Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

17.02.2010 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на частку в спільному майні подружжя, яке було набуте з [PERSON] за час зареєстрованого шлюбу, а саме на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області та на земельну ділянку загальним розміром 0,125 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою : вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області та на земельну ділянку загальним розміром 0,065 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за тією ж адресою; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області та на земельну ділянку загальним розміром 0,0833 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою : вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області та на земельну ділянку загальним розміром 0,0433 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за тією ж адресою; визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області та на земельну ділянку загальним розміром 0,0416 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою : вул. Калініна, 3 с. Горобіївка Бориспільського району Київської області на земельну ділянку загальним розміром 0,021 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за тією ж адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 22.05.2009 року. У встановлений законом строк вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 22-. Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] Вона є спадкоємицею майна 2/3 частини спадкового майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якого відмовилась на її користь дочка [PERSON], спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна є [PERSON] До складу спадкового майна заповідача входить нерухоме майно та земельна ділянка, які знаходиться в с. Горобіївка, Бориспільського району по вул. Калініна, 3. Дане майно було придбано нею та спадкодавцем під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя. Будівництво даного будинку закінчилось в 2004 році, однак введенн в експлуатацію та реєстрація права власності на перебудований житловий будинок не здійснювались. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, пояснила, що, згідно п. 1.5 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов»язаних із видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя передбачено, що не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка на лужала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності , оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення частки спадкодавця у спільному майні, в зв»язку з чим дане питання вирішується спадкоємцями в судовому порядку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява, в якій [PERSON] сільська рада з позовом [PERSON] погоджується, заперечень немає та просить слухати справу без представника сільської ради. Відповідач [PERSON] не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена, про причину неявки суд не повідомила, ніяких пояснень чи заперечень стосовно позовної заяви до суду не направила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO], зареєстрованому [INFO] в м. Києві Дарницького РАЦСУ, актовий запис № 1338 /а.с.-4/. Від їх шлюбу народились двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7, 8). 22 травня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 144013, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві /а.с.- 6/. Спадкоємцями після його смерті є позивачка [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідки 22-ї Київської державної нотаріальної контори від 30.12.2009 року № 342/2-14, було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON], спадкоємцями майна померлого [PERSON] є дружина померлого [PERSON], [PERSON], яка відмовилась від належної частки на користь своєї матері та [PERSON] ( а.с. 20). В судовому засідання встановлено, що під час шлюбу позивача та спадкодавця, а саме 17.05.1988 року спадкодавцем [PERSON] було придбано житловий будинок в с. Горобіївка, Бориспільського району Київської області і розташований на земельній ділянці радгоспу «Промінь», розміром 0,08 га, що підтверджується договором купівлі-продажу ( а.с. 10). На даний житловий будинок 16.06.2009 року був виготовлений технічний паспорт на ім»я спадкодавця [PERSON] ( а.с. 12-16). Згідно довідки № 2501 від 02.12.2009 року [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області виданій [PERSON], згідно з записом в по господарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради померлому [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок № 3 по вул. Калініна в с. Горобіївка Бориспільського району Київської області, в даному будинку ніхто не зареєстрований ( а.с. 17). Земельна ділянка на якій побудований вище зазначений житловий будинок приватизована, державний акт видано на ім»я спадкодавця [PERSON] ( а.с. 32). Відповідно до вимог ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За змістом ч. 2, 3 ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Згідно з висновком відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації від 11.01.2010 року № 28 станом на 21.12.2009 року земельна ділянка знаходиться в с. Горобіївка вул. Калініна, 3 забудована цегляним житловим будинокм, господарчими спорудами : сарай-гараж-літня кухня, колодязь питний, альтанка, колонка питна, убиральня; будівельний паспорт на земельну ділянку видавався на ім»я [PERSON]; нормативні відстані відносно червоних ліній вулиці щодо розташування житлового будинку витримані; житловий будинок по площам приміщень та розташуванню на земельній ділянці відповідає діючим Державним будівельним нормативам та правилам; нормативні відстані відносно червоних ліній вулиці не витримані, щодо розташування господарських споруд, які позначені на графічному матеріалі за № 2 (сарай-гараж-літня кухня) та № 4 (альтанка); господарські споруди позначені під № 2 ( сарай-гараж-літня кухня) та № 6 ( убиральня) розташовані на межі земельної ділянки, що не відповідають діючим Державним будівельним нормам та правилам. При перспективі перебудови будівель і споруд на земельній ділянці слід врахувати діючі Державні будівельні норми і правила ( а.с. 19). З наданих суду документів, встановлено, що істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві будинку та господарських споруд по вул. Калініна, 3 в с. Горобіївка Бориспільського району допущено не було. Таким чином, [PERSON], який на відведеній йому для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці збудував жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами без належно затвердженого проекту, проте без істотних порушень та з дотриманням будівельних норм та правил, він на момент смерті набув право власності на зведені ним будівлі, споруди. Права інших осіб при цьому порушено не було. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1,2,3 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з вимогами частин 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частин 1,2 статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованими по вул. Калініна, 3 в с. Горобіївка Бориспільського району Київської області, є спільною сумісною власністю позивача та її померлого чоловіка [PERSON], оскільки був побудований ними під час шлюбу. Так, за змістом ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] на момент смерті не отримав свідоцтво про право власності та не зареєстрував його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації, проте право власності в порядку спадкування має бути визнано за позивачем та відповідачем [PERSON] у визначених позивачем частках. В частині визнання права власності на земельну ділянку суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних пістав. Відповідно до державного акту серії КВ 003775 [PERSON], який мешкає в м. Києві, вул. Раїси Окіпної б. 9, кВ. 92 на підставі рішення [PERSON] сільської ради Бориспільського району від 05.07.1995 року йому передно у приватну власність земельну ділянку площею 0.38 га, яка розташована на території с. Горобіївка, Бориспільського району, землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0, 25 га та ведення особистого підсобного господарства 0, 13 га, державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119, видано 19 березня 1997 року ( а.с. 32). Згідно ст. ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, згідно інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року № 283/8882, ч. 1 п.п. 3,4 нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії видають свідоцтва про право на спадщину, видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Ч. 242 при видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя нотаріус вимагає, крім свідоцтва про смерть, документ, який посвідчує шлюбні відносини. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявленого позивачем позову в частині визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за позивачем та відповідачем у визначених позивачем частках, а в частині визнання права власності на земельну ділянку слід відмоввити, оскільки на земельну ділянку виданий на ім»я спадкодавця правовстановлюючий документ. На підставі викладеного,

Outcome: partial