Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

У січні 2009 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду м.\~Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON]В, що сталася 30.10.2007 року на вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську з вини відповідача, належний позивачеві [PERSON] автомобіль [NUMBER], отримав технічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна та моральна шкода. На підставі викладеного позивачі просили суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 6.628, 86 грн. на користь [PERSON], у відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 2.000, 00 грн., на користь [PERSON] 4.000, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 41, 43). Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення у пресі, що є підставою для вирішення справи у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.12.2007 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Близько 18:30 годин зазначеного дня відповідач, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем «Дача», д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, в порушення вимог п. 13.1., п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку і не дотримав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], що рухався попереду і зупинився. Зазначений автомобіль належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6) і на той час знаходився під керуванням [PERSON] Зазначені фактичні обставини спірної ДТП, а також наявність вини [PERSON] в її скоєнні, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2007 року, якою відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок спірної ДТП, відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця (а.с. 12-35) склав 6.278, 86 грн. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, окремо зазначених в законі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками вважаються зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи, що спірна ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з нього на користь позивача [PERSON] суми у розмірі 6.278, 86 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Також підлягають задоволенню на підставі ст. 22 ЦК України позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 350, 00 грн. (а.с. 11). Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Не викликає сумнівів, що внаслідок спірної ДТП позивачеві [PERSON] була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, пов'язаних з нервовим стресом під час зіткнення автомобілів, пошкодженням і неможливістю експлуатації транспортного засобу, що перебував у його користуванні, необхідністю участі за рахунок особистого часу в оформленні ДТП в органах ДАІ. Разом з тим, суду не надані будь-які докази, що об'єктивно свідчили б про істотність заподіяної йому моральної шкоди і настання внаслідок спірної ДТП суттєвих негативних наслідків для його психологічного та фізичного стану. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги у відповідній частині такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 300, 00 гривень. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки факти заподіяння їй тілесних ушкоджень та подальшого лікування, як і факт перебування її в автомобілі [NUMBER], під час спірної ДТП, не підтверджуються матеріалами справи, а отже не можуть вважатися доведеними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладають на сторону, проти якої ухвалене рішення суду, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial