Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання майна, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені на утримання мікроавтобусу «РЕНО МАСТЕР», а саме на його ремонт в сумі 35 393 грн. 11 коп. В уточнюючому позові [PERSON] збільшив розмір позову і просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені на утримання мікроавтобусу «РЕНО-МАСТЕР», а саме на його ремонт в сумі 39 716 грн. 29 коп. (а.с.25-26). В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він разом з [PERSON] займалися підприємницькою діяльністю і за спільні кошти купили мікроавтобус «РЕНО\-МАСТЕР». Він був вписаний у технічний паспорт на право керування мікроавтобусом, але його право власності не було встановлено, так як не було в цьому необхідності. У 2008 році [PERSON] [PERSON] помер. Після його смерті він деякий час займався бізнесом. Про що знала відповідачка (дружина померлого [PERSON]П.). Вона знала, що мікроавтобус придбаний за спільні кошти і не заперечувала проти того, що він є співвласником. Але документально він це не може підтвердити. В липні 2009 року виникла потреба у ремонту мікроавтобусу. Він купив запчастини на 26 748 грн. 11 коп. Купив нові диски і шини на суму 3 320 грн. На ремонт витратив 5 325 грн. [PERSON] не заперечувала проти ремонту, але грошей не давала. У додатковому позові позивач вказав, що він також замінив диск зчеплення на суму 4 080 грн. 18 коп. всього на ремонт він витратив 39716 грн. 29 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позов і доводи, викладені в ньому. Представник позивача [PERSON]І в судовому засіданні повністю підтримав позов і доводи, викладені в ньому. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що мікроавтобус купував їі чоловік. Позивач не надав доказів, що він купував мікроавтобус разом з її і чоловіком. Після смерті чоловіка вона питала у позивача, чи розрахувався він з її чоловіком, на що той відповів, що розрахувався. Після смерті чоловіка мікроавтобус був у позивача і вона думала. Що позивач дійсно розрахувався з її чоловіком. Потім восени 2009 року позивач звернувся до неї і сказав, щоб вона оформила спадщину на мікроавтобус. Тоді вона звернулася у міліцію і за її допомогою забрала мікроавтобус. При цьому він дав їй акт оцінки автомобіля, у якому його вартість була вказана 40 тисяч гривень. Вона не давала згоди на ремонт мікроавтобуса і взагалі вона не знала, що мікроавтобус належав її чоловіку, а думала, що її чоловік продав його позивачу. Про належність мікроавтобуса її покійному чоловіку вона дізналася від позивача. Вона через суд оформила спадщину на мікроавтобус і у МРЕВ зареєструвала його. 1 Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - мікроавтобусу «РЕНО-МАСТЕР» вбачається, що його власником був записаний [PERSON]. При цьому в особливих відмітках вказано, що мікроавтобусом має право керувати [PERSON], (а.с.6). Копія свідоцтва про смерть підтверджує, що [PERSON] помер 28.11.2008 року. З копії рішення Старобільского районного суду від 20.10.2009 року вбачається, що за [PERSON] признано право власності у порядку спадкування за законом на мікроавтобус «РЕНО-МАСТЕР» після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 28.11.2008 року, (а.с.19). Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - мікроавтобусу «РЕНО-МАСТЕР» вбачається, що його власником з 13.03.2010 року зареєстрована [PERSON] на підставі рішення Старобільского районного суду від 20.10.2009 року. З копії висновку спеціаліста від 15.10.2009 року вбачається, що вартість мікроавтобусу «РЕНО-МАСТЕР» на той час складала 40 064 грн. ( на момент оформлення спадщини відповідачкою). При цьому у висновку вказано, що капітальний ремонт двигуна робився за рік до огляду, ДТС має сліди ремонту кузову, двигун має повишену шумність. Суд вважає, що власником мікроавтобусу до оформлення його спадщини відповідачкою фактично був [PERSON], що підтверджується записом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу - мікроавтобусу «РЕНО-МАСТЕР» (а.с.6). При цьому вказаний запис зроблений відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (назва у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371) (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1999 року № 637, від 18 серпня 2000 року № 1276. від 7 травня 2001 року № 484, від 14 квітня 2004 року № 478, від 29 квітня 2004 року № 571, від 18 жовтня 2006 року № 1427, від 27 лютого 2008 року № 125,від 21 травня 2009 року № 524, від 10 червня 2009 року № 579,від 23 грудня 2009 року № 1371. У цьому свідоцтві відсутня відмітка про те, що співвласником мікроавтобусу є [PERSON], як це передбачено вказаною Постановою. Відповідно до вимог ст.1О ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін. Суд вважає, що позивач не надав суду доказів в підтвердження свого позову, а саме, що він був співвласником мікроавтобусу. Суд враховує, що вартість автомобілю на момент оформлення спадщини була приблизно 40 тисяч гривень, а позивач просить стягнути 39 716 грн. 29 коп., що є нереальним при його оціночної вартості. Крім того, суд враховує, що у позивача не було законних підстав ремонтувати вказаний мікроавтобус, тому, що в нього не було на це повноважень. Відповідачка [PERSON] у суді категорично стверджувала, що на ремонт вона згоди не давала і взагалі не знала, що мікроавтобус належав її чоловіку, а думала, що чоловік продав позивачу. Надані позивачем докази про затрати на ремонт на а.с.7, 9-10, 27-29 суд до уваги не приймає, з урахуванням вищевикладеного. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а тому їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст.ст.15, 22,-328, 334, 355, 358, 360, 364 ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (назва у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371) (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1999 року № 637, від 18 серпня 2000 року № 1276, від 7 травня 2001 року № 484, від 14 квітня 2004 року № 478, від 29 квітня 2004 року № 571, від 18 жовтня 2006 року № 1427, від 27 лютого 2008 року № 125,від 21 травня 2009 року № 524, від 10 червня 2009 року № 579,від 23 грудня 2009 року № 1371,

Outcome: dismissed