Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Томаківського міжгосподарського сортонасінницького підприємства Томаківського району Дніпропетровської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири з надвірними спорудами №2 розташованої в будинку №3 по провулку Заводському в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, який було укладено 25 червня 2008 року та просить визнати за нею право приватної власності на зазначену квартиру з прилеглими надвірними спорудами. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 1987 року вона проживає у вказаній квартирі. На час вселення у квартиру вона належала відповідачу і перебувала на бухгалтерському обліку та балансі цього підприємства. На той час вона також перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який і отримав вказану квартиру. Вселення в надану їм квартиру мало місце на підставі ордеру, виданого відповідно до рішення виконкому Томаківської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 28 листопада 1986 року за №363. В цій квартирі сумісно з [PERSON] вони проживали до липня 1994 року. 28 липня 1994 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, і з того часу її колишній чоловік в квартирі, яку вони отримали, не проживає і на теперішній час має інше постійне місце проживання. Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в квартирі одна і проживає в ній по теперішній час. Проживаючи в квартирі, вона систематично сплачувала квартирну плату відповідачу і за свій кошт проводила покращення своїх житлово-побутових умов у квартирі. За свій рахунок вона провела опалення в квартирі, уклала договір про надання послуг з газопостачання та користування електричною енергією і оплачувала надані їй послуги. 25 червня 2008 року відповідач видав наказ №8 про продаж їй квартири, яка перебувала у нього на балансі. Вартість квартири згідно з відомостями бухгалтерського обліку відповідачем визначена в 15000 гривень. В той же день по квитанції №36 до прибуткового касового ордеру серії 02АААК №813278 вона внесла в касу відповідача 15000 гривень за викуплену нею квартиру. Згідно довідки відповідача від 26 червня 2008 року та наказу №8 від 25 червня 2008 року щодо продажу квартири, після отримання від неї грошових коштів за продану квартиру, квартира була знята з бухгалтерського обліку підприємства та по накладній №235 їй передана. Як вбачається із вищенаведених обставин вона з відповідачем в простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири і досягли домовленості щодо усіх умов договору купівлі-продажу: про ціну продажу, строках виплати неї грошей за придбану квартиру з надвірними спорудами, а також про передачу квартири у її власність після сплати покупної ціни за неї. Вона вважає себе фактичним власником придбаної квартири з надвірними спорудами, з часу виплати відповідачу грошей, вільно володіє нею та користується на власний розсуд, а її прав як власника квартири ніхто не оспорює. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу житлових будинків та квартир підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Однак, відповідач знявши квартиру зі свого бухгалтерського обліку та балансу, ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири, у звязку з чим у неї виникла необхідність звернутися з відповідним позовом до суду. Приводом того є положення ст. 220 ЦК України згідно якого при недодержанні вимог закону про обовязкове нотаріальне посвідчення договору, такий договір може бути визнано дійсним в судовому порядку при умові, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася або ухиляється від його нотаріального посвідчення. Письмовими доказами, що підтверджують укладання договору купівлі-продажу квартири між нею та відповідачем, є офіційні бухгалтерські документи, що підтверджують внесення нею грошей за квартиру в касу підприємства, наказ по підприємству про продаж їй квартири, довідки видані відповідачем, що підтверджують виконання умов досягнутої домовленості щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та накладна №235 від 25 липня 2008 року про передачу квартири. Про те, що саме вона є власником квартири, а не відповідач, свідчать також договори, укладені саме з нею за надання послуг з газопостачання та про користування електричною енергією. Усі наведені обставини та письмові докази свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири з надвірними спорудами, укладеного між нею та відповідачем дійсним. На попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Представник відповідача позов визнав повністю і не заперечує розглянути справу на попередньому судовому засіданні, про що надав суду письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову, суд ухвалює судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Ухвалюючи на попередньому судовому засіданні рішення у звязку з визнанням відповідачем позову, суд враховує положення ст.. ст.. 174, 175 ЦПК України. У разі визнання відповідачем позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, якщо для цього існують законні підстави. Законні підстави полягають насамперед у тому, що сторони уклавши між собою договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] досягли згоди, та виконали усі істотні умови такого виду правочинів, що підтверджується відповідними письмовими доказами. 25 червня 2008 року відповідач видав наказ №8 про продаж квартири позивачці, яка перебувала на балансі підприємства. Вартість квартири згідно відомостей бухгалтерського обліку була визначена сумою у 15000 гривень. В той же день позивачка внесла в касу підприємства визначену суму вартості кварти, що підтверджується відповідною квитанцією №36 до прибуткового касового ордеру серії 02АААК №813278. Після цього, квартира була знята з бухгалтерського обліку підприємства та передана позивачці по накладній №235 від 25 червня 2008 року. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу житлових будинків та квартир підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Як зясувалося в судовому засіданні, відповідач мав певні перешкоди нотаріально посвідчити правочин, оскільки підприємство знаходиться на стадії банкрутства, а тому не має достатніх коштів для необхідних витрат повязаних з процедурою оформлення договору купівлі-продажу квартири. Крім того, на балансі підприємства перебувало декілька таких квартир. Нотаріально посвідчити правочин купівлі-продажу квартири відповідач також не має можливості і на теперішній час. Аналізуючи обставини, які виникли між сторонами внаслідок цивільно-правових відносин щодо укладення, реалізації та виконання договору купівлі-продажу квартири, суд не вбачає інших підстав нікчемності правочину. На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України можливо визнати не посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу квартири дійсним, так як сторони домовилися щодо усіх істотних його умов, що підтверджується переліченими письмовими доказами, та відбулося повне виконання договору. На підставі викладеного та

Outcome: approved