Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає скасувати наказ №1066~ос від 21 липня 2009 року про звільнення його з роботи із 21.07.2009 року та поновити його на посаді бортпровідника Відділу сервісу пасажиру на борту ПС Директорату сервісу пасажиру на борту повітряного судна та стягнути із ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу на суму 13635,72 гри. та моральну шкоду у сумі 6000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він 01.11.2004р. був прийнятий на роботу в ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на посаду водія 2-го, а в подальшому з 26.08.2005 року наказом від 22.08.2005р. № 1050-ос був переведений на посаду бортпровідника служби екіпажів пасажирської кабіни льотного комплексу (у подальшому - відділу сервісу пасажиру на борту повітряного судна). Згідно наказу від 21.07.2009р. № 1066-сс позивача звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) з 21.07.2009 р. Розрахунок станом на день подання позовної заяви із позивачем відповідачем не проведений. Позивач вважає, що його звільнення з роботи здійснено з порушенням трудового законодавства та є незаконним, оскільки відповідно до ч.1 ст.42 Кодексу законів про працю України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку Н змшами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. А тому прохає суд зобовязати відповідача поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу станом на січень 2010 року становить 13635 грн. 72 коп. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - заступник генерального директора ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» [PERSON], позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог закону, постільки питання звільнення позивача було розглянуто на засіданні громадської ради підприємства, яка надала згоду на скорочення позивача. При наданні такої згоди на скорочення було враховано факт порушення позивачем трудової дисципліни, якому під час роботи було оголошено дві догани за невиконання посадових обовязків та нанесення матеріальних збитків авіакомпанії, які підтверджують факт недостатньої кваліфікації та порушення трудової дисципліни позивача, тому позивач мав менший пріоритет в порівнянні з іншими працівниками відділу щодо залишення на роботі ніж інші працівники. Вважають, що звільнення позивача проведено правомірно, тому підстави для стягнення з ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відсутні. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], 01.11.2004р. був прийнятий на роботу в ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» на посаду водія 2-го класу, що підтверджується наказом № 992-ос від 01.11.2004 року. З 26.08.2005 року наказом від 22.08.2005р. №1050-ос був переведений на посаду бортпровідника служби екіпажів пасажирської кабіни льотного комплексу (у подальшому - відділу сервісу пасажиру на борту повітряного судна). Згідно наказу від 21.07.2009р. №1066-ос [PERSON]В з 21.07.2009 року звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату працівників у відповідності до ч.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення позивача послужили оголошені позивачу дві догани, одна з яких за порушення трудової дисципліни під час виконання посадових обовязків під час виконання рейсу №131 до Нью Йорка була складена скарга від пасажира щодо роботи позивача на рейсі та невірного оформлення документації по передачі товарів. Друга догана була оголошена позивачу 04.07.2008 року за пошкодження дверей у номері на суму 18000 бат в Бангкоку за нанесення матеріальних збитків авіакомпанії. Суд вважає, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем своїх посадових обовязків та не відповідності кваліфікації займаній посаді, які стали підставою звільнення позивача з роботи. Як встановлено судом, [PERSON] працював на посаді бортпровідника з 22.08.2005року - чотири роки. Приблизно у березні - квітні поточного року ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» провів набір нових працівників на посаду бортпровідників. Відповідно, ці працівники ще не мають того досвіду, якого здобув позивач за чотири роки на займаній посаді. Крім того, рівень кваліфікації бортпровідників визначається ще й тим, на які типи літаків вони мають допуски. Як слідує з матеріалів справи позивач має допуски на всі літаки, які експлуатуються відповідачем, що підтверджується свідоцтвом бортпровідника №001396. Викладене свідчить про те, що працівника з більш високою кваліфікацією скоротили, а працівників з меншою кваліфікацією залишили на роботі. Таким чином, суд вважає, що при звільненні [PERSON] з роботи за скороченням відповідач порушив вимоги ч.1 ст.42 тач.1 ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі-звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. В своїй позовній заяві до суду [PERSON] прохає стягнути із ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 3630 грн. 35 коп. в місяць, починаючи з 21 липня 2009 року по час фактичного поновлення на роботі. Відповідно до розрахунку середньої заробітної плати згідно порядку обчислення середньої заробітної плати заборгованість по оплаті вимушеного прогулу за період з 27.07.2009 р. по 29.01.2010 року включно (за 6 місяців та 5 робочих днів) складає 22737,45 грн. (3630,35 х 6 міс.5днів), але враховуючи, що під час вимушеного прогулу позивач перебував на обліку в Центрі зайнятості отримав грошову виплату в сумі 9101, 73 грн., то з відповідача слід стягнути на користь позивача 13635 грн. 72 коп. (22737,45 грн. - 9101, 73 грн.). Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як вбачається з позовної заяви і не оспорюється відповідачем місячна зарплата для розрахунку середнього зародку за час вимушеного прогулу позивача складає 13635 грн. 72 коп., яка на думку суду підлягає стягненню з відповідача на його користь. Згідно ст.237-1 КЗпП України та п.13 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завдана працівнику незаконним звільненням моральна шкода, підлягає стягненню з власника чи уповноваженого ним органу. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди завданої незаконним звільненням підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн., виходячи з засад розумності та справедливості, постільки позивач тривалий час не мав роботи, був вимушений добиватися справедливості у судових органах, потративши На це час та свої нерви. Відповідно до ч.6 ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч.1, 5 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення працівника без законної підстави, працівник поновлюється на роботі органом, який розглядає трудовий спір з допущенням рішення до негайного виконання. За наведених обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено винних дій позивача, які б могли бути підставою для звільнення його з посади бортпровідника відділу сервісу пасажира на борту повітряного судна за ст. 40 п. 1 КЗпП України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним звільнення позивача з роботи та його поновлення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.43 ч.6 Конституції .України^ч. 1. ст. 40, ч.1, 2, 5 ст. 235, ст.237-1 КЗпП України,

Outcome: partial