Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

В лютому 2010 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що з 04 листопада 1989 року по 17 серпня 2004 року проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, яке наступить 28 січня 2011 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю і просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того, позивач надала у судовому засіданні доповнення до позовної заяви, у яких також просить стягнути на її користь з відповідача на підставі ст.185 СК України понесені нею витрати на лікування сина в розмірі 2000 грн. Відповідач позов визнав повністю в частині стягнення аліментів, а в частині додаткових витрат визнав частково, зазначивши, що згоден сплатити ? від понесених позивачем витрат, оскільки батьки приймають участь в утриманні дитини в рівних частинах. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з 04 листопада 1989 року по 17 серпня 2004 року сторони проживала в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу за актовим записом № 169, вчиненого відділом ЗАГС Новомиргородського райвиконкому Кіровоградської області та рішенням Новомиргород ського районного суду від 17 серпня 2004 року про розірвання шлюбу. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження за актовим записом № 44 від 08.04.1993 р., виданого відділом ЗАГС Новомиргородської райдержадміністрації Кіровоградської області. В даний час син сторін проживає разом з позивачем та відповідачем в одному будинку та знаходиться на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою про склад сімї за № 4538 від 17.11.2009 р. та довідкою за № 4539 від 17.11.2009 року виданих виконкомом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обовязок участі у вихованні сина в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання в достатній мірі не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у розмірі у якому просить позивач. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 24 лютого 2010 року. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня предявлення позову, а саме з 24 лютого 2010 року. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою витрат на лікування сина в розмірі 2000 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх частково. Так, відповідно до ст.185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно зі ст.185 ч.3 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, враховуючи стан здоровя сторін, їх матеріальне становище, те, що позивач є працездатною, працює, має постійний дохід та згідно з вказаною нормою Закону зобовязана в однаковій мірі з відповідачем брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами в даному випадку хворобою дитини, суд вважає, що відповідач повинен покрити 1/2 сплачених позивачем коштів, сума яких згідно довідки ПП «Лікарня [PERSON]» від 01.03.2010 року склала 2000 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст.ст.81, 88 ЦПК України, судовий збір у розмір 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial