Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втраченої частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 983, 09 грн., індексацію заробітної плати у звязку з ростом споживчих цін в сумі 755, 93 грн. та моральну шкоду в розмірі пяти тисяч гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1 квітня 2007 р. працює у відповідача на посаді інженера-технолога. Починаючи з квітня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. роботодавець припинив виплату заробітної плати. Сихівський районний суд м.Львова двічі (справи №2-239/09 та №2-н-1726/09) прийняв рішення про виплату боргу із заробітної плати у розмірі 6192,69 грн. та 1476,78 грн. Відповідач у травні 2009 р. в примусовому порядку сплатив борг по 30.09.2008 р. Невиплата заробітної плати проводилася відповідачем умисно, що підтверджується порушеною кримінальною справою відносно директора. Такі дії порушили її конституційне право на оплату праці, нанесли моральну шкоду та принизили людську гідність. Протягом тривалого часу не було коштів на прожиття, потребувала додаткових невиправданих зусиль для організації життя. У звязку з наведеним, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача компенсацію втраченої частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 968, 97 грн., індексацію заробітної плати у звязку з ростом споживчих цін в сумі 755, 93 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яку обґрунтовує тим, що потребувала кошти на лікування сина, а достатніх коштів на це не було, що призводило до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечила, подала власний розрахунок, однак вважає, що в позові слід відмовити, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати відбулась не з вини адміністрації заводу, а з вини працівників, які приймали участь у страйку. Суд, заслухавши пояснення позивача, пр-ка відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як вбачається з рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2009 року та Судовим наказом виданим Сихівським районним судом м. Львова від 10.04.2009 року з відповідача [PERSON] „Львівські автобусні заводи було стягнуто заборгованість по заробітній платі на загальну суму 7 669, 47 грн. Згідно Закону України Про компенсацію частини заробітної плати у звязку з затриманням термінів її виплати компенсації підлягають доходи громадян, що не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата. З врахуванням коефіцієнтів приросту споживчих цін, за якими потрібно нараховувати компенсацію втрати частини заробітної плати через порушення термінів її виплати, сума компенсації невиплаченої заробітної плати, що підлягає стягненню в користь позивача становить 968, 97 грн. Відповідно до Закону України „Про індексації грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, а саме заробітна плата. З врахуванням перевищення порогу індексації розмір індексації по заробітній платі позивача складає 755, 93 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих звязків і вимагають від нього зусиль для організації свого життя. З врахуванням обставин справи, наданих суду доказів, суд вважає, що задоволенню підлягає моральна шкода у розмірі 500 грн., оскільки встановлено, що внаслідок порушення трудових прав [PERSON] зазнав моральних страждань, зокрема, неотримання заробітної плати призвело до втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підстав для відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі суд не вбачає. Із відповідача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в сумі 51, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120, 00 грн., оскільки згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. Про державне мито позивачі за позовами про стягнення заборгованості по заробітній платі звільнені від сплати державного мита. На підставі ст. 115 КЗпП України, ст. ст.237-1 КЗпП України, Закону" України Про компенсацію частини заробітної плати у звязку з затриманням термінів її виплати, Закону України „Про індексації грошових доходів населення та

Outcome: approved