Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

11.02.2009року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна, скасування реєстрації та виселення, мотивуючи тим, що 19.01.2009 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянута кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Судом встановлено, що [PERSON], використовуючи підроблені документи, 19.12.2003 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], власником якої є позивач - [PERSON] Суд дійшов висновку про доведеність вини підсудного у заволодінні належної [PERSON] квартири шляхом обману та зловживання довірою. Вироком суду [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України . 15.12.2005року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 471 через приватного нотаріуса продала, а [PERSON] купила спірну квартиру. Враховуючи, що майно вибуло з володіння позивача не з його волі, доказом чого є вирок суду по кримінальній справі № 1-13/2009р., який набрав законної сили, позивач просить визнати недійсними: договір купівлі-продажу № 01303 від 19.12.2003 року, договір купівлі-продажу № 471 від 15.12.2005 року квартири [ADDRESS], витребувати у [PERSON] спірну квартиру, зобов'язати Очаківську міську філію ММБТІ скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] та визнати за ним право власності на квартиру, виселити [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив визнати недійсними договори купівлі-продажу, повернути квартиру та виселити [PERSON] Щодо реєстрації права власності на квартиру в Очаківській філії ММБТІ, то вона поновлена на його ім'я. Пояснив суду, що з 06.12.2001 року в порядку дарування на праві власності йому належить двокімнатна квартира за вказаною адресою. Оскільки він є громадянином [PERSON], то у грудні 2002 року виїхав за місцем проживання. Своїм родичам [PERSON] залишив документи та ключі від квартири, щоб можливо було за нею приглянути на випадок залиття чи іншої необхідності. Приблизно через рік йому зателефонував [PERSON], повідомивши, що у квартирі зламаний замок, двері відчинені, все розтрощене і там збираються якісь особи та розпивають спиртне. Тоді він сказав, що якщо для них (родичів), є складність у ремонті дверей, то нехай підшукують покупця. Ні довіреності, ні згоди на продаж при цьому [PERSON] не давав, і в подальшому йому ніхто не повідомляв, що його квартира була останнім продана. Повернувшись в України у 2007 році дізнався , що [PERSON] обманним шляхом у родичів взяв документи на квартиру з копією його паспорту та продав її. Після цього звернувся до міліції з заявою. По даному факту була порушена кримінальна справа і [PERSON] був засуджений. Від продажу квартири нічого від нього не одержував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання, як і при неодноразових розглядах справи, не з'явилася. З заяви вбачається, що вона не заперечує про розгляд справи без її участі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, пояснили, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], договір купівлі-продажу був укладений між нею та [PERSON] 15.12.2005 року і посвідчений приватним нотаріусом з подальшою реєстрацію права власності нерухомого майна в Очаківській міській філії ММБТІ. Вважають матеріальну шкоду, заподіяну [PERSON], незаконними діями засудженим [PERSON] у відчуженні його квартири, слід покласти на останнього, а [PERSON] залишити квартиру. Третя особа - представник ПП ММБТІ у судове засідання не з'явився, у заяві просив справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. На підставі договору дарування від 06.12.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі № 2658, та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2003 року Очаківською міською філією ММБТІ [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. 19.12.2003 року [PERSON], одержавши обманним шляхом у розпорядження документи на право власності на квартиру, яка належала [PERSON], та копію його паспорту, звернувся до Очаківської філії Південної товарної біржі де підробив підпис від імені власника квартири та уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири, яку остання зареєструвала на своє ім'я в Очаківській міській філії ММБТІ та в ТВК Радуга, на балансі якого перебуває будинок. Свідок [PERSON] пояснив, що він дійсно працював директором Очаківської філії Південної товарної біржі і в 2003 році за наданими документами та паспортом [PERSON] він посвідчив договір купівлі-продажу квартири між ним та [PERSON] Хто підписував договір не пам'ятає, як і те, чи було доручення від власника квартири. Стверджує, що дійсно при цьому паспорт на ім'я [PERSON] він бачив, його особисто не пам'ятає. Щодо пояснення свідка [PERSON] про те, що до неї як голови товариства власників квартир будинку № 10 по вул. Потьомкіна, звертався [PERSON] за довідкою у 2003 році, та стверджує, що на її думку, він постійно мешкає в Україні, то суд не вважає їх такими доказами, що мають істотне значення для справи. Дані обставини підтверджуються вироком Очаківського міськрайоннбго суду від 19.01.2009року, за яким [PERSON] був засуджений до п'яти років позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України з іспитовим строком три роки. У відповідності до ст. 61 ЦПК України вирок суду по кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. 15.12.2005року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 471, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу [PERSON], продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], та зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру в Очаківській міській філії ММБТІ 06.06.2006 року за № 2589. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, передбачених п.3 ст. 203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як встановлено судом [PERSON] є власником спірної квартири і вона вибула із його володіння від злочинних дій іншої особи, без його волі, а тому [PERSON]В, не набула право на відчуження цієї квартири. Стаття 216 ЦК України містить положення про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що засвідчує факт повернення сторін у первісний стан. Добросовісність сторони, яка набула майно за таким правочином до уваги не береться. Щодо вимог позивача про виселення [PERSON] із спірної квартири, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки має розглядатись в іншому провадженні з додержанням вимог Житлового кодексу України з встановленням фактичних осіб, які користуються спірною квартирою. Представниками відповідача не надані докази того, що сім'я [PERSON] мешкає у даному приміщенні. Виходячи з викладеного позов підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в доход держави.

Outcome: partial