Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Світловодського міськрайонного суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Світловодське автотранспортне підприємство 13507" (далі – ВАТ "Світловодське АТП 13507") про внесення в трудову книжку правильних відомостей про роботу та про видачу підтверджуючої довідки для призначення пільгової пенсії та відшкодування моральної шкоди і просить суд зобов'язати ВАТ "Світловодське АТП 13507" внести правильні відомості про роботу в його трудову книжку та зробити запис за [NUMBER] наступного змісту: " [INFO] "; зобов'язати ВАТ "Світловодське АТП 13507" видати йому довідку на підтвердження стажу роботи [INFO] в період з 10 травня 1982 року по 09 березня 1989 року, необхідної для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; стягнути з відповідача на його користь 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 468,00 грн. судових витрат. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили суду, що [PERSON] був прийнятий на роботу [INFO] згідно наказу [NUMBER] від 10 травня 1982 року, звільнився за власним бажанням 09 березня 2008 року. На протязі всього періоду роботи на автотранспортному підприємстві працював водієм автобуса міських маршрутів, але в трудовій книжці позивача відповідачем неправильно вчинено запис щодо посади, на яку він був прийнятий: замість водія автобуса вказано [INFO] автомобіля, а в наказі при прийняття на роботу – [INFO] автобуса. Внесення правильних відомостей про роботу до трудової книжки позивача необхідне для оформлення пенсії на пільгових умовах. Позивач пояснив, що відповідач безпідставно відмовив йому у видачі довідки на підтвердження стажу роботи [INFO] з 10 травня 1982 року по 09 березня 1989 року, що підтверджується протоколом засідання комісії з розгляду заяв працівників підприємства про призначення пільгових пенсій від 05.09.2007 року, в зв'язку з чим, [PERSON] вимушений звернутися до суду з позовними вимогами про зобов'язання відповідача видати йому довідку на підтвердження стажу роботи [INFO] з 10 травня 1982 року по 09 березня 1989 року, яка необхідна для призначення йому пенсії на пільгових умовах. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач та його представник обгрунтовують тим, що відповідач порушив законне право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, приховав факт проведення засідання комісії з розгляду заяв працівників про призначення пільгових пенсій та прийняв незаконне рішення про відмову у видачі довідки, необхідної для призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідач спричинив позивачу моральні страждання, від яких з'явилися головні та сердечні болі, підвищення кров'яного тиску, безсоння та інші негативні наслідки нервових зривів. Представники відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що згідно наказу [NUMBER] від 10 травня 1982 року [PERSON] був прийнятий на роботу [INFO] з проходженням 18–ти денного стажування в АК – 1 з 10 травня 1982 року. З наказом про прийняття на роботу позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис в наказі. Цього ж дня до трудової книжки позивача був внесений запис за [NUMBER] наступного змісту " [INFO] ", наказ [NUMBER] від 10.05.1982 року. Відповідач визнає, що запис [NUMBER] в трудовій книжці позивача не повністю відповідає тексту наказу [NUMBER] від 10.05.1982 року про прийняття [PERSON] на роботу, разом з тим, вважає, що уточнення запису за [NUMBER] в трудовій книжці позивача не може слугувати підставою для видачі відповідачем довідки про те, що позивач з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року працював [INFO] , яка необхідна для призначення позивачу пільгової пенсії. Позивач був прийнятий на роботу в АК – 1, яка обслуговувала приміські та міжміські маршрути, що підтверджується наказами від 16.03.1979 року [NUMBER] , від 18.03.1982 року [NUMBER] , від 25.01.1988 року [NUMBER] , згідно якого [INFO] [PERSON] був закріплений за [INFO] . Посилання позивача на те, що він працював на міських маршрутах, документально не підтверджено. Крім того, на думку представників відповідача, позивач порушив строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, який становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, свідків, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу по Світловодському автотранспортному підприємству 10012 [NUMBER] від 10.05.1982 року [PERSON] був прийнятий на роботу [INFO] з проходженням 18–ти денного стажування в АК – 1 з 10.05.1982 року (а.с. 7). З наказом про прийняття на роботу позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис в наказі. До трудової книжки позивача був внесений запис за [NUMBER] наступного змісту " [INFO] " (а.с. 6). Запис за [NUMBER] в трудовій книжці позивача не відповідає тексту наказу [NUMBER] від 10.05.1982 року про прийняття [PERSON] на роботу, що є порушенням п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, що визнав представник відповідача. На засіданні комісії по трудових спорах ВАТ "Світловодське АТП 13507", яке відбулося 26.03.2008 року, на якому був присутній позивач, прийнято рішення привести запис за [NUMBER] у трудовій книжці [PERSON] у відповідність до наказу [NUMBER] від 10.05.1982 року, вчинивши запис наступного змісту: "Прийняти [PERSON] [INFO] " (а.с. 130). Позивач заперечує щодо вчинення такого запису, посилаючись на те, що він не працював в АК -1, просить зробити запис до його трудової книжки за [NUMBER] наступного змісту: " [INFO] ". Відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог, суд виходить з того, що позивач порушив строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, який становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач звільнився з роботи 09.03.1989 року за власним бажанням згідно наказу [NUMBER] від 06.03.1989 року. Трудову книжку [PERSON] отримав у день звільнення, про що свідчить його особистий підпис у книзі реєстрації обліку трудових книжок працівників ВАТ "Світловодське АТП 13507"( а.с. 83). Позивач мав можливість порівняти запис про прийняття його на роботу, вчинений у трудовій книжці, із записом у наказі [NUMBER] від 10.05.1982 року, згідно якого він був прийнятий на роботу, та звернутися до адміністрації підприємства для вирішення питання щодо приведення запису [NUMBER] в трудовій книжці у відповідність до наказу при прийняття на роботу. За умови не врегулювання вказаного питання з власником або уповноваженим ним органом, [PERSON] повинен був звернутися до комісії по трудових спорах відповідно до ст. 224 КЗпП України. Строк звернення до комісії по трудових спорах визначений ч. 1 ст. 225 КЗпП України і становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач звернувся до адміністрації підприємства не в 1989 році, а лише 12.07.2007 року із заявою про видачу йому довідки про те, що він працював на міських маршрутах 12,6 років, необхідної для призначення йому пільгової пенсії. Позивач звернувся з позовом до суду 01.10.2007 року, що є порушенням ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Підстави для поновлення пропущеного строку відсутні, оскільки строк пропущено без поважних причин. Суд не приймає доводи позивача відносно того, що перебіг строку звернення до суду необхідно рахувати з 21.09.2007 року, з моменту звернення представника позивача до ВАТ "Світловодське АТП 13507" із запитом про надання [PERSON] копії наказу [NUMBER] від 10.05.1982 року про прийняття його на роботу, у зв'язку з тим, що це протирічить ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Крім того, вимога про внесення правильних відомостей про роботу до трудової книжки позивача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зокрема Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, від 29.07.1993 року № 58, п. 2.4 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення...повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно до п. 2.9 вказаної Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача видати довідку на підтвердження стажу роботи позивача [INFO] з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року, необхідної для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд керувався слідуючим. Відповідно до п. "з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки – після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок). Порядок містить розділ "Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників", п. 20 якого передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до голови правління ВАТ "Світловодське АТП 13507" із заявою від 12.07.2007 року про видачу йому довідки про те, що він відпрацював [INFO] 12 років 6 місяців. Згідно резолюції голови правління від 23.07.2007 року зобов'язано відділ кадрів та відділ бухгалтерії підготувати довідку (а.с. 78). 05.09.2007 року відбулося засідання комісії ВАТ "Світловодсьуке АТП 13507" з розгляду заяв працівників підприємств про призначення пільгових пенсій, на якому комісія прийшла до висновку, що [PERSON] необхідно відмовити у видачі довідки, яка підтверджує стаж його роботи на підприємстві [INFO] за період з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року (а.с. 52). Відмова комісії мотивована тим, що [PERSON] був прийнятий на роботу до автоколони № 1, яка виконувала перевезення пасажирів на приміських та міжміських маршрутах, згідно наказів [NUMBER] від 25.01.1988 року та [NUMBER] від 09.08.1988 року [PERSON] [INFO] . 26.03.2008 року відбулося засідання комісії по трудових спорах ВАТ "Світловодське АТП 13507", на якому розлядалася заява позивача від 13.03.2008 року про внесення в його трудову книжку правильних відомостей про роботу за період з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року та видачу [PERSON] довідки на підтвердження стажу його роботи [INFO] за вказаний період. (а.с. 130). Позивач був присутній на засіданні комісії. Комісія по трудових спорах (протокол № 5 від 26.03.2008 року) вирішила надати довідку [PERSON] про те, що він в період з 10.05.1982 року по 06.03.1989 року працював [INFO] 5 років 18 днів. Позивач не погоджується з рішенням комісії по трудових спорах від 26.03.2008 року, посилається на те, що він з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року працював виключно на міських маршрутах. В обґрунтування своїх доводів посилається на пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зазначає, що він працював разом з ними на міських маршрутах, [PERSON] та [PERSON] оформлено пенсії на пільгових умовах, відповідно, і він має право на пенсію на пільгових умовах. Суд не приймає доводи позивача відносно того, що він не працював в АК-1, яка обслуговувала приміські та міжміські маршрути, а працював виключно на міських маршрутах з 10.05.1982 року по 09.03.1989 року. Вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме: наказом [NUMBER] від 16.03.1979 року (а.с. 68-72), наказом [NUMBER] від 18.03.1982 року (а.с.73-76), наказом [NUMBER] від 27.02.1985 року (а.с. 135- 136), з яких вбачається, що АК № 1 обслуговувала міжміські та приміські маршрути, наказом [NUMBER] від 15.10.1980 року (а.с. 132), наказом [NUMBER] від 15.10.1980 року (а.с. 133), якими визначено міські та приміські маршрути, наказом [NUMBER] від 25.01.1988 року, згідно якого [PERSON] здійснював перевезення пасажирів на приміському маршруті "Світловодськ-Кременчук" (а.с. 25-27), наказом [NUMBER] від 09.08.1988 року, згідно якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення фінансової дисципліни на маршруті "Світловодськ-Кременчук" (а.с. 28), наказом [NUMBER] від 21.09.1984 року, який підтверджує роботу позивача на приміському маршруті "Обеліск – Сади" (а.с. 134). Посилання позивача на те, що він працював виключно на міських маршрутах, документально не підтверджено. Відповідно до ч. 2 п. 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. Таким чином, пояснення свідків на які посилається позивач, не можуть бути доказом виконання останнім роботи по перевезенню пасажирів на міських маршрутах. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законні права позивача не були порушені відповідачем, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, в зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed