Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивач у листопаді 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив припинити право спільної власності його та [PERSON] на домоволодіння № 44 по вул. Р. Люксембург у м. Дніпропетровську, в порядку розподілу спільного майна виділити жилий будинок літ. Ж-2 у зазначеному домоволодінні у самостійне домоволодіння по вул. Р. Люксембург, 46 у м. Дніпропетровську та визнати право власності на нього за позивачем. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідач та треті особи явку своїх представників до суду не забезпечили, про день та час судового засідання повідомлялися (а.с. 23, 24), що є підставою для розгляду справи у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що домоволодіння № 4 по вул. Р. Люксембург у м. Дніпропетровську відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.1991 р. належить позивачеві [PERSON] та третій особі [PERSON] у рівних частках по ? частині кожному (а.с. 15). Земельна ділянка під зазначеним домоволодінням була фактично розділена між його співвласниками та кожний з них частку, що перебувала в його користуванні, приватизував окремо (а.с. 6, 7), у тому числі позивачеві [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,0623 га. Як вбачається з технічної документації спірного домоволодіння (а.с. 25-30), позивач [PERSON] у межах належної йому одноособово земельної ділянки на підставі рішення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 28.01.2005 р. № 49 звів жилий будинок літ Ж-2 жилою площею 99,9 кв.м., загальною площею 211,5 кв.м., що актом Державної приймальної комісії від 17.04.2007 р., затвердженим рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 25.05.2007 № 372, зареєстрованим Інспекцією ДАБК Дніпропетровської міської ради 05.06.2007 р. за № 357, був прийнятий в експлуатацію (а.с. 16-18). Відповідно до інформаційної довідки КП Земград після розподілу домоволодіння № 44 по вул. Рози Люксембург у м. Дніпропетровську частці позивача може бути присвоєний № 46 по тій же вулиці (а.с. 12, 13). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. 331 ЦК України право власності на новозбудоване нерухоме майно, що підлягає прийняттю до експлуатації, виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а отже позивач є власником зведеного ним нерухомого майна. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі належної йому частки зі спільного майна, а якщо його поділ є неможливим або не припускається відповідно до закону на отримання відповідної компенсації, при цьому право спільної власності на таке майно припиняється. З урахуванням положень зазначеної норми, а також приймаючи до уваги, що належне позивачеві нерухоме майно у домоволодінні, яке перебуває у спільній власності, є окремою будівлею, розташованою у межах земельної ділянки, що перебуває в його одноособовій власності, суд вважає позовні вимоги заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved