Jurisdiction: civil
Date: 2009-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд визнати заповіт, складений при житті його батьком [PERSON], посвідчений 04 серпня 2008 року приватним нотаріусом [PERSON] на користь [PERSON] - недійсним. В позовній заяві він зазначає, що є сином [PERSON], який помер 12 липня 2008 року. При житті [PERSON] склав заповіт за яким все належне йому на день смерті майно, заповів [PERSON] Про це він дізнався коли після смерті батька подав до Карлівської державної нотаріальної контори заяву як спадкоємець першої черги про прийняття спадщини. На час складання заповіту його батьку виповнилося 67 років. Останнім часом у поведінці батька проявились психічні відхилення у звязку з чим він неодноразово лікувався у психоневрологічному відділенні та перебував на обліку у лікаря - невропатолога. У 2006 р. його батько обстежував ся на КТ головного мозку в онкодиспансері де при обстеженні у нього була виявлена у лівій гемісфері киста до 15 мм в діаметрі. Після обстеження він був направлений в психоневрологічний диспансер для визначення ступені деменції. Все це дає йому підстави вважати, що на момент укладення заповіту його батько був обмежено дієздатним. А тому відповідно до ст.. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинили коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги і просить суд визнати з підстав, викладених в позовній заяві недійсними заповіти його батька [PERSON] на користь [PERSON] і посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] від 10 лютого 2007 року та від 19 жовтня 2007 року. Він пояснив, що Я є сином [PERSON], який помер 12 липня 2008 року. Після смерті батька звернувся до держаного нотаріуса Карлівського району із заявою про прийняття спадщини і від неї дізнався, що батько заповів все своє майно [PERSON] Батько вчинив даний правочин у момент, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Про це свідчить той факт, що на той час у його поведінці з'явилися психічні відхилення та почастішали випадки несприйняття дійсних подій. Він лікувався в психоневрологічних відділеннях лікарень району таобласті. Із січня 2006 року він перебував на обліку та обстеженні у лікаря-непропатолога. В нього був встановлений діагноз: психоорганний синдром, деменція, хвороба Альцгеймера. 13 березня 2006 року обстежувався на КТ головного мозку в онкологічному диспансері, внаслідок чого заявлена у лівій гемісфері киста до 15 мм в діаметрі. 16.03.2006 року був направлений в психоневрологічний диспансер для визначення ступеня деменції, також було рекомендовано нагляд психіатра. Однак спроби поліпшили стан позитивного результату не дали. Не заперечує того факту, що останні 2-3 роки його батько проживав із [PERSON], однак той навідувався і додому. Він надавав батькові посильну матеріальну допомогу як вдома, так і в лікарні. До лікарні я не їздив, участі у лікуванні батька я не брав, так як мене не було вдома. Уже тоді у нього були певні сумніви щодо психічного стану здоров'я батька, оскільки той часто скаржився на головні болі. Про те, що в голові батька була кіста, він довідався вже після смерті батька. Батько помер у [PERSON] і як мені повідомили похорони організували і провели друзі батька. Вважає, що обидва заповіти, які склав батько на імя [PERSON] є недійсними, оскільки вони складені ним в той час, коли він не усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати. Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача з урахуванням доповнень, внесених в судовому засіданні і просить суд їх задовольнити. Відповідач позовних вимог не визнала і пояснила, що з 2001 р. проживала з [PERSON], який до цього проживав у недобудованому будинку в м. Карлівка по вул. Фрунзе, 45, який подарував сину [PERSON], після чого той вигнав батька із власного будинку. Тоді [PERSON] і перейшов проживати до неї. Проживали разом без реєстрації шлюбу. 10 лютого 2007 року [PERSON] склав заповіт її ім'я яким заповів їй все належне йому майно. Через деякий час він звернувся до своєї дружини, щоб та віддала йому книжку вкладника, але та йому навіть не відчинила дверей. Тому 19 жовтня 2007 року [PERSON] склав новий заповіт на неї. 21 листопада 2007 року вона і [PERSON] зареєстрували шлюб. З 21 січня 2006 року по 4 лютого 2006 року [PERSON] знаходився на лікуванні в Карлівський ЦРЛ в терапевтичному відділенні з приводу підвищення артеріального тиску. Лікувався він за її кошти і вона доглядала за ним. Лікар [PERSON], сказали, що йому потрібно пройти в обласній лікарні комп'ютерне обстеження голови в онкодиспансері. Там встановили, що в нього в голові кіста. Ліки купувала за свої кошти, а коли не хватало коштів, то я звернулася в ВАТ «Карлівський машинобудівний завод» за допомогою, так як [PERSON] там працював і їй надали допомогу. [PERSON] лежав у лікарні з 4 по 10 грудня 2007 року та другий раз з 18 по 23 червня 2008 року. За другим разом, коли він знаходився в лікарні у звязку з гангреною йому ампутували палець на нозі. Я консультувалася із лікарем психіатром, яка мені сказала, що гангрена появилася із-за кісти в голові. [PERSON] був психічно здоровою людиною, у лікаря-психіатра не лікувався. [PERSON] постійно скаржився на свого сина [PERSON] за те, що той виганяв його із хати, не впускав додому, матеріально не допомагав коли був у лікарні та морально не підтримував. Коли з [PERSON] приходили до нотаріуса [PERSON] то розповіли їй про хворобу [PERSON], на що вона сказала, щоб взяли двох свідків, які будуть присутні при складанні заповіту. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] позову не визнала і пояснила що в кінці січня - на початку лютого 2007 року, до неї звернулися [PERSON] та [PERSON], яким вона раніше надала консультацію з питання складання заповіту. [PERSON] їй повідомила, що в чоловіка кіста голови, після чого вона їм розяснила, щоб вони залучили двох свідків, які в подальшому посвідчать заповіт, так як [PERSON] мав певні розлади стану здоров'я. Через деякий час вони знову прийшли до неї вже із свідками. [PERSON] повідомив їй, що хоче скласти заповіт на належну йому квартиру на імя [PERSON] Вона йому пояснила, що квартира придбана під час шлюбу, що дружина його також має право на 1/2 частину даної квартири. Він погодився на це, після чого був нею складений заповіт. [PERSON] прочитав заповіт вголос і поставив свій підпис. В жовтні 2007 року [PERSON], та [PERSON] знову прийшли до неї і [PERSON] сказав, що бажає скласти новий заповіт на все належне йому майно на ім'я [PERSON] Вона йому знову роз'яснила права, після чого він прочитав вже другий заповіт і поставив свій підпис на ньому. В той час [PERSON] був блідий, видно було зі сторони, що стан його здоров'я погіршився, але говорив він чітко і впевнено. Довідку з лікарні про стан його здоров'я вона не вимагала, оскільки той відповідав на поставлені нею питання чітко, висловлював впевнено свою думку, а тому в неї не було сумнівів щодо його стану здоровя. Допитані в якості свідків за клопотанням позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що добре знали за життя [PERSON], спілкувалися з ним. Їм було відомо про те, що останній у 2002 році став проживати у [PERSON] У 2007 та 2008 роках той хворів. При спілкуванні з ним вони бачили, що в поведінці [PERSON] мались певні психічні відхилення, він незрозуміло висловлював свої думки, інколи його дії були неадекватними. Допитана в якості свідка лікар Карлівської ЦРЛ [PERSON] пояснила, що у 2006 році [PERSON] знаходився в терапевтичному відділенні на лікуванні. Її викликала лікар Требенюк для надання консультації, оскільки у [PERSON] був психічний розлад здоров'я, так як він бігає роздягнутим по палаті в одному ковпаку на голові. Вона надавала відповідну медичну допомогу після чого було вирішено, що [PERSON] потрібно обстежити на рівні області. У нього було ураження головного мозку. [PERSON] розумів, що знаходиться в лікарні, але з яким діагнозом, він не розумів. За нього весь час говорила [PERSON] Тому його направляли в м. Полтаву для комп'ютерної діагностики, де виявили в нього кісту головного мозку. Після того [PERSON] та [PERSON] до мене не зверталися. Лікарі - психіатри таких осіб, які ведуть себе спокійно, не беруть на облік. А [PERSON] вів себе спокійно. І взагалі лікарі-психіатри без висновку обласного лікаря-психіатра на облік хворих не беруть. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала до 2002 р. з [PERSON], а потім він пішов проживати до [PERSON] У липні 2007 року розірвали шлюб. На вимогу [PERSON] і той одружився з [PERSON] Коли у 2006 р. [PERSON] положили в лікарню на лікування, то він виглядав як бомж, був неохайний, неряхливим. Вона була в нього в лікарні і їй сказали лікарі, що його направляють в обласну лікарню. [PERSON] якось прийшов до неї додому і став плакати, говорив, щоб його забрала до себе. Вона його забрала, покупала, вивела на лавочку гуляти, після чого прибігла [PERSON] накричала на неї і забрала його до себе. Довідалася вона про заповіт, який [PERSON] склав на [PERSON]. вже після його смерті. До нотаріуса заяву про прийняття спадщини вона не писала, писав заяву її син. Допитана в якості свідка за клопотанням відповідачки [PERSON] пояснила суду, що була присутня при складанні заповіту [PERSON] на імя [PERSON] у нотаріуса [PERSON] [PERSON] підписав заповіт, який вона прочитала в голос. [PERSON] в нотаріуса говорив, що хоче заповісти свою квартиру [PERSON] При цьому був присутній і гр. [PERSON]. Ні якого тиску на [PERSON] не було, він сам добровільно вирішив скласти заповіт і говорив що усвідомлює те. що робить. Нотаріус [PERSON] пояснила йому наслідки складання заповіту. На момент складання заповіту вона проживала в цивільному шлюбі з сином відповідачки на протязі майже 3 років. Допитаний в якості свідка за клопотанням відповідачки [PERSON] що добре знав [PERSON], який при спілкуванні з ним вів себе адекватно. Ми. як сусіди, часто з ним бачилися і розмовляли. Я до нього заходив в гості, і на вулиці ми зустрічалися, розмовляли. [PERSON] бачив приблизно за три місяці до смерті. В той час той вів себе нормально, але скаржився на здоров'я, говорив, що в нього болять ноги. Коли [PERSON] почав проживати із [PERSON], то до себе у свій будинок уже не вертався. У нього ключі забрав син, так як він став господарем даного будинку. Допитані в якості свідків за клопотанням відповідачки [PERSON] [PERSON] пояснили, що при спілкуванні з ними [PERSON] вів себе адекватно, ніяких ознак розладу психічного стану останнього вони не спостерігали. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1233 ЦК України «Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10 лютого 2007 року. ( а.с. 38 ). Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь який час скасувати заповіт чи скласти новий заповіт. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] 19 жовтня 2007 року повторно склав новий заповіт, яким заповів все належне йому майно після смерті [PERSON] ( а.с. 37 ). Відповідно до ст.. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попереджній і не відновлює, заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ст.. 1257 ЦК України, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, заповіт є недійсним. З урахуванням наданих суду сторонами доказів, а саме медичної документації та показань свідків, судом було проведене посмертну судово-психіатричну експертизу згідно висновку якої [PERSON] на момент укладення ним першого заповіту 10.02.2007 р. мав психічний розлад у вигляді наслідків органічного ураження НС складного генезу ( атеросклеротичний, гіпертонічно-травматичний ) з психоорганічним синдромом, який істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На момент укладення заповіту 19.10.2007 р. мав психічний розлад здоров'я у вигляді наслідків органічного ураження НС складного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічно- травматичного ), що істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ( а.с. 101 - 109 ). Під час проведення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи [PERSON] на момент укладення ним заповітів 10.02.2007 р. та 19.10.2007 р. виявляв ознаки психічного розладу у вигляді наслідків органічного ураження НС складного ґенезу (атеросклеротичний, гіпертонічно-травматичний ) з психоорганічним синдромом, який істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (ст.. 36 ЦК України ). Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що його батько [PERSON] на момент укладення заповітів 10.02.2007 р. та 19.10.2007 р. . виявляв ознаки психічного розладу у вигляді наслідків органічного ураження НС складного ґенезу (атеросклеротичний, гіпертонічно-травматичний) з психоорганічним синдромом, який істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто у стані обмеженої цивільної дієздатності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved