Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

05.11.2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він працював генеральним директором ЗАТ« Херсонімпекспродукт» з 16.05.2006 року, наказами від 26.02.2008 року він був відсторонений від виконання своїх обовязків та звільнений з 30.04.2008 року за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства. Просив поновити строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору, скасувати накази про відсторонення його від виконання обовязків генерального директора та звільнення його з роботи у звязку з ліквідацією підприємства, поновити його на роботі, стягнути моральну шкоду у сумі 25000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали зазначені позовні вимоги, доповнили їх вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Пояснили, що позивач 16.05.2006 року був прийнятий на посаду генерального директора ЗАТ «Херсонімпекспродукт», 21.01.2008року засновниками товариства прийнято рішення про припинення товариства, тому наказом №1-л від 26.02.2008 року позивача відсторонено від виконання обовязків зі збереженням заробітної плати. Наказом № 2-л від 26.02.2008 року позивача звільнено з посади за п.1 ст. 40 КЗпП України з 30 квітня 2008 року. З назначеними наказами позивач був ознайомлений 26.02.2008 року, у той же день отримав їх копії, після чого його примусово вивели з території підприємства та більше туди не впускали. Повний розрахунок при звільненні підприємство з ним не призвело, трудову книжку не видало. Письмово 19.05.2008 року позивач звертався з листом про виплату сум, належних йому при звільнені, та видачу трудової книжки. Відповіді на лист та розрахунку позивач не отримав. Вважають, що його звільнення з підстав, зазначених у п.1 ст. 40 КЗпП України, та відсторонення від обовязків є незаконними, оскільки ліквідація підприємства не відбулася, відсторонення від обовязків у разі початку роботи ліквідаційної комісії не передбачено трудовим законодавством. Просили поновити строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, так як він пропущений позивачем з поважної причини. У вересні 2008 року [PERSON] звернувся до міського центру зайнятості та з його листа від 13.10.2008 року взнав, що звільнення позивача не відбулося. Протягом місяця після цього 05.11.2008 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Крім того, просили скасувати як незаконні накази про звільнення з роботи у звязку з ліквідацією підприємства та відсторонення від обовязків, поновити [PERSON] на роботі генеральним директором ЗАТ « Херсонімпекспродукт», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 30904,30 грн. та моральну шкоду у сумі 25000 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що з 16.05.2006 року [PERSON] був прийнятий на посаду генерального директора. 21.01.2008 року згідно протоколу зборів засновників було прийнято рішення про припинення діяльності товариства у звязку з його ліквідацією та припинення повноважень органів правління у звязку з початком роботи ліквідаційної комісії. 26.02.2008 року головою ліквідаційної комісії [PERSON] були видані накази №1-л та №2-л про відсторонення [PERSON] від обовязків генерального директора товариства зі збереженням заробітної плати у звязку з початком роботи ліквідаційної комісії та його звільнення з 30.04.2008 року у звязку з ліквідацією підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України. З зазначеними наказами позивач ознайомлений 26.02.2008 року, в той же день він отримав копії зазначених наказів та самостійно покинув підприємство. До 04.03.2008 року позивач виходив на роботу. З 5 по 31 березня 2008 року [PERSON] був відсутній на роботі, про причини неявки відповідача -ЗАТ « Херсонімпекспродукт» не повідомив. Наказом №14-лс від 01.04.2008 року він був звільнення за п.4 ст.40 КЗпП з 01.04. 2008 року за прогули. Наказ №2-л від 26.02.2008 року в частині звільнення [PERSON] у звязку з ліквідацією підприємства був скасований. Трудова книжка [PERSON] у ЗАТ «Херсонімпекс-продукт» відсутня, при прийомі на роботу він її не надавав. Крім того, пояснив, що ЗАТ «Херсонімпекспродукт» припинило свою діяльність шляхом ліквідації. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю та пропуском строку на звернення до суду за вирішенням трудового спору без поважної причини. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Залучені до участі у справі після ліквідації ЗАТ «Херсонімпекспродукт» у якості відповідачів його засновники ТОВ « Консалтинговий Дім» та обласне комунальне підприємство з оптово-роздрібної торгівлі «Херсонпродукт» у судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.05.2006 року призначений на посаду генерального директора зазначеного товариства згідно протоколу установчих зборів засновників ЗАТ» Херсонімпекспродукт» від 16.05.2006 року. Протоколом зборів засновників товариства від 21.01.2008 року прийнято рішення про припинення ЗАТ « Херсонімпекспродукт» шляхом ліквідації, утворення ліквідаційної комісії, головою якої обрано [PERSON], припинення органів управління товариства. Наказом голови ліквідаційної комісії №1-л від 26.02.2008 року у звязку з початком роботи ліквідаційної комісії [PERSON] відсторонено від виконання обовязків генерального директора зі збереження заробітної плати. 26.02.2008 року головою ліквідаційної комісії видано наказ №2-л про звільнення [PERSON] з 30.04.2008 року за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства. З наказами №1-л та №2-л від 26.02.2008 року [PERSON] був ознайомлений 26.02.2008 року, в той же день отримав копії зазначених наказів. Вказана обставина позивачем не оспорюється. З пояснень представника відповідача, який посилається на докладні записки інспекторів відділу кадрів ЗАТ «Херсонімпекспродукт» вбачається, що трудову книжку [PERSON] при прийомі на роботу не здавав, тому вона була відсутня на підприємстві. Позивач [PERSON] зазначив, що він не може довести обставину, що трудову книжку при прийомі на роботу він здавав, що відповідач вносив у неї запис про працевлаштування та зберігав у себе. Наказом голови ліквідаційної комісії №14-лс від 01.04.2008 року [PERSON] звільнений з посади генерального директора з 01.04.2008 року за прогули за п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно довідки Херсонського міського центру зайнятості від 28.05.2009 року 28.02.2008 року ЗАТ «Херсонімпекспродукт» подано до центру форму №4ПН з зазначенням запланованого на 30.04.2008 року вивільнення генерального директора [PERSON] [PERSON] №175 від 3.04.2008 року зазначене товариство повідомило, що 01.04.2008 року [PERSON] звільнений з займаної посади відповідно п.4 ст.40 КЗпП України. 19.05. 2008 року позивач письмово звернувся з листом до ЗАТ « Херсонпродукт» з вимогою виплатити йому кошти, які належать йому на день звільнення, довідку про середній заробіток та трудову книжку. У вересні 2008 року, як стверджує позивач, він звернувся з запитом до Херсонського міського центру зайнятості щодо підтвердження факту його вивільнення у звязку з ліквідацією підприємства та 13.10.2008 року [PERSON] отримав відповідь Херсонського міського центру зайнятості, що 28.02.2008 року від ЗАТ «Херсонімпекспродукт» надійшов звіт про заплановане вивільнення працівників, а 07.05.2008 року було повідомлено, що скорочення не відбулося. 05.11.2008 року позивач звернувся до суду з вимогами щодо вирішення трудового спору. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців № 687338 закрите акціонерне товариство « Херсонімпекспродукт» зареєстровано 26.05.2006 року та на 09.04.2008 року знаходиться у стані припинення підприємницької діяльності, головою ліквідаційної комісії є [PERSON], засновниками зазначеного товариства є ТОВ « Консалтинговий Дім», юридична адреса: [ADDRESS] та обласне комунальне підприємство з оптово-роздрібної торгівлі « Херсонпродукт», юридична адреса: м. Херсон, Миколаївське шосе, 25. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців № 004469 закрите акціонерне товариство « Херсонімпекспродукт» станом на 11.11.2009 року припинило свою діяльність. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що були свідками того, що 26.02.2008 року [PERSON] з ЗАТ « Херсонімпекспродукт» виводила охорона. Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації підприємства. Відсторонення від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається тільки у випадках, передбачених ст.46 КЗпП України, а саме: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння, відмови від або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У разі звільнення без законної підстави працівник згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі. Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися до суду з заявою за вирішенням спору про звільнення у місячний строк. Зазначений строк застосовується незалежно від підстав припинення трудового договору й обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки або з дня відмови від їх одержання. При розгляді інших трудових спорів судом застосовується тримісячний строк звернення з заявою про вирішення трудового спору . Статтею 234 КЗпП України передбачено поновлення судом строків, установлених ст.233 КЗпП України, у разі їх пропуску з поважних причин. У разі пропуску, передбачених ст. 233 КЗпП України, строків звернення до суду за вирішенням трудового спору відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України», даних у п. 4 постанови від 06 листопада 1992 року №9 « Про практику розгляду судами трудових спорів» ( зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 01.04.1994 р.№4, 26.10.1995 р.№ 18 і 25.05.1998 р.№15), суд зясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обовязки сторін. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує останній по суті. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає , що відмовляє в позові саме з цих підстав, не аналізуючи в рішенні обґрунтованості вимог по суті.(Правові позиції Верховного суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ.) Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом місячний строк для звернення до суду з заявою про поновлення на роботі., поновлення його судом неможливо, так як він був пропущений позивачем без поважних на те причин. Доводи позивача та його представника, що позивач не міг своєчасно звернутися до суду з зазначеними вимогами, не можуть бути прийняти до уваги, так як позивач 26.02.2008 року копії наказів отримав, обставин щодо невидачі трудової книжки позивача з вини відповідача, її зберігання у відповідача суду не довів. Суд вважає, що у [PERSON] було достатньо часу для звернення до суду у встановлений законом строк за захистом порушеного права та він зневажливо ставився до питання захисту своїх прав. Тому суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі у звязку з пропуском строку на звернення до суду за вирішенням трудового спору без поважних причин. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені суд відмовляє за необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено суду, що розрахунок відповідачем з ним при звільнені не проведено, позовні вимоги про стягнення таких сум позивачем не заявлялись. Позовні вимоги щодо скасування наказів №1-л та №2-л від 26.02.2008 року про звільнення у звязку з ліквідацією та відсторонення від виконання обовязків як незаконних, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з підстав пропуску встановленого законом строку на звернення до суду без поважних причин. Встановлено, що позивач 26.02.2008 року отримав копії зазначених наказів та при зверненні до суду додав їх до позовної заяви. Будь - яких поважних причин пропуску трьохмісячного строку позивачем та його представником не надано. Враховуючи, що трудове законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у разі поновлення порушених трудових прав, а позивачу відмовлено у задоволенні вимог про поновлення на роботі у звязку з пропуском строку, підстав для задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Правової оцінки наказу №14-лс від 01.04.2008 року, яким [PERSON] звільнений з посади генерального директора з 01.04.2008 року за прогули за п.4 ст.40 КЗпП України, суд не надає, оскільки зазначений наказ не є предметом розгляду по даній справі. Не зважаючи на вручення позивачу копії наказу №14-лс від 01.04.2008 року у судовому засіданні та розяснення судом права позивача на його оскарження, позивач не бажав доповнювати свої вимоги щодо визнання незаконним зазначеного наказу, наполягав на задоволенні тільки зазначених у позовній заяві вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed