Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

24.03.2010 року [PERSON] подав даний позов. В його обґрунтування посилається на те, що з відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою. За ним 18.11.2008 року позичив [PERSON] 40000 гривень на строк до 01.12.2008 року, на прохання відповідача строк повернення позики був перенесений до 15.03.2009 року. На час подачі позову відповідач свого зобов'язання не виконав. Внаслідок цього йому спричинені душевні страждання, незручності, порушений уклад його життя. Просив стягнути 40000 гривень позики і 15000 гривень компенсації моральної шкоди. Відповідач письмових пояснень, заперечень проти позову не надав. В судове засідання позивач надав письмову заяву (а.с. 26), в якій вказав про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Зазначив про обізнаність про особливості такого розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 23), однак в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, поважності причин неявки за матеріалами справи не убачається, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 18 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 40000 гривень, які зобов'язався повернути йому до 01.12.2008 року. Вказаний договір сторонами був оформлений письмово у вигляді розписки відповідача, в якій зазначені сума грошових коштів взятих ним у борг у [PERSON] та строк, в який він зобов'язався повернути позику. 12.02.2009 року [PERSON] повернув [PERSON] 2000 гривен з суми позики, про що зазначено на зворотньому боці розписки. Письмово відповідач відтермінував виконання грошового зобов'язання до 15.04.2009 року. Звернувшись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми неповернутої позики, [PERSON] надав суду оригінал його розписки а.с. 12. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України розписка позичальника є документом, що підтверджує факт укладення договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Нормою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Тягар доказування виконання зобов'язання покладений на відповідача. Відповідач всупереч свого процесуального обов'язку, передбаченого ст. 60 ЦПК України, не надав суду допустимих доказів повернення всієї суми позики на час ухвалення даного рішення. В частині позову про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє з тих підстав, що умовами договору цього не передбачено. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі є договірними, а тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial