overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщення шляхом вселення [PERSON] в житлове приміщення по вул.Леваневського,63/42 та стягнути судові витрати. Відповідачка позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою з 13.06.1997 року по 20.08.2007 рік. В період шлюбу у сторін народились дві доньки Анна 2000 році і Марія - 2003 році. 29.03.2002 році сторони придбали частину домоволодіння із відповідною частиною надвірних споруд по вул.Леваневського,63/42 де сторони мешкали однією родиною до розірвання шлюбу. Позивач тимчасово забрав речі і проживав у своїх знайомих, щоб уникнути сварок. У відповідності до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доводи відповідачки про те, що у неї та у відповідача створені сім'ї і проживати двом сім'ям в одному будинку неможливо, не ґрунтується на законодавстві. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір 8 грн. 50 коп. та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 37 грн. на користь позивача. На підставі ст.64 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

ВАТ ЕК Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго в особі Сторожинецького РЕМ звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням Правил користування електричною енергією зазначив, що 10.11.2006 року було виявлено та складено Акт,що відповідач користувалася електроенергією безобліково, шляхом накиду на ПЛ-0,4 кВ, за що вона несе відповідальність згідно п. 48.4 Правил користування електричною енергією для населення. Внаслідок порушення обліку використання електроенергії гр. [PERSON] ухилялася від сплати обовязкових платежів за використану електроенергію. [PERSON] з актом-рахунком № 369 від 10.11.2006 року, складеним на підставі Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення відповідач заподіяла державі, в особі Сторожинецького РЕМ, матеріальну шкоду в сумі 4 111,52 (чотири тисячі сто одинадцять гривень 52 копійки). Відповідно до п. 37 Правил постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією.25.11.2006 року частково сплатила суму боргу в розмірі 831,35 гривень, тому позивач - ВАТ ЕК Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго в особі Сторожинецького РЕМ просить стягнути з [PERSON] шкоду в сумі 3 280,17 (три тисячі двісті вісімдесят гривень 17 копійок), а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, настоюючи на стягненні заборгованості,посилаючись на викладені вище обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить відмовити позивачу в задоволенні позову, в звязку з пропуском строку звернення до суду. З копії Акту обстеження та Акту-рахунку /а.с.3,5/ вбачається, що 10.11.2006 року було виявлено,що відповідач [PERSON] користувалася електроенергією безобліково, шляхом накиду на ПЛ-0,4 кВ, за що він несе відповідальність згідно п. 48.4 Правил користування електричною енергією для населення, внаслідок чого заподіяла державі, в особі Сторожинецького РЕМ, матеріальну шкоду в сумі 4 111,52 (чотири тисячі сто одинадцять гривень 52 копійки). З копії квитанції про сплату /а.с.6/ вбачається,що [PERSON] 25.11.2006 року частково сплатила суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 831,36 гривень. Таким чином, в суді доведено ту обставину,що відповідач дійсно користувалася електроенергією безобліково, шляхом накиду на ПЛ-0,4 кВ, за що вона несе відповідальність згідно п. 48.4 Правил користування електричною енергією для населення, що було виявлено 10.11.2006 року. Однак позивач звернувся до суду про захист свого права 11.02.2010 року, тобто пропустив строк звернення до суду встановлений законом, та не просив його поновити. [PERSON].257 ЦК України загальна позовна давність встановить три роки, відповідач за заявою просить застосувати строки позовної давності. На підставі ст. 257,267 ЦК України , ст.ст. 209,212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, вказавши, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 639, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 13.08.2003 року на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному належить квартира № 96 будинку № 39 №а№ по вул..Товариській в м.Запоріжжі. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ, реєстраційний запис № 36448. З 2005 року позивачка [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], у зв»язку із чим в червні 2005 року він був зареєстрований у квартирі № 96 будинку № 39 №а№ по вул..Товариській в м.Запоріжжі як член родини. Від фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка [PERSON], [INFO] На початку 2009 року шлюбні відносини між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON] були припинені у зв»язку із тим, що відповідач зловживав спиртними напоями. 10.05.2009 року відповідач [PERSON] зібрав усі свої речі, документи та виїхав зі спірної квартири, при цьому з реєстрації знятися відмовився. Його місце перебування не відоме, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, комунальні послуги не сплачує. Позивачі просять суд усунути перешкоди у здісненні права власності і відмінити реєстрацію [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, по останньому відомому місцю помешкання не мешкає, тому суд вважає можливим розглянути позов відповідно до ст.110 п.9 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, про день слухання сповіщався, заперечень на позов не надав. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 639, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 13.08.2003 року на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному належить квартира № 96 будинку № 39 №а№ по вул..Товариській в м.Запоріжжі. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ, реєстраційний запис № 36448. З 2005 року позивачка [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], у зв»язку із чим в червні 2005 року він був зареєстрований у квартирі № 96 будинку № 39 №а№ по вул..Товариській в м.Запоріжжі як член родини. 10.05.2009 року відповідач [PERSON] зібрав усі свої речі, документи та виїхав зі спірної квартири, при цьому з реєстрації знятися відмовився. Його місце перебування не відоме, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, комунальні послуги не сплачує. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягненя заборгованості, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [INFO], квартипронаймачем є відповідач [PERSON] Будинок № 10 по пров. Латишева, м. Полтава є комунальною власністю та знаходиться на балансі позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі 10 вказаного будинку, проте плату за надання послуг з утримнання будинків і псрпоруд та прибудонвових територій не сплачують, внаслідок чого станом на 01.06.2009 року заборгованість відповідачів перед прозивачем становить 1579 грн. 09 коп. просив суд позов задовльнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила стягнути з відповідачівзаборгованість за надання послуг з утримнання будинків і псрпоруд та прибудонкових територій за період з 01.02.1998 року по 01.06.2009 року у розмірі 1579 грн. 09 коп., а також 250 грн. судових витрат, сплачених позивачем при подачі позову до суду, та судовий збір у розмірі 51 грн., від сплати якого позивач звільнений. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, причина неявки невідома. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в [INFO], квартира належить до комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають із договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за забовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги споживачі зобовязані оплачуватти житлово-комунальні послуги. Згідно п. 17 Правил користуання приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідачі проживають у вказаній квартирі, проте участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території не беруть, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з 01.02.1998 року по 01.06.2009 року у розмірі 1579 грн. 09 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Також стягненню підлягають сплачені позивачем витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. та 51 грн. судового збору на корсить держави, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] Дар`ї, [INFO] На сьогоднішній день вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Ніяких інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших утриманців він не має. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] Дар`ї, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень сторін видно, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін [PERSON] Дар`я, [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

5 березня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сімєю проживали до вересня 2009 року. На даний час сімя фактично розпалась. Основою розпаду сімї стала подружня зрада. А тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, на примирення не згоден. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб 14 липня 2007 року у виконавчому комітеті Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області, актовий запис №4, про що свідчить свідоцтво про одруження (а. с. 4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Розірвати шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області відповідач відмовився. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що однією сімєю із чоловіком вони проживали до вересня 2009 року. На даний час сімя фактично розпалась. Причиною цьому стала подружня зрада, що зробило неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Проти чого не заперечував і відповідач. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

28 січня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 5 серпня 1992 року. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім"єю з відповідачкою проживають до цього часу, але сімейні стосунки не склались. А тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надавши суду письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання, повторно, не з"явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб 5 серпня 1992 року у виконавчому комітеті Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 6, про що свідчить свідоцтво про одруження (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с.6). Питання про місце проживання дитини сторонами вирішено добровільно. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами не склались, з цього приводу постійно виникають сварки, що унеможливлює подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та неповнолітної дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь з відповідача у сумі 250 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно рішення Володарського районного суду від 24.07.2006 року, тому що аліменти надходять нерегулярно без обліку додаткового доходу відповідача у виді орендної плати за земельний пай колишнього радгоспу «Маріупольський», і просить стягувати аліменти у розмірі ? частини всіх його доходів щомісяця до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог позивачки. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до слідую чого: Рішенням Володарського райсуду від 24.07.2006 року з відповідача утримуються аліменти у сумі 250 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №22 від 13.04.2010 року, відповідач [PERSON] працює помічником оператора ПП «Деметра» і з нього бухгалтерію підприємства стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Але, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] отримує додатковий дохід у вигляді орендної плати за земельний пай колишнього радгоспу «Маріупольський», яка не враховується при сплаті аліментів, тому, враховуючи, що матеріальний стан відповідача змінено на краще, суд, на підставі ст.192 Сімейного Кодексу України, вважає, що необхідно збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі рішення Володарського районного суду від 24.07.2006 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], з 250 грн. на місяць до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 24.07.2006 року вважати таким, що втратив чинність. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на 1/5 ідеальні частини житлового будинку №34, який розташований по вул. Шевченка, с.Кілки, Чуднівського району, Житомирської області, нележної повідачам на праві особистої приватної власності і вищевказаного житлового будинку, належних їм на праві особистої приватної власності. Свої вимоги вона мотивує тим, що 14 грудня 2007 року вона домовилася з [PERSON] та [PERSON] про купівлю 1/5 ідеальних частин вищевказаного житлового будинку, належних їм на праві особистої приватної власності і в цей же день заплатила відповідачам по 3 000 гривень кожному за належні їм частини будинку, так як їм терміново були потрібні гроші, що підтверджується розписками відповідачів. Оформити нотаріально договір купівлі-продажу даного будинку повинні були після того як відповідачі виготовлять документи на частини будинку та оцінять його в БТІ м. Бердичева, з цього дня фактично відбулось повне виконання договору купівлі-продажу, але на даний час відповідачі уникають укладення договору, хоча гроші за будинок отримали ще 14 грудня 2007 року. Позивачка володіє та розпоряджається частинами будинку, належним відповідачам та землею біля його з 14 грудня 2007 року по даний час. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, дала пояснення які відповідають викладеним в позовній заяві обставинам справи, просить визнати договір купівлі-продажу укладеним та визнати за нею право власності на частини вищевказаного житлового будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] д.В. в судовому засіданні позов визнали повністю, проти його задоволення не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, перевіривши законність визнання позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.l ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх невизнаних прав. Визнання відповідачем позовних вимог щодо визнання права власності на частини житлового будинку, не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, а тому приймається судом. Вказані обставини підтверджуються розписками відповідачів від 14 грудня 2007 року, згідно яких вони отримала від позивачки гроші в сумі по 3 000 грн. кожен, за продані 1/5 частини будинку по вул. Шевченка 34 в с.Кілки, Чуднівського району Житомирської області. Таким чином, представлені позивачем докази - письмові документи дають суду підстави зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та за позивачем слід визнати право власності вказане майно. Витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід віднести на позивача з огляду на її позицію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Івано-Франківський територіальний відділ ВД ДБУ звернувся до суду з позовом і просить стягнути на користь держави в особі Івано-Франківського територіального відділу ВД ДБУ з відповідача [PERSON] 193 грн. 10 коп. шкоди, заподіяної незаконним виловом риби. В позовній заяві зазначено, що 27 липня 2009 року відповідач здійснив незаконний вилов риби з річки [PERSON] в районі м. Галича в забороненому для рибальства місці та забороненим знаряддям лову, чим порушив п. 3.15 „Правил рибальства. Відповідач при цьому виловив 3 шт. риби щука загальною вагою 2.4 кг, плітка 1 шт. вагою 0.1 кг, окунь 1 шт. вагою 0.1 кг. Відповідно до ст. 40 КУпАП та ст. 63 Закону України „Про тваринний світ громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони і використання тваринного світу в порядку і в розмірах, встановлених законодавством України. Незаконним виловом риби, згідно „Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення громадянами України, іноземними громадянами і особами без громадянства цінних видів риб та інших обєктів водного промислу відповідачем спричинено шкоди рибному господарству на суму 193 грн. 10 коп., яка в добровільному порядку ним не відшкодована. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоч вчасно і належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про що свідчать почтові повідомлення про вручення йому судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 27 липня 2009 року відповідач здійснив незаконний вилов риби з річки [PERSON] в районі м. Галича в забороненому для рибальства місці та забороненим знаряддям лову, чим порушив п. 3.15 „Правил рибальства, що стверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення за № 000262. Відповідач при цьому виловив 3 шт. риби щука загальною вагою 2.4 кг, плітка 1 шт. вагою 0.1 кг, окунь 1 шт. вагою 0.1 кг. Відповідно до ст. 40 КУпАП та ст. 63 Закону України „Про тваринний світ громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони і використання тваринного світу в порядку і в розмірах, встановлених законодавством України. Незаконним виловом риби, згідно „Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення громадянами України, іноземними громадянами і особами без громадянства цінних видів риб та інших обєктів водного промислу відповідачем спричинено шкоди рибному господарству, яка згідно довідки-розрахунку від 03.08.2009 року за № 2-8/152 складає 193 грн. 10 коп. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач не бажає. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. На підставі вищенаведеного, ст. 386 ЦК України, ст. 10, 57, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 37, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved