Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-02 00:00:00

Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні з наданими поясненнями позивача щодо причин припинення подружніх стосунків та фактичного розпаду сімї погодився, позовні вимоги по суті справи визнав, не заперечував проти їх задоволення, дав згоду на стягнення аліментів, у розмірі, що пропонуються позивачем. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: свідоцтво серії 1-ЕД №137392 видане 02 серпня 2003р. про одруження, в якому вказано, що гр. [PERSON], 12 липня 1980р.н. і гр. [PERSON], 11 грудня 1983р.н., одружились 02 серпня 2003 року про що в книзі реєстрації актів про одруження 2003року серпні місяці 02 числа зроблено запис за № 69; прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON]; копія свідоцтва серії І-ЖД № 054738 про народження - [PERSON], народився 19 серпня 2006року, про що в Книзі реєстрації народжень 2006 року серпні місяці 22 числа зроблено відповідний актовий запис за № 164, згідно з яким батьком дитини є [PERSON], мати є [PERSON] [PERSON]; копія свідоцтва серії 1-ЖД № 148685 видане 12 вересня 2008році про народження - [PERSON], народився 10 вересня 2008 року, про що в Книзі реєстрації народжень 2008 року вересні місяці 12 числа зроблено відповідний актовий запис за № 197, згідно з яким батьком дитини є [PERSON], мати є [PERSON] [PERSON]; копія довідки серії АГ № 029233 з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; копія довідки № 1184/1 від 28.07.2009р. про те, що гр. [PERSON] не працює, трудової книжки не має; довідка № 70 з місця роботи [PERSON] де вказана заробітна плата щомісячно у 2009р.; копія паспорта гр. [PERSON] серії КМ №228732 виданий 30 березня 2004р. з відміткою про шлюб з гр. [PERSON]В; договір № 07-09 про надання юридичних(адвокатських) послуг від 27 липня 2009р.; копія паспорта гр. [PERSON] серії КК № 465842 виданий 14 квітня 200року з відміткою про шлюб з гр. [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 02 серпня 2003році гр. [PERSON], 11 грудня 1983р.н. та гр. [PERSON], 12 липня 1980р.н. одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2003року серпні місяці 02 числа зроблено запис за № 69, і зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актив громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, після одруження позивач обрав прізвище «[PERSON] [PERSON]». Від шлюбу у них народились діти: [PERSON], 19 серпня 2006р.н. та [PERSON], 10 вересня 2008р.н. Позивач також пояснив, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. На даний час, вже більш двох місяців, шлюбні відносини фактично між ними припинені. Проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, інтересам дітей, тому позивач вважає неможливим збереження сімї. Як зазначив позивач, її стало відомо, що у відповідача є інша жінка з якою він зараз разом проживає і планує у майбутньому створити нову сімю. Відповідач з цім погодився, сказав що це відповідає дійсності. За загальним рішенням між позивачем і відповідачем діти залишаться проживати разом з гр. [PERSON] [PERSON] Позивач вказала, що після припинення шлюбних відносин відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча згідно із законом як батько зобов'язаний це робити. В даний час діти живуть разом з позивачем, усі обовязки, щодо утримання та виховання несе самостійно. Старший син ходить у дитячий садок, на що у позивача бракує грошей і тому вона бажає отримувати від відповідача фіксовану суму коштів кожен місяць. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча, має постійну роботу, отримує щомісячно заробітну плату і за останні шість місяців середньомісячний заробіток складає 1501грн.73коп. Позивач у теперішній час не працює, у звязку з доглядом за дитиною, сином [PERSON], до трьох років. Виходячи з цього вона вважає, що відповідач повинен її утримувати до досягнення трьох років молодшим сином, [PERSON], у звязку з цім, у ході судового засідання позивач надав уточнення до позовної заяви. Інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Спору про поділ майна, що є їхньої спільною сумісною власністю, не виникає. Таким чином, позивач просить постановити рішення яким: 1 - розірвати шлюб між нею та відповідачем; 2 постановити рішення яким присудити з гр. [PERSON] на її користь кошти на утримання(аліменти) дітей [PERSON], 19 серпня 2006р. та [PERSON], 10 вересня 2008р., щомісячно в розмірі 1/3 частки від заробітної плати та інших доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до досягнення повноліття [PERSON], а потім в розмірі 1/4 заробітної плати та інших доходів відповідача, до досягнення повноліття [PERSON], 3 постановити рішення яким стягнути з відповідача гр. [PERSON] на її користь кошти на її утримані у розмірі рівня забезпечення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб 187,5 гривень, з 01 серпня 2009 року до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на її(позивача) утримання, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, їх сумісне співжиття надає шкоду їх інтересам, між сторонами втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Від пропозиції суду про надання сторонам можливості для примирення, налагодження шлюбних відносин, вони відмовились. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи надання на утримання (добровільну сплату аліментів) дітей між сторонами не досягнута до ухвалення рішення судом, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в повному обсязі. Також згідно з ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України « Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.» Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009рік» від 26.12.2008року № 835-VІ «… рівень забезпечення прожиткового мінімуму(гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» встановлюється: для працездатних осіб у сумі 133 гривні, непрацездатних осіб 187,5 гривні…»

Outcome: approved