Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є мешканцем житлового будинку [ADDRESS]. В 2005 році сусід позивачки - відповідач в справі, розпочав будівництво житлового будинку, яке велося в безпосередній близькості від її будинку - на відстані менше 1 метру, не отримавши погодження з боку позивача та жодних дозволів на будівництво. Згодом з'ясувалося, що відповідач будує 4-х поверховий готель поряд з житловим будинком. Балкони, які він зробив в своїй будівлі, виходять практично на земельну ділянку позивача та все будівельне сміття з них падає в її двір та на будинок. Також позивач зазначає, що відповідач підняв рівень своєї земельної ділянки і під час дощу вся вода стоїть на дворі позивачки. Крім того, відповідач вирив ще один котлован і має намір ще щось будувати. Нарікає також на порушення норм інсоляції в її будинку, оскільки будинок закритий від сонця чотирьохповерховим готелем. Всупереч припису з боку місцевої влади, відповідач продовжує будівництво. Просить заборонити будівництво готелю за адресою [ADDRESS] та зобов'язати знести незаконно побудовану будівлю. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що будівництво було розпочато в осені 2004 року. Земельна ділянка належить відповідачу на праві власності. Зазначають, що відстань від межи до новозбудованого будинку складає за вимірами спеціаліста 1,3 метра, а між будинками - не менше 2,3, тоді як позивачка зазначала в позові, що між будинками відстань менше 1 метра. Заперечує також і порушення норм інсоляції, оскільки будинок позивачки не має вікон, що виходять на сторону відповідача. Вважають також, що наявність будівельного сміття не є підставою для знесення будинку. Також зазначають, що рішенням суду від 22.04.08 року визнано право власності за [PERSON] на самочинний об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою [ADDRESS], готовність якого складала 28 %. Просять застосувати строк позовної давності, оскільки на час звернення до суду минуло більш 3 років, з часу початку будівництва. Представник третьої особи - Бердянської міської ради до суду не з'явився, просив справу розглянути в його відсутності. Аналізуючи надані в справі докази, суд дійшов висновку про наступне. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с. 12,13) позивачка є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно висновку за інсоляційним розрахунком (а.с. 48, 53, 54), будівля за адресою [ADDRESS] на час безперервної інсоляції в будинку позивача не впливає. Суд також приймає до уваги, що під час огляду будинків на місці та здійснення вимірів спеціалістом, а також з фотознімків, долучених до справи вбачається, що вікон в будинку позивачки зі сторони будинку відповідача немає. Як слід з державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 87), відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0624 га за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду в справі № 2-3896/08 від 22.04.08 року, [PERSON] розпочав будівництво на місці старого будинку, що належав йому на праві власності. Визнано рішенням суду право власності на недобудований житловий будинок із ступенем готовності 28 %, розташований по [ADDRESS]. Указане рішення суду набрало законної сили 03.05.08 року. В червні 2009 року копія рішення долучена до матеріалів справи, про що відомо позивачу. До теперішнього часу рішення не оскаржено. Суд вважає, що за таких обставин будь-які претензії щодо порушення норм розташування будинку відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано право власності на об'єкт. Суд також приймає до уваги, що розташування будинку було відомо позивачці на початку будівництва, тобто в осені 2004 року, що вона не заперечує, отже на час звернення до суду минув строк позовної давності. Щодо посилань позивача на забруднення її двору будівельним сміттям, то суд вважає, що це не є підставою для заборони будівництва або знесення будинку. Суд також не приймає до уваги ствердження позивача про порушення її прав будівництвом багатоповерхового готелю, оскільки за вищевказаним рішенням суду визнано право власності за відповідачем на незавершене будівництво житлового будинку, а позивачкою не надано будь-яких доказів, що саме через кількість поверхів якимсь чином порушуються її права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здісненні. Таким чином суд вважає, що позивачкою не доведено такого порушення відповідачем її прав, що вимагає заборони будівництва та знесення незавершеної будівництвом будівлі, на яку визнано право власності. За таких обставин позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed