Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

27.05.2008 року [PERSON]. звернувся з позовом до суду до [PERSON]. про захист честі, гідності та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є депутатом Київської районної в м. Харкові ради, заступником голови Харківської обласної спілки ветеранів Афганістану, учасником бойових дій, інвалідом війни 2 групи, бійцем групи підвищеної боєготовності військ КДБ СРСР, має нагороди СРСР, Афганістану, України, Росії. З листопада 2007 року відповідач [PERSON].. розповсюджує проти нього неправдиву інформацію, що нібито він наркоман, п'яниця, займається незаконним бізнесом та несе загрозу для суспільства. В березні -квітні 2008 року відповідачем було подана заява до ДПІ у Київському районі м. Харкова, в результаті його викликали для дачі пояснень. Зазначені дії відповідача порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Зазначеними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 300000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та просив захистити його честь, гідність та ділову репутацію як фізичної особи, стосовно якої відповідач по справі розповсюджує неправдиві відомості шляхом подачі заяви до державного органу - податкової інспекції. Відповідач по справі, заперечуючи проти позову, пояснив, що заява від імені [PERSON] в податкову інспекцію Київського району 10.02.2008 року була написана ним під диктовку самої [PERSON], оскільки вона із-за похилого віку не могла написати заяву. Також зазначає, що він діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 08.02.2008 року , до заяви додав копію паспорту та ідентифікаційного коду як [PERSON]., так і свого. Вважає, що позивачем не доведено як самого факту розповсюдження неправдивих відомостей, так і розповсюдження цим відомостей саме ним. Суд, вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 277 ЦПК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та доповненнями «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» при розгляді цивільних справ, суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, порочать честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають гідності. Звертаючись з позовом до суду [PERSON]. зазначав, що [PERSON]. розповсюджує проти нього неправдиві відомості, які порочать його честь, гідність та ділову репутацію і фактом розповсюдження зазначає звернення відповідача до податкової інспекції, у зв'язку з чим його викликали для дачі пояснень. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач є родичами. З приводу майна, яке залишилося після смерті бабусі - [PERSON]. між ними виникли сварки, непорозуміння. В даний час в суді розглядається справа про визнання недійсним договору дарування будинку. Таким чином, між ними на теперішній час сталися дуже неприязнені відносини з приводу розподілу майна. Як також встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, до податкової інспекції Київського району м. Харкова була подана заява, датована 10.02.2008 року від імені [PERSON], зареєстрована заява 25.03.2008 року. (а.с.12-13). До заяви була подана нотаріально посвідчена довіреність, згідно якої [PERSON]доручила [PERSON] виконувати певні дії, в тому числі і підписувати від її імені заяви . (а.с.13). З тексту зазначеної заяви вбачається, що [PERSON]. просить перевірити з яких підстав її онук [PERSON]. в будинку по [ADDRESS], який вона вважала своєю власністю , зробив будівництво цеху. Просила прислати податкову комісію та розібратися з цим питанням. Заява підписана по довіреності [PERSON]., копію довіреності від імені [PERSON]. з правом підпису додано. Зазначена заяви, на яку позивач посилається як на факт розповсюдження про нього неправдивих відомостей була предметом перевірки податкової інспекції. Згідно відповіді ДПІ у Київському районі м. Харкова заява [PERSON]. від 25.03.2008 року розглянута в порядку звернень громадян. Фахівцями відділу адміністрування податків фізичних осіб неодноразово були виходи за зазначеною адресою для обстеження. Згідно пояснень ФОП [PERSON]. не підтвердив зайняття підприємницькою діяльністю. За порушення податкового законодавства ( неподання декларації) ФОП [PERSON]притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.42). Як вбачається з вимог ст. 277 ЦК України на позивача покладається обов'язок довести факт поширення відомостей, які його порочать саме особою, до якої пред'явлений позов. Також позивачем можуть бути подані докази невідповідності дійсності таких відомостей. Згідно частини третьої ст. 277 ЦПК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність громадянин . Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення громадян до державних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб не може вважатись поширенням неправдивих відомостей. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та доповненнями не можуть розглядатися позови про спростування відомостей, які містяться у постановах слідчого та інших відповідних органів, для оскарження яких законом встановлено інший порядок. Як вбачається з матеріалів справи та свідчень позивача, ним дії податкової інспекції, в порядку , передбаченому чинним законодавством, оскаржені не були. Інших доказів розповсюдження відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, ні [PERSON], ні його представниками до суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту поширення відомостей, які його порочать саме [PERSON]. , а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв'язку з відмовою позивачу у позову про захист, честі, гідності та ділової репутації суд також відмовляє і в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

Outcome: dismissed