overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 11.09.2009 року після 17 години вечора собака відповідача, яка була без поводка та намордника, покусала позивачку, яка знаходилася на своїй дачі. В звязку з даним фактом, позивачка зверталася до лікарні за медичною допомогою та перенесла фізичний і психологічний біль. Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 80грн.45 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. за нанесену шкоду її здоровю та понесені нею судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги частково змінила, пояснивши, що відповідач у добровільному порядку відшкодував їй матеріальні затрати на лікування у сумі 80грн.45 коп., та 91 грн. за витрати понесені при подачі позову до суду. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000 грн. за перенесені нею моральні страждання та біль, нанесені собакою бійцівської породи, власником якої є відповідач. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що не вважає себе винним, але відшкодував завдані матеріальні збитки в добровільному порядку. Відносно моральної шкоди просить звільнити, так як на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є її чоловіком, що у них була собака бійцівської породи, але на даний час її вже не має. Самого моменту конфлікту, при якому собака нанесла ушкодження позивачці вона не бачила. [PERSON] має на утримання двох малолітніх дітей, мають скрутне матеріальне становище. Аналогічні свідчення надала суду свідок [PERSON] Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно акту №170 судово-медичного обстеження гр. [PERSON] від 14.09.2009 року року, у позивача маються тілесні ушкодження: кусані рани лівої щоки, підборіддя, які могли утворитися в результаті дії зубів собаки(а.с.19). Позивачем надані квитанції про придбання та оплату ліків (а.с.6-9). Крім того, відповідач відшкодував в добровільному порядку завдані збитки, що позивач [PERSON] підтвердила в судовому засіданні (а.с.29). Щодо моральної шкоди, суд вважає, що позивачу дійсно завдана моральна шкода заподіянням фізичного болю та моральних страждань, оскільки порушився її психологічний стан, звичний уклад життя, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації, звертатися до лікарів, на обличчі є сліди укусів, крім того вона перенесла стресовий стан, але заявлений нею розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень є завищеним, а тому суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду в сумі 700грн, що буде достатньою сатисфакцією понесених позивачем моральних збитків. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на свою користь 97 000 грн. в рахунок повернення позики за договором від 13.01.2009р. та 9 700 грн. в рахунок пені за невиконання зобов'язань за цим договором у період з 13 лютого 2009 року по 13 березня 2009 року. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 13 січня 2009 року між ним та відповідачкою було укладеного договір, згідно якого остання позичила в нього 97 000грн., які зобов'язалась повернути до 13 лютого 2009 року. Цей договір було посвідчено нотаріально. У передбачений договором строк відповідачка борг не повернула, а тому він вправі вимагати його повернення в судовому порядку, а також стягнення з відповідачки пені, передбаченої п. 1.3. укладеного між ними договору, розмір якої за період з 13 лютого 2009 року по 13 березня 2009 року становить 9 700 грн.. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог просив стягнути з відповідачки на свою користь 97 000 грн. в рахунок повернення позичених коштів та 38 000 грн. в рахунок пені за період прострочення виконання зобов'язання з 13 лютого 2009 року по 13 червня 2009 року. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 13 січня 2009 року між сторонами було укладено та посвідчено нотаріально договір позички, за яким позивач передав у власність відповідачці 97 000 грн., а остання зобов'язалася повернути йому у строк до 13 лютого 2009 року таку ж суму грошових коштів. На виконання цього договору, до його нотаріального посвідчення, позивач передав відповідачці 97 000 грн.. Ці обставини підтверджуються копію зазначеного вище договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1.3 укладеного між сторонами договору передбаченого, що у разі несвоєчасного виконання зобов'язання позичальником нараховується неустойка (пеня) в розмірі 10 % від суми позики за кожен місяць прострочення. Враховуючи ту обставину, що станом на 13 червня 2009 року відповідачкою не виконане основне зобов'язання за вказаним вище договором, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі п. 1.3 укладеного між сторонами договору, ст. 526 ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. та судовий збір у сумі 1358 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

В грудні 2009 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 16.11.2005 року був укладений кредитний договір №010\\08- 112\\19987 на суму 4000,00 грн. зі сплатою 25 % річних до 16.11.2008 року. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість у розмірі 3357,45 грн.: 2861,80 грн. - прострочена заборгованість, 495.65грн. - прострочені відсотки за кредитом. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив достроково розірвати договір та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 3357,45 грн., також судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 30,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. З відповідачем 16.11.2005 року був укладений кредитний договір №010\\08-112М9987 на суму 4000,00 грн. зі сплатою 25 % річних, який мав діяти до 16.11.2008 року. З умовами договору відповідач був ознайомлений, договір був ним підписаний. Станом на 23.07.2009 року, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятого на себе зобов'язання за договором кредиту, сума заборгованості становить: 2861,80 грн. - прострочена заборгованість, 495.65грн. - прострочені відсотки за кредитом, а всього 3357,45 грн. Згідно витягу зі статуту ЗАТ «[PERSON] Аваль» змінило свою назву на ПАТ «[PERSON] Аваль». Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач просить стягнути борг за кредитом у повному обсязі, відповідно, правовідносини між сторонами припиняються достроковим стягненням заборгованості, дію договору на майбутнє необхідно припинити. У порядку ст.88 ЦПК України також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 30,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 611, 1050 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

В грудні 2009 року ВАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ЗАТ «[PERSON] аваль»(яке в подальшому змінило назву на ПАТ «[PERSON] Аваль»)та відповідачем 15.06.2006 року був укладений кредитний договір №014\\08-112\\46194 на суму 38000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість у розмірі: 29119,31 доларів - основного боргу за кредитом; 42,92 доларів США - борг за простроченими відсотками; 344,65 доларів США - борг за поточними відсотками; 816,70 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, а всього 30323,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України складає 233491,57 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 233491,57 грн., також судовий збір в сумі 17088,50 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у звязку з розглядом справи в сумі 250,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 15.06.2006 року був укладений кредитний договір №014\\08- 112\\46194 на суму 38000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних. З умовами договору [PERSON] був ознайомлений, договір був ним підписаний. Станом на 06.04.2009 року, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятого на себе зобов'язання за договором кредиту, сума заборгованості становить: 29119,31 доларів - основного боргу за кредитом; 42,92 доларів США - борг за простроченими відсотками; 344,65 доларів США - борг за поточними відсотками; 816,70 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, а всього 30323,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України складає 233491,57 грн. У відповідності до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач просить стягнути борг за кредитом у повному обсязі, відповідно, правовідносини між сторонами припиняються достроковим стягненням заборгованості, дію договору на майбутнє необхідно припинити. Згідно ст.88 ЦПК України також з відповідача на користь позивача підлягаюі стягненню: судовий збір в сумі 1708,50 грн. та витрати, сплачені позивачем н інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 250,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача, [PERSON]. В обгрунтування позову посилалась на те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, між ними втрачене взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити про що надала судові письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, про що надав суду письмову заяву. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач 24 грудня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 630. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення між подружжям неможливе. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

В травні 2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], БН «Эдвайс-Консульт», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення часток та визнання права власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 березня позовні вимоги [PERSON] розєднано. Позивач вказує на те, що в грудні 1992 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. 13 жовтня 1998 року [PERSON] придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі продажу, який був зареєстрований на БН «Эдвайс-Консульт» за № 331 та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 16224. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріально посвідчення договору сторони відмовились. У звязку з необхідністю вчинення подальших правових дій, щодо реалізації права власності позивач просив про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. Третя особа [PERSON], та її представник позов визнали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі та представник БН «Эдвайс-Консульт» в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від БН «Эдвайс-Консульт» надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 18 грудня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 13 жовтня 1998 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність [PERSON], а остання прийняла нерухоме майно і сплатила за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано БН «Эдвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 13 жовтня 1998 року за № 331. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] Н.Б. зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 16224), а також зареєструвала своє місце проживання в ній. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

У травні 2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на ? частину квартири. Позивач вказував на те, що у 1990 році між ним та [PERSON] було укладено шлюб. У жовтні 1998 р. між його дружиною [PERSON] та вказаними відповідачами на біржі нерухомості «Едвайс-консульт», укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно до якого [PERSON] купила, а відповідачі продали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано в БТІ за № 16224 від 12.11.1998 р. та видано реєстраційне посвідчення на імя [PERSON] 10 червня 2004 р. шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Посилаючись на те, що спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, просив суд визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним, а також визнати право власності за ним та його дружиною по ? частини вказаної квартири. Ухвалою суду від 22.10.2009 р. [PERSON] залучено до справи в якості відповідачки. Позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності розєднані в самостійні провадження. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову щодо визнання права власності на ? частину квартири, просив про його задоволення. Відповідачка та її представник, вказуючи на те, що після розірвання шлюбу на її утриманні залишились двоє дітей, а тому вона має право на ? частини вказаної квартири, просила суд визнати за позивачем право власності на ? частку, а за нею на 1/3 частину спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що у 1990 році між сторонами було укладено шлюб. У жовтні 1998 р. між відповідачкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на біржі нерухомості «Едвайс-консульт» укладено договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано в БТІ за № 16224 від 12.11.1998 р. та видано реєстраційне посвідчення на імя [PERSON] 10 червня 2004 р. шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Таким чином відповідно до вимог ст.60 СК України, зазначена квартира є спільною сумісною власністю, і на неї поширюється положення глави VIII СК України, зокрема ч.1 ст.70 цього ж Кодексу, щодо рівності часток у спільному майні, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, сторони не укладали між собою шлюбний договір та не домовлялись щодо правової природи набуття майна в період спільного проживання, а тому посилання відповідачки, що за нею має бути визнано право власності на ? частини квартири суд вважає безпідставним. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право власності за кожною із сторін по ? частині спірної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

В листопаді 2009 р. прокурор м. Миколаєва в інтересах Фінансового управління Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. Позивач вказує на те, що 5 лютого 2009 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON], [PERSON] отримав тілесні ушкодження та у період з 5 лютого по 25 лютого 2009 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги. Згідно довідки ММВОЗ на лікування [PERSON] затрачено 2860 грн. 00 коп. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2009 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст..46 КК України. Посилаючись на викладене, та відповідно до ст.. 1206 ЦК України просив суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління Миколаївської міської ради кошти, витрачені Миколаївською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2860 грн. 00 коп. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали, просили про його задоволення. Відповідач позов визнав частково, просив зменшити на 139 грн. 00 коп., які він оплатив у добровільному порядку у лікарні. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 5 лютого 2009 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON], [PERSON] отримав тілесні ушкодження та у період з 5 лютого по 25 лютого 2009 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги. Згідно довідки Миколаївського міського відділу охорони здоровя централізованої бухгалтерії № 3 від 13 березня 2009 року № 36 на лікування [PERSON] затрачено 2860 грн. 00 коп. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2009 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України за у звязку з примиренням з потерпілим. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов прокурора м. Миколаєва в інтересах Фінансового управління Миколаївської міської ради підлягає задоволенню. Заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки розрахунок вартості лікування хворого [PERSON] проводився на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, що визначає методику розрахунку вартості медичних послуг в установах охорони здоровя. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню інформаційно-технічні витрати у розмірі 120 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, на задоволенні наполягав. Відповідач в судовому засіданні визнала позов, проти задоволення не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] га [PERSON] зареєстрували шлюб 25.08.1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Олександру. [INFO] Подружні відносини та ведення сумісного господарства між ними припинені з осені 2009 року і не підтримуються по теперішній час. Позивач на примирення не згодний, спільне господарство не ведуть. Приймаючи до уваги вишевикладене. суд приходить до висновку, що подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. За таких обставин на підставі ст.ст. 104. 110. 112 СК України позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно ст. 81 ЦПК України, судовий збір сплачено при зверненні до суду.

Outcome: approved