Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивачка, вказуючи, що відповідачка її племінниця, яка разом із неповнолітньою дочкою, хоч значаться прописаними, але з 2003 року без поважних причин не проживають у належному їй на праві особистої власності житловому будинку, розташованому в [ADDRESS], звернулась до суду з позовом про визнання їх такими особами, що втратили право на користування належним їй житлом. В судовому засіданні представник позивачки її позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоч належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи про що свідчить оголошення в засобах масової інформації, а поскільки відповідачка не повідомила суд про причини своєї неявки і не надіслала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, то суд вважає, що вона не з'явилася до суду без поважних причин, що дає суду підстави для розгляду справи заочно у її відсутності по наявних матеріалах справи. Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення представника позивачки та свідків і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. У відповідності до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 серпня 2001 року на її ім'я (а.с. 5), також встановлено, що в житловому будинку позивачки з 26 вересня 2000 року значиться прописаною відповідачка - племінниця позивачки [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON], що підтверджується будинковою книгою (а.с. 7-10) та встановлено, що хоч відповідачка з неповнолітньою дочкою і зареєстрована в житловому будинку позивачки, однак в ньому не проживає понад п'ять років без поважних причин, тобто вона втратила право на користування цим житлом. Цей факт підтверджується показами представника позивачки, яка пояснила, що відповідачка на початку 2003 року зібрала всі свої речі і разом зі своєю дочкою виїхала від позивачки і з цього часу в її будинку ні вона, ні її дочка не проживає, хоч по даний час значаться зареєстрованими в ньому. На неодноразові прохання позивачки виписатись з її будинку відповідачка [PERSON] не реагує, а через реєстрацію відповідачки у її житловому будинку, вона не має можливості скористатися своїм правом на житлові субсидії, що ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище. Із пояснення свідка [PERSON] видно, що відповідачка на початку 2003 року залишила житловий будинок, в якому проживала разом зі своєю малолітньої дочкою і з цього часу вона в будинку позивачки без поважних на те причин не проживає, і не появляється там навіть періодично. Таким чином, поскільки відповідачка, будучи зареєстрованою у житловому будинку належному позивачці, понад встановлені Законом строки без поважних на те причин там не проживає, то вона втратила право на користування цим житлом, а тому позовні вимоги позивачки в цій частині слід визнати підставними і задоволити їх. Що стосується позовних вимог в частині визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, то вони є безпідставними. У відповідності до ст. 52 Конституції України, ст.ст. 3,4,18 Закону України від 7 березня 2002 року «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі мають рівні права і свободи. Держава гарантує і розробляє систему заходів щодо основних правових, екологічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей. В ст. 3 Конвенції від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» зазначено, що діти мають право на особливе піклування та допомогу і суди, в усіх діях щодо дітей мають першочергову увагу приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що [PERSON] є неповнолітньою, на даний час відсутні відомості про наявність у неї іншого житла і позбавлення її права користування житлом істотно порушить її законні права та інтереси, а тому підстав для визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням не має. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed