Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить 1/8 частка будинку, що розташований по вул.. Чкалова, 11 в м. Бердянську. В січні 2002 року син позивачки [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (відповідачем в справі), після чого з дозволу позивача вони оселилися в належному їй будинку та були зареєстровані в ньому з 13.08.05 року. Посилаючись на те, що відповідачка понад два роки не проживає в будинку за вказаною адресою, оскільки з 2006 року між [PERSON] та [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, а проживає у своєї матері в квартирі № 55 в буд.. 9 по вул. Морозова в м. Бердянську, позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом та анулювати її реєстрацію за адресою [ADDRESS] в [PERSON]. Син позивачки [PERSON] помер 19.05.09 року. Відповідачка забрала всі свої речі, добровільно вибралася з будинку та переїхала до родичів. Позивач вважає, що відповідачка втратила право користування житлом, оскільки більше року не проживає в будинку, що належить позивачу. Крім того, відповідач виїхала на інше постійне місце проживання. Посилаючись на обґрунтування своїх вимог на ст. 107 ЖК України, ст. 405 ЦК України, позивач просить позов задовольнити. Відповідач, не погодившись із заявленим позовом, звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом та просить вселити її разом з дитиною у спірне житло. Відповідач посилається на те, що вона вселилася та була зареєстрована в будинку як член сім'ї власника житла, має малолітню дитину, яка народилася в шлюбі з [PERSON], - [PERSON], [INFO]. Свою згоду на реєстрацію відповідача позивач підтвердила також і під час обміну паспорту 08.10.05 року. Шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені не були. Також підтримувалися родинні стосунки між [PERSON]І та її онукою [PERSON] та відповідачкою. Після смерті [PERSON] позивачка постійно наполягала на тому, щоб відповідач знялася з реєстрації та виселилася із спірного будинку разом із дочкою, але відповідачка не погоджувалася, оскільки оселилася там як член сім'ї власника безстроково, іншого житла не має, за комунальні послуги сплачувала, робила поточні ремонти у квартирі. Зазначає, що у вересні 2009 року позивач [PERSON] з посиланням на необхідність проведення капітального ремонту виставила з квартири на двір частину особистих речей відповідача, змінила замок на двері, тобто змусила відповідача покинути житло. Просить усунути перешкоди з боку позивача [PERSON] в користуванні спірним житлом та вселити її разом з дитиною до квартири. Ухвалою суду від 10.12.09 року позови були об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач та її представник позов свій підтримали, зустрічний позов не визнали. Відповідач [PERSON] та її представники первісний позов не визнали, свій позов підтримали та просили його задовольнити. Пояснили також, що дійсно іноді взимку сім'я проживала в квартирі у матері відповідача - [PERSON], але це було пов'язано з тим, що спірне житло не упорядковано, має пічне опалення, тому дитина часто хворіла. Представник відповідача - Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області та третьої особи - Бердянського міськвиконкому як органу опіки та піклування - покладалися на розсуд суду. Аналізуючи надані в справі докази, суд дійшов висновку про наступне. Як вбачається з договору дарування від 11.06.99 року, позивачка має на праві власності 1/8 частку домоволодіння № 11, що знаходиться по вул. Чкалова в м. Бердянську, яка фактично складає квартиру № 5 в цьому будинку. Як слід з домової книги по спірному будинку, відповідач зареєстрована за вказаною адресою 13.08.05 року. Письмову заяву від імені жильців будинку № 11 по вул.. Чкалова про те, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою (а.с. 11) суд уваги не приймає та вважає, що вона не має доказового значення, оскільки особи, що її підписали, судом не встановлені та достовірність цього документу не доведена. Крім того, не зазначено якій сам час не проживає відповідач за спірною адресою. Як вбачається із свідоцтва про одруження, шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 14.12.02 року. Як слід із свідоцтва про народження, подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтву про смерть [PERSON] помер 19.05.09 року Згідно довідки ОСББ „Январський" [ADDRESS] в квартирі загальною площею 31 кв.м. зареєстровані [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Згідно довідці з місця проживання, виданій вуличним комітетом № 19 м. Бердянська, датованій 02.06.09 року, яку було пред'явлено відповідачем [PERSON] до управління Пенсійного Фонду України в м. Бердянську (а.с. 100-101), в спірній квартирі [ADDRESS] мешкала сім'я з трьох чоловік -[PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні були допитані свідки, як збоку позивача, так і з боку відповідача. Так, свідки [PERSON], [PERSON]С, [PERSON], [PERSON] [PERSON] стверджували, що між [PERSON] та [PERSON] не існувало постійних сімейних стосунків, останні два роки відповідачка часто проживала у матері, виїжджала на заробітки в Італію. Напроти, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували, що [PERSON] і [PERSON] були гарною подружньою парою, мали між собою дружні стосунки, постійно проживали разом. Оскільки ці показання протилежні та суперечливі, то суд не приймає їх до уваги, оскільки серед свідків немає осіб, якім би було достеменно відомо про справжні стосунки між [PERSON] та [PERSON] Фотознімки, відеозапис, зроблені в різні часи в дворі спірного будинку та долучені до матеріалів справи, також підтверджують, що всі ці особи підтримували сімейні стосунки. Проте, суд бере до уваги, що до часу смерті [PERSON] вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, відповідач була зареєстрована в спірному житлі як член сім'ї власника будинку, також разом з ними проживала дитина. Суд приймає до уваги, що між позивачем та відповідачкою склалися неприязні стосунки, оскільки позивачка в деякій мірі звинувачує відповідачку в смерті сина. Як зазначає позивач, на четвертий день після смерті чоловіка відповідачка на її прохання поїхала з квартири та забрала свої речі - стінку, трельяж, музичний центр, пилосос, диван, телевізор. Проте, на думку суду, це не можна розглядати як добровільне залишення житла без поважних причин, оскільки відповідач виїхала під впливом ситуації, пов'язаної зі смертю свого чоловіка. Разом з цим, це є підтвердженням того, що в спірному житлі знаходилися речі, які належали сім'ї відповідача, та суперечить посиланням позивача на те, що відповідач нібито два роки не проживала в спірній квартирі. Крім того, позов до суду поданий 03.07.09 року, а як вбачається з пояснень сторін, відповідачка виїхала тільки в травні місяці 2009 року. Таким чином, суд вважає недоведеним факт добровільного виселення з житла відповідачки та її відсутність без поважних причин понад один рік. Суд також приймає до уваги інтереси малолітньої дитини, яка іншим житлом не забезпечена та взагалі ніде не зареєстрована. Щодо посилань на ст. 107 ЖК України, то суд вважає їх безпідставними, оскільки ця норма не регулює спірні правовідносини. За таких обставин суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає. Щодо зустрічного позову, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житлом до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як встановлено судом з пояснень сторін та ця обставина ніким не оспорюється, позивач проживає в іншому житловому приміщенні, яке також належить їй на праві власності, за адресою [ADDRESS]. Суд приймає до уваги, що позивач - власник житла не проживала разом з членами своєї сім'ї в спірній квартирі, але вважає, що до цих правовідносин також можуть бути застосовані ст. 405 ЦК України та ст. 162 ЖК України за аналогією закону відповідно до ч. 7 ст. 8 ЦПК України, оскільки вони регулюють подібні за змістом правовідносини. Відповідно до ст. 395, ч. 1 ст. 402 ЦК України право користування (сервітут) члена сім'ї власника житлом встановлено законом -ст. 156 ЖК України. Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України, зокрема, згідно ст. 391 ЦК України - вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] має право вимагати від власника житла - [PERSON] усунення перешкод у користуванні житлом, в тому числі шляхом вселення. За таких обставин зустрічний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved