Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи - Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького про визнання права малолітнього [PERSON] на державну допомогу при народженні дитини, як другої дитини та стягнення недоплаченої суми державної допомоги. У попередньому судовому засіданні за клопотанням позивача було залучено як співвідповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. При розгляді справи позивачем та її представником - адвокатом Доценко В.О. неодноразово уточнювалися позовні вимоги шляхом подання письмових уточнень (а.с. 41-43, 50). З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить визнати її право, як законного представника малолітнього [PERSON], [INFO], на державну допомогу при народженні другої дитини, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації призначити їй, як законному представнику малолітнього [PERSON], недоплачену суму державної допомоги при народженні дитини в розмірі 12 760 грн. та стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоплачену суму допомоги. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] народився її племінник - [PERSON]. Матір'ю дитини - [PERSON] є її рідна сестра [PERSON], яка має ще одну дитину - [PERSON], [INFO]. Тобто, [PERSON] є другою дитиною своєї матері. З 23.02.2009 року по 13.04.2009 року малолітній [PERSON] перебував у Київському міському будинку ім. М.М. Городецького, що знаходиться у смт. Ворзель Київської області. За заявою адміністрації цього дитячого закладу Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області була призначена державна допомога при народженні дитини в розмірі 12 240 грн. Посилаючись на ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п. 13 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року, позивач зазначає, що допомога при народженні дитини надається у розмірі 12 240 грн. - на першу дитину та 25000 грн. - на другу дитину, тобто державна допомога при народженні [PERSON], як другої дитини своєї матері, мала б бути призначена в розмірі 25 000 грн. Мати дитини - [PERSON] ніяких видів допомоги на дитину не оформлювала і не отримувала. Починаючи з 13.04.2009 року, малолітній [PERSON] фактично проживає в родині позивача за адресою: [ADDRESS]. Забравши дитину з Дитячого будинку, вона ([PERSON].) 27.05.2009 року письмово звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про нарахування державної допомоги при народженні дитини та інших соціальних виплат, проте їй було повідомлено, що вона не має статусу опікуна дитини, а тому і не має права на отримання державної допомоги, що призвело до написання нею заяви про повернення документів. 27.07.2009 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва її було призначено опікуном малолітнього [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON]. 20.08.2009 року вона вдруге, як опікун дитини, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про продовження виплат при народженні дитини (другої), але їй було відмовлено з посиланням на п. 13 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року, відповідно до змісту якого допомога при народженні дитини до моменту встановлення опіки вже була призначена, а виплата допомоги опікуну продовжується в розмірі вже призначеної допомоги. Оскільки на час звернення до суду вона продовжує отримувати державну допомогу на малолітнього [PERSON] у розмірі, встановленому для першої дитини, хоча і у неї , і в її сестри [PERSON] був другою дитиною, що призвело, згідно зі ст. 1173 ЦЦК України до майнової шкоди - втрати права на державну допомогу при народженні дитини в розмірі 12 760 грн., [PERSON] просить захистити її порушене право та задовольнити позовні вимоги з урахуванням поданих уточнень в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги [PERSON] з урахуванням уточнень, просив їх задовольнити, зазначивши, що якби представниками відповідачів були б надані кваліфіковані роз'яснення [PERSON] з приводу того, що за призначенням допомоги мають звернутися протягом 12 місяців з моменту народження дитини батьки дитини, то порушення права малолітнього не відбулося б, біологічна мати дитини - [PERSON] могла б вчасно звернутися до органів соціального захисту за призначенням допомоги при народженні другої дитини за місцем свого проживання, а на сьогодні ця можливість втрачена. Необізнаність позивача в чинному законодавстві, на його думку, не може бути підставою для позбавлення законного права малолітньої дитини на отримання допомоги від держави, тому це право має бути відновлене рішенням суду. Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 20-22), просила в позові відмовити. Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат [PERSON] проти позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.55- 56), просила в позові відмовити. Представники третіх осіб - Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили листи, згідно яких не заперечують проти розгляду справи в їх відсутність (а.с. 36, 38). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши доказі в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (а.с. 6). Батьками [PERSON], згідно свідоцтва про народження, є [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 16), її батьками є [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). Таким чином, [PERSON], [INFO], є другою дитиною своєї матері - [PERSON], що зазначено також у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини (а.с. 5) Через неналежне виконання своїх батьківських обов'язків матір'ю дитини - [PERSON] по відношенню до свого малолітнього сина, [PERSON] був вилучений з сім'ї та доставлений до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де перебував до 13.04.2009 року (а.с. 11- 13). З довідки Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.03.2009 року вбачається, що мати малолітнього [PERSON] [PERSON] на обліку не перебуває і ніяких видів допомоги на дитину не оформлювала (а.с. 15). За заявою адміністрації Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, з 03 березня 2009 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області була призначена державна допомога при народженні на дитину [PERSON] , [INFO], в розмірі 12 240 грн., який на час призначення допомоги перебував в Київському міському будинку дитини ім.. М.М. Городецького. Вказана допомога перераховувалася щомісячно на особистий рахунок дитини та була виплачена за період з 01.01.2008 року по 30.04.2009 року в сумі 8 520 грн. (а.с. 25-29). Починаючи з 13.04.2009 року, малолітній [PERSON] фактично проживав в родині позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується також актом про вибуття дитини в сім'ю (а.с. 11). Забравши дитину з Дитячого будинку, [PERSON] 27.05.2009 року письмово звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про нарахування їй державної допомоги при народженні дитини та інших соціальних виплат, проте 01.06.2009 року на підставі її власноруч написаної заяви про повернення їй всіх документів, документи були їй повернуті. Дані обставини встановлені з показань позивача [PERSON], крім того, підтверджуються показаннями свідка [PERSON], яка є працівником відділу прийому громадян Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Книгою реєстрації заяв та документів, яка була оглянута в судовому засіданні учасниками судового процесу. 27.07.2009року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] було призначено опікуном малолітнього [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] (а.с. 12-14). Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалося і 07.08.2009 р. набрало законної сили. 20.08.2009року [PERSON], як опікун дитини, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про продовження виплат при народженні дитини (другої дитини), але їй було відмовлено з посиланням на п. 13 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року, відповідно до змісту якого допомога при народженні дитини до моменту встановлення опіки вже була призначена, а тому виплата допомоги опікуну продовжується у такому самому розмірі. На даний час [PERSON] продовжує отримувати державну допомогу на малолітнього [PERSON] у розмірі, встановленому для першої дитини. Умови призначення і виплати окремих видів державної допомоги сім'ям з дітьми регулюються Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до вимог частини першої ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках, передбачених цим Законом та іншими законами України. Одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини (ст. З «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»). Таким чином, право на вказаний вид допомоги мають не діти, як зазначає позивачка в позовній заяві, а громадяни України - батьки, усиновлювачі, опікуни, в сім'ях яких виховуються та проживають ці діти. Згідно з пунктом 13 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року зі змінами та доповненнями «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини, яка народилася після 31 грудня 2007 р., надається у розмірі 12 240 гривень - на першу дитину, 25 000 гривень - на другу дитину, 50 000 гривень - на третю і наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні першої дитини в сумі 4 800 гривень, другої дитини - 4 840 гривень, третьої та наступної дитини - 5 000 гривень, решта суми на першу дитину виплачується протягом наступних 12 місяців (620 гривень щомісяця), на другу дитину -24 місяців (840 гривень щомісяця), на третю і наступну дитину - 36 місяців (1250 гривень щомісяця) рівними частинами. Розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. У разі народження двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною. Допомога при народженні дитини призначається опікуну на кожну взяту під опіку дитину у розмірі, установленому при народженні першої дитини. Якщо допомога при народженні дитини вже була призначена до моменту встановлення опіки, виплата допомоги опікуну продовжується у такому самому розмірі. У разі влаштування дитини до дитячого закладу на повне державне утримання допомога призначається і виплачується в розмірі, встановленому для першої дитини, шляхом перерахування коштів на відкритий в установі уповноваженого банку рахунок дитини в порядку, затвердженому Мінпраці, Мінфіном, МОЗ, МОН і Мінсім'ямолодьспортом. На час перебування в дитячому закладі, малолітній [PERSON], [INFO] мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування і знаходився на повному державному утриманні в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького. Таким чином, суд вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, призначивши допомогу при народженні дитини [PERSON] в розмірі 12 240 грн. (на момент звернення дитячого закладу - Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького з заявою про призначення допомоги при народженні дитини), діяло у відповідності до абз. 6 п. 13 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 року. Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», така одноразова допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини, а усиновителям на підставі рішення про усиновлення, за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та її чоловік усиновили дитину - хлопчика [PERSON], [INFO], зі зміною прізвища та імені цієї дитини, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду міста Києві від 13 жовтня 2009 року, справа № 2-0-172/1-09р. Після усиновлення дитині змінено прізвище, ім'я та по батькові на [INFO], [INFO] (а.с. 51). Згідно з п. 42 постанови КМУ №1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» допомога при усиновленні дитини призначається особам, які усиновили дитину після 1 січня 2009 року, незалежно від одержання на дитину інших видів допомоги. Допомога при усиновленні дитини призначається на кожну дитину у розмірі та в порядку, що встановлені для виплати допомоги при народженні першої дитини, на дату набрання законної сили рішенням про усиновлення, а відповідно до абз. 5 п. 13 зазначеної постанови, якщо допомога при народженні дитини вже була призначена до моменту встановлення опіки, виплата допомоги опікуну продовжується у такому самому розмірі. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вважає встановленим те, що Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації тільки продовжує виплату позивачці вже призначеної раніше допомоги при народженні дитини Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області. Суд бере до уваги те, що біологічні батьки усиновленого хлопчика - [PERSON] не скористалися своїм правом на звернення за призначенням державної допомоги при народженні дитини і це їх право було втрачено за спливом передбаченого законодавством строку для звернення за таким видом допомоги (12 місяців з дня народження дитини). Суд не може вважати обґрунтованими твердження представника позивача про те, що якби позивач отримала кваліфіковану консультацію від працівників Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, то мала б змогу поговорити зі своєю сестрою - матір'ю дитини, а остання могла б звернутися до органів соціального захисту за місцем свого проживання з відповідною заявою та отримати державну допомогу в розмірі 25 000 грн., оскільки юридична необізнаність позивача, суперечності в законодавстві не можуть свідчити про незаконність діянь державних органів, закони та інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами України та можливість людини дізнатися про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання людини. З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає. Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито». Статтею 79 ЦПК України передбачено перелік судових витрат по справі, до яких зокрема, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - це витрати, пов'язані з інформуванням учасників цивільного процесу про хід і результати розгляду справи, які мають бути сплачені в розмірі, передбаченому постановою КМУ № 1258 від 21.12.2005р. в редакції від 05 серпня 2009 року № 825 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів», а саме - 120, 00 гривень з розгляду спорів майнового характеру. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не сплачено витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, також не подано доказів звільнення від їх сплати, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві витрати на інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 120, 00 гривень. Відповідно до ст.ст. 209, 218 ЦПК України судом оголошено в судовому засіданні 19.01.2010 року вступну та резолютивну частину рішення, повний текст рішення складений 20.01.2010 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved