Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про визначення місця проживання злолітніх дітей та зобовязання здійснювати догляд за малолітньою дитиною до досягнення - ею трирічного віку, посилаючись на те, що він з 2004 року перебуває у зареєстрованому ллюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки іж ним та відповідачкою фактично припинились, судом вирішується справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Враховуючи житлове та матеріальне становище ідповідачки, її аморальну поведінку, відсутність професійної освіти та можливості залежного медичного спостереження за дітьми, вважає, що відповідачка не зможе створити лі тям належних умов для виховання та розвитку, буде порушувати права як дітей, так і його. Тому просить визначити місце проживання дітей з ним. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що вона з 1 травня 2004 року по 20 жовтня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей. У червні 2009 року позивач самовільно без її згоди забрав дітей і не дає можливості з ними спілкуватися. Вона має всі умови для належного виховання дітей. Більше того, діти є малолітніми і потребують материнського догляду. Представник органів опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради [PERSON] пояснила, що орган опіки і піклування не заперечує проти проживання дітей з батьком і даний висновок вона підтримує. Однак з врахуванням віку дітей вважає, що вони більше потребують материнського догляду. Представник органу опіки і піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації [PERSON] пояснила, районною адміністрацією надано два висновки про зазначення місця проживання малолітніх дітей. В першому висновку орган опіки і клування рахував, що доцільним є проживання малолітніх дітей з матірю, а у другому ізначив, що проживання дітей можливе як з батьком, так і матірю. Вважає, що перший з асновок є більш обгрунтованим і мотивованим, а тому підтримує його. Представник органу опіки та піклування Веснянської сільської ради [PERSON] підтримує наданий висновок і вважає, що в інтересах малолітніх дітей слід визначити місце проживання з матірю. Заслухавши пояснення сторін, представників 3-х осіб, свідків та дослідивши іатеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 1 травня 2004 року по 20 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Для позивача цей шлюб був четвертим. Від першого шлюбу він має неповнолітню дитину, на яку аліменти не сплачує. Відповідачка перебувала у другому шлюбі. Оскільки її перший чоловік помер, вона одружилась з відповідачем. Від першого шлюбу має малолітнього сина. [PERSON] від спільного проживання мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. В червні 2009 року позивач самовільно забрав дітей до себе без погодження цього питання з відповідачкою. [PERSON], який є інвалідом 3-ї групи, проживає в чотирикімнатному будинку з усіма комунальними зручностями, що належить його батькам. Крім нього та дітей, в будинку проживають його батьки, сестра з чоловіком та чотирма неповнолітніми дітьми, племінниця з чоловіком і дитино. Із-за незабезпеченості сімї сестри житлом, він з дітьми проживає в одній кімнаті з батьками. Позивач отримує пенсію, з 10 жовтня по 2 листопада тимчасово працював у ТОВ Старокостянтинівцукор, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи. [PERSON] з сином від першого шлюбу проживає в трикімнатному будинку, в якому 2/3 частини належить їй з сином і 1/3 частини батькові її першого чоловіка. Загальна площа будинку складає 35 кв.м. Будинок опалюється природним газом, є телефон. Відповідачка отримує пенсію та соціальну допомогу, має доходи від підсобного господарства, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, позитивно характеризується по місцю роботи. 20 жовтня 2009 року шлюб між сторонами розірваний. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що позивач негативно ставився до сина відповідачки від першого шлюбу, на цьому грунті між ними викали сварки, під час яких позивач застосовував фізичне насильство до відповідачки та її сина. Наведені обставини підтверджуються дослідженими доказами, зокрема: копіями свідоцтв про народження дітей, копіями свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу, характеристиками позивача та відповідачки, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін, висновками органів опіки і піклування, довідкою управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі та ТОВ Старокостянтинівцукор про розмір пенсії та отриманої позивачем зарплати. Відповідно до вимог ст. 160-161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спір між матірю та батьком, що проживають окремо, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, вирішується органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Крім того, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, містить 6-й принцип, згідно з яким чалолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише за наявності виняткових обставин. Позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження свої позовних вимог щодо виняткових обставин, які перешкоджають дітям проживати з матірю (її аморальна поведінка, неспроможність доглядати та виховувати належним чином дітей та інше). Оцінюючи надані органами опіки та піклування висновки про визначення місця проживання дітей, суд приймає до уваги висновки органів опіки та піклування Веснянської сільської ради та Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 8 грудня 2009 року, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають інтересам дітей. Крім того, вказаний висновок підтвердили в суді представники органів опіки і піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації, Старокостянтинівської міської та Веснянської сільської рад. У висновку органів опіки і піклуваня Старокостянтинівської районної державної адміністації від 5 лютого 2010 року вказано, що проживання можливе як з батьком, так і матірю, а у висновку органів опіки і піклування Старокостянтинівської міської ради зазначено, що органи опіки і піклування не заперечують проти проживання дітей з позивачем. Фактично в даних висновках не міститься інформація про визначення місця проживання дітей. Твердження свідка [PERSON] про аморальну поведінку відповідачки суд до уваги не приймає, оскільки з його слів він будь-яких аморальних вчинків з боку відповідачки не бачив, а лише чув від інших осіб. Крім того, ці свідчення спростовується характеристикою позивачки по місцю проживання, де вона характеризується виключно позитивно, та поясненнями представників органів опіки і піклування Старокостянтинівської районної державної адміністрації і Веснянської сільської ради. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необгрунтованими, а тому у позові слід відмовити. На підставі ст. 160-161 СК України,

Outcome: approved