Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

Позивачів звернулися до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначили, що 28.03.1995 року за № 48 був наданий ордер на жиле приміщення [PERSON] та членам її сімї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру, яка розташована в [ADDRESS]. В червні 2004 року за згодою [PERSON] позивачі вселилися у вказану квартиру. З того часу вони проживають у спірній квартирі, користуються нею та сплачують комунальні послуги. В серпні 2004 року [PERSON] та члени її сімї виїхали до Росії, де і проживають по даний час. 30 серпня 2001 року рішенням міськвиконкому [PERSON] міської ради було видане охоронне свідоцтво (броня) на вищевказану квартиру. 06.08.2009 року позивач звернувся до [PERSON] ЖЕК з метою укладення договору найму на вказану квартиру, однак йому було відмовлено, в звязку з відсутністю у нього документів які б підтверджували право власності на квартиру. Просили визнати незаконною відмову [PERSON] ЖЕК про укладання договору найму на квартиру [ADDRESS]; зобовязати [PERSON] ЖЕК укласти з [PERSON] та [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS]; зобовязати відділ приватизації житлового фонду виконавчого комітету [PERSON] міської ради здійснити приватизацію та передати їм в рівних частках у приватну власність квартиру [ADDRESS] безоплатно. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради проти позову заперечила, посилаючись на відсутність у позивачів ордеру на вказане житло. Представник відповідача [PERSON] ЖЕК позов в частині , що стосується визнання дій [PERSON] ЖЕК та зобовязання укласти договір найму визнав, в іншій частині проти позову не заперечив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.03.1995 року за № 48 був наданий ордер на жиле приміщення [PERSON] та членам її сімї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру, яка розташована в [ADDRESS]. В червні 2004 року за згодою [PERSON] позивачі вселилися у вказану квартиру. В серпні 2004 року [PERSON] та члени її сімї виїхали до Росії, де і проживають по даний час. 30 серпня 2001 року рішенням міськвиконкому [PERSON] міської ради було видане охоронне свідоцтво (броня) на вищевказану квартиру. Проти вказаних обставин справи сторони не заперечували та вони відповідно статті 61 ЦПК України доведенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЖК України жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направленні на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу Згідно до статті 75 ЖК України у разі бронювання жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної у місті [PERSON] народних депутатів за місцем знаходження приміщення, що бронюється, видає наймачеві або членові його сімї охоронне свідоцтво (броню). У разі виникнення спору питання вирішується в судовому порядку. Статтею 76 ЖК України передбачено, що якщо наймач та члени його сімї не повернулись у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розірвано в судовому порядку. З пояснень позивачів та їхнього представника видно, що позивачі почали проживати у спірній квартирі червня 2004 року. З того часу позивачі сплачували комунальні послуги за квартиру та здійснювали інші платежі за користування газом, водою, електроенергією, тепломережею та інше. Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме: договором про надання послуг з газопостачання від 13.11.07 № 82528, № 82528 від 19.01.2004 року укладеним між ВАТ Київоблгаз та [PERSON]; розрахунковою книжкою по оплаті за газ та інші послуги газового господарства; договором про користування електричною енергією від 16.01.2004 року укладеним між ВАТ Київобленерго та [PERSON] від 16.01.2004 року. Відповідно довідки Форма № 3 виданої [PERSON] ЖЕК [ADDRESS] особовий рахунок відкрито на [PERSON] та з 22.06.2004 року у даній квартирі проживають [PERSON] і [PERSON] З пояснень представника відповідача [PERSON] ЖЕК вбачається, що відповідач погоджується з вимогами позову в частині визнання дій неправомірними та зобовязанням укласти договір найму з позивачами. Попередній договір найму не було розірвано, оскільки відповідача не контролював питання зміни мешканців які проживають у спірній квартирі. Враховуючи, що відповідач позов визнав, та те що визнання позову не суперечить інтересам інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем. Також з матеріалів справи вбачається, що на спірну квартиру було видано охоронне свідоцтво (броня) 30 серпня 2001 року у звязку з виїздом [PERSON] на роботу в райони Крайньої Півночі зі своєю сімєю, терміном з 15.08.2001 по 15.08.2004 року. З довідки виконкому [PERSON] міської ради від 04.03.2009 року № 02-21/181 видно, що бронювання спірної квартири закінчено 15.08.2004 року. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позов в частині визнання незаконною відмову [PERSON] ЖЕК про укладення договору найму на квартиру [ADDRESS] та зобовязання [PERSON] ЖЕК укласти з позивачами договір найму вказаної квартири підлягають до задоволення. Що стосується вимоги позивачів зобовязати відділ приватизації житлового фонду виконавчого комітету [PERSON] міської ради здійснити приватизацію та передати позивачам вказану квартиру у приватну власність то, оскільки позивачі проживають в даній квартирі з 2004 року, вселилися у житло на законних підставах з дозволу попередніх наймачів на думку суду позивачі мають усі підстави користуватися вказаним майном. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир (будинків) шляхом передачі їм цих квартир (будинків) у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї на підставі рішення відповідного органу приватизації. З пояснень представника відповідача [PERSON] міської ради, вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову оскільки позивачі не мають правовстановлюючих документів на квартиру та не вписані в ордер. Однак, як видно з вищенаведеного, позивачі проживають в спірній квартирі тривалий час, з 2004 року, з моменту початку проживання позивачів у спірній квартирі, жодних вимог з боку відповідачів чи будь кого, з приводу незаконного займання квартири не поступало, також, такі вимоги не були заявлені і під час того, коли позивачі звернулися до [PERSON] міської ради у 2009 році. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачі є особами які мають право на приватизацію вказаної квартири, невизнання вказаного права є безпідставним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved