Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.1985 року її батькові [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] року не залишивши заповіту [PERSON]помер. В зв'язку з тим, що після смерті батька крім неї інших спадкоємців не було, вона без будь-яких умов і застережень фактично прийняла спадщину після померлого батька, продовжуючи проживати у спірному будинку, сплачувати комунальні платежі та земельний податок, вступивши тим самим в його володіння. Звернувшись до державного нотаріуса з приводу оформлення спадщини, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю і просить суд слухати справу за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, прийнявши до уваги заяву представника відповідача, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.549 Цивільного кодексу України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З наданого Договору купівлі-продажу від 9 жовтня 1985 року, Технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON]помер [INFO] року. Оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 року і правовідносини тривають до теперішнього часу, то до правовідносин, що виникли, необхідно застосовувати правила книги шостої ЦК України 2004 року. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, і той із подружжя, котрий його пережив. Згідно з п. 3. ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, вони не заявили про відмову від неї. Відповідно до п. 5 цієї ж статті ЦК спадщина належить спадкодавцям і з часу її відкриття. Після смерті[PERSON] спадщину прийняла його донька [PERSON] Доказом того, що на момент відкриття спадщини позивачка разом з батьком проживали в спірному житловому будинку є домова книга, надана позивачкою в якості доказу, а також квитанції про сплату комунальних платежів та земельного податку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за [PERSON]. Виходячи в вищевикладеного та

Outcome: approved