Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції») про стягнення страхового відшкодування. Зазначав, що 31 липня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Хонда, н.з. АА5995НС. 21 грудня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль. Відповідно до умов договору ним було повідомлено відповідача про страховий випадок та надано документи, передбачені зазначеним договором. Посилаючись на те, що відповідачем не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на його користь 124 402 грн. 50 коп. страхового відшкодування та судові витрати. У подальшому позивач уточнив позов та просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму страхового відшкодування шляхом її перерахування на його картковий рахунок № 26256974366816 за наступними реквізитами: банк одержувача: відділення № 9 філії ПУМБ у м. Києві, МФО 322755, одержувач відділення № 9 філії ПУМБ у м. Києві код ЄДРПОУ 20027696, рахунок одержувача: 29245809996604 У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, у якій він зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 31 липня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування автомобіля Хонда, н.з. АА5995НС (далі - Договір) (а.с. 5 - 10). 21 грудня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль, про що свідчить протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 12), рапорт та пояснення старшого інспектора відділу оформлення ДТП підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 13, 14), довідка відділу ДАІ з обслуговування Дарницького району при УДАІ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 21). Відповідно до умов договору позивач повідомив відповідача про страховий випадок та подав необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Відповідно до калькуляції від 25 грудня 2008 року розмір відновлювального ремонту складає 229 667 грн. 88 коп. (а.с. 20). Таким чином, пошкодження автомобіля перевищує 70% його дійсної вартості на момент настання страхового випадку. Пунктом 1.9.1 Договору передбачена франшиза у розмірі 5% від страхової суми у разі повної загибелі застрахованого транспортного засобу при ДТП. У зв'язку з цим, сума страхового відшкодування складає 124 402 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Частиною 1 ст. 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У порушення вимог договору та чинного законодавства відповідачем не було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або про виплату страхового відшкодування, а тому позов про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 124 402 грн. 50 коп. з відповідача на користь позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 129 грн. та у вигляді судового збору у розмірі 1 244 грн. 03 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved