,0560 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Ю.Смирнова, 60, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 096881 від 18.11.2004 року (а.с.12); земельна ділянка площею 0,0409 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Ю.Смирнова, 60, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 096882 від 18.11.2004 року (а.с.13). Державним нотаріусом [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2009 року, якою відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: м. Чернігів, вул. Ю.Смирнова, 60, мотивуючи тим, що ідентифікація кожної земельної ділянки проходить за цільовим призначенням, площею, кадастровим номером, оскільки кожна земельна ділянка в даному випадку має різне цільове призначення і різні кадастрові номери, то мова йде про три земельні ділянки (а.с.21-25), а в заповіті вказано лише одну земельну ділянку. Відповідно до ст. 1256 ЦК України спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України. За відсутності згоди між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у звязку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов»язків на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Оскільки за вказаною адресою знаходяться три земельні ділянки різного призначення, про існування яких заповідачка знала на час складання заповіту, а зі змісту заповіту вбачається воля відповідача передати в порядку спадкування спадкоємцям за заповітом не все своє майно, а визначене, зокрема, земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, суд, з огляду на вищевикладене, не вбачає підстав тлумачити заповіт, визначивши, що заповідачка заповідала в рівних частинах кожному всі три земельні ділянки, які обліковуються за вказаною адресою. За таких обставин, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed