Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

25.01.2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], 3-і особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], ЗАТ АКБ «ОТП Банк» про визнання частини шлюбного договору недійсним на х/г частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 14.12.2007 року по 15.11.2008 року. До укладання шлюбу 30.11.2007 року між ним та відповідачкою було укладено шлюбний договір. Після розірвання шлюбу майно, набуте ними у шлюбі не було розділене. Пункт 1.3 шлюбного договору не відповідає вимогам діючого законодавства і підлягає скасування. Квартира, яка була придбана відповідачкою у шлюбі, також належить йому на праві спільної власності. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання зявилася. Проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] надала заперечення на позов, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що шлюбний договір між позивачем та відповідачкою було укладено відповідно до вимог чинного законодавства. Просила розглядати справу у її відсутність ЗАТ АКБ «ОТП Банк» заперечення на позов не надав, представник в судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши пояснення позивача,представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON], перед укладенням шлюбу, маючи намір врегулювати майнові відносини між ними як подружжям і визначити їхні майнові права й обовязки, уклали шлюбний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 14 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.11.2008 року. Згідно кредитного договору №МЬ - 701/158/2008 від 07.03.2008 року Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] уклали договір,згідно якого банк надав позичальнику кредит на придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] в розмірі 70550,00 доларів СІЛА. Згідно договору купівлі-продажу від 07.03.2008 року укладеному між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. П.1.3 Шлюбного договору від 30.11.2007 року, укладеному між сторонами по справі, майно, яке було нажите ними під час шлюбу, є спільною сумісною власністю за винятком майна, яке підлягає державній реєстрації, яке є (буде) особистою приватною власністю кожного із подружжя, на чиє імя воно буде зареєстровано. Так під майном, яке підлягає державній реєстрації, «сторони» розуміють: квартира чи будинок, придбаний однією із сторін (незалежно від того, яким чином придбано квартиру чи будинок - готівковий розрахунок, безготівковий розрахунок, розстрочка, кредитний договір). Розміну та розподілу вищевказане майно під час шлюбу та після його розірвання не підлягає. У випадку обміну вищевказаного майна, право власності на нього зберігається за стороною, на яку воно було зареєстровано до обміну; транспортні засоби, придбані однією із сторін (незалежно від того, яким чином буде придбано транспортний засіб готівковий рахунок, безготівковий рахунок, розстрочка, кредитний договір); внески та частки внесок, паї та долі у Статутному фонді підприємств будь-якої форми власності, а також прибутки від діяльності вищевказаних підприємств; акції та цінні папери підприємств незалежно від їх форми власності. Суд зазначає, що в п.1.3 шлюбного договору від 30.11.2007 року, сторони визначили порядок виникнення права власності на майно, яке може бути придбаним подружжям або одним із них в майбутньому, в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. В ч.4 «заключні положення» шлюбного договору зміст статей 355,362,364 Цивільного кодексу України та статей 92-103 Сімейного кодексу України нотаріусом розяснено, також розяснено правові наслідки обраного сторонами правового режиму майну. Посилання позивача на те, що п.1.3 шлюбного договору прямо протирічить вимогам закону, а саме ч.5 ст.93 Сімейного кодексу України, згідно якого по шлюбному договору не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. Згідно ч.З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано доказів тих обставин, на які він посилається. На підставі вищевикладеного суд відмовляє позиву в задоволенні позову.

Outcome: dismissed