Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на будинковолодіння до відповідачів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в [INFO]році він одружився із відповідачкою [PERSON] і від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] року народження. Подальше спільне сімейне життя в них не склалося і в [INFO] році вони шлюб розірвали та поділилися майном колгоспного двору. Відповідачці виділено половину будинку із східної сторони, а йому другу половину із західної сторони. Неповнолітньому сину було виділено стайню. З цим рішенням він був згідний, оскільки бувша дружина перейшла проживати до іншого чоловіка, а він залишився проживати із сином. Приблизно в [INFO]році син одружився і перейшов проживати до своєї дружини. Він теж знайшов собі дружину з якою побудували літню кухню, оборіг, вбиральню, стайню та викопали криницю. Стару стайню розбили, оскільки вона розвалилася. Рішенням виконкому Верховинської селищної ради визнано право власності на самовільно споруджені господарські споруди і Коломийським МБТІ видано йому свідоцтво на право власності на &frac12; частину нерухомого майна. Він разом із дружиною проводили ремонт всього будинку, так як син і дружина не проживають там більше 30 років. З цих підстав просив визнати за ним право власності на все будинковолодіння. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, просить -2- визнати за ним право власності на &frac12; частину житлового будинку та господарські споруди: літню кухню, оборіг, вбиральню, стайню та криницю. Відповідачка [PERSON] підтвердила фактичні обставини справи, що вона із [INFO] року не проживає в спірному господарстві та пояснила, що в половині будинку, яка виділена їй рішенням суду залишився проживати син [PERSON], який і проживає на даний час. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що рішенням суду стайню виділено йому. Крім цього він допомагав батькові викопати криницю і перебудувати стайню, а тому він теж має на них право. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Із рішення народного суду Жаб'євського району від 09 лютого [INFO] року видно, що за позовом [PERSON] до [PERSON] проведено розподіл майна колгоспного двору, згідно якого їй виділено половину будинку із східної сторони, а йому другу половину із західної сторони. Неповнолітньому сину було виділено стайню. Рішенням народного суду Верховинського району від 27 жовтня 1981 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні половиною житлового будинку, його західної частини. Після цього, 18 березня 1982 року, рішенням народного суду Косівського району закрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні сараєм, оскільки було встановлено, що старий сарай, який був виділений позивачу рішенням суду був розміром 3х2 м, а новий 5х6 м і побудований без відповідного дозволу, що було самовільним будівництвом. На підставі рішення виконавчого комітету від 22.12.2004 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно в розмірі &frac12; частки [PERSON] і зазначено, що воно складається із житлового будинку, площею 45.1 кв. м, житловою площею 30.2 кв. м, літня кухня, стайня, оборіг, вбиральня, криниця. З наведеного випливає, що сарай, який був виділений відповідачу [PERSON] побудований на іншому місці, іншими розмірами, був самовільним будівництвом і тільки в 2004 році рішенням селищної ради самовільне будівництво було узаконено. Будівництво проводив позивач по справі, [PERSON]. Посилання відповідача [PERSON]на те, що він допомагав батькові у будівництві сараю і тому теж має право на нього, суд не може взяти до уваги, оскільки як встановлено в судовому засіданні на час будівництва сараю він був неповнолітній. Зустрічного позову про визнання прав власності на сарай не заявив. Відносно інших господарських споруд: літньої кухні, оборогу, вбиральні та криниці у відповідачів не має заперечень проти того, що їх побудував позивач. При таких обставинах, оскільки самовільне побудовані господарські споруди узаконені рішенням селищної ради від 22.12.2004 року і встановлено, -3- що вони побудовані позивачем, а тому на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України за ним слід визнати право власності на ці господарські споруди, про що слід внести відповідні зміни у видане йому свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Що стосується житлового будинку, то в судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги і не претендує на половину будинку, яка була виділена його бувшій дружині рішенням суду у [INFO] році, на другу половину будинку він має свідоцтво про право власності, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial