Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

З позовної заяви вбачається наступне. Позивач працював на підприємстві відповідача – Олександрійській ТЕЦ № 3 – з 26 квітня 2006 року і звільнений 09 червня 2008 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП по скороченню штатів. В порушення ст. 116 КЗпП при звільненні йому не була виплачена заробітна плата, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5416 грн. 15 коп., компенсацію втрати частини заробітку в зв’язку з порушенням терміну його виплати в сумі 1131 грн. 27 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку станом на день розгляду справи в суді та відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з’явилась, надала заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника ЗАТ «Енерговугілля». Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порушення даної норми відповідач до цього часу не розрахувався з позивачем. Згідно довідки відповідача № 379 від 17.06.08 сума заборгованості по заробітній платі складає 5416 грн. 15 коп. Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв’язку з порушенням строків їх виплати” № 2050-ІV від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв’язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року передбачена компенсація знеціння заробітної плати працівника в тому випадку, якщо вона не була йому своєчасно виплачена. Згідно розрахунку позивача, з яким суд погоджується, вона складає 1131 грн. 27 коп. Статтею 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку середній заробіток позивача станом на день розгляду справи в суді за 5 місяців 22 дні складає 5060 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 2371 КЗпП позивач має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди, оскільки на думку суду сам факт невиплати позивачу заробітної плати з очевидністю є грубим порушенням його законних трудових прав і беззаперечно призвів до моральних страждань, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім’ї. З урахуванням розміру заборгованості по заробітній платі, періоду затримки розрахунку та сукупності інших негативних наслідків для позивача від невиплати заробітної плати суд оцінив розмір заподіяної моральної шкоди в 200 грн. На підставі наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 5416 грн. 15 коп., компенсацію втрати частини заробітку в зв’язку з порушенням терміну його виплати в розмірі 1131 грн. 27 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5060 грн. 90 коп. та моральну шкоду в розмірі 200 грн., всього – 11808 грн. 32 коп.

Outcome: partial