Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Восток-Руда» в якій зазначає, що з 07.05.2008 р. по 06.05.2009 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» гірником. 06.05.2009 р. позивач звільнився з підприємства відповідача в зв'язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України, про що було видано наказ № 151/лс від 06.05.2009 р. але в день звільнення позивачу не була виплачена заробітна плата у розмірі 12 269.25 грн. Ця сума була йому виплачена після звернення до суду примусовим виконанням 07.12.2009 року. В зв'язку з порушенням строків виплати сум які належать вивільненому працівнику підприємство повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки у розмірі 27 293.05 грн., за 215 календарних дні виходячи із середньоденного заробітку. Просить суд задовольнити позов в цій сумі. У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позов визнає частково, згодна із заборгованістю по виплаті заборгованості по заробітній платі в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Суд вислухавши пояснення позивача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З 07.05.2008 р. по 06.05.2009 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» гірником і був звільнений з ТОВ «Восток-Руда» на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України. (а.с. 3-5). Згідно з довідкою № 97 від 07.09.2009 року заборгованість по заробітній платі підприємства ТОВ «Восток-Руда» перед позивачем при звільненні становить 12 269.25 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 129.27 грн., середньомісячна заробітна плата складає 2585.40 грн. (ах. 19). Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.12.2009 року, встановлено, що виконано примусове стягнення з підприємства на користь позивача та стягнуто заробітну плату в сумі 12 269.25 грн. Частиною 7 ст. 43 Конституції України гарантовано захист законом право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. В силу ст. 116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КЗпП України а саме частиною 1 статті 117 передбачено один із способів такого захисту - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, а саме п. 20 передбачено, що якщо працівникові не були виплачеш належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Виходячи з викладеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 06.05.2009 р. по 07.12.2009 р. виходячи із середньоденного заробітку - 129.27 грн. є правомірними та таким, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. А тому враховуючи положення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, щодо пропорційності відшкодування середнього заробітку розміру спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справи вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у розмірі 19 002.69 грн. за 147 робочих дня, а не за 215 календарних робочих дні, як вказано позивачем. В силу ч.2, 3 ст.. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 190 грн. - за вимоги майнового характеру, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial