Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

[PERSON] діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON] 20.11.08 звернувся до суду з позовною заявою до Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 24.11.1996 р. [PERSON]. З позову виходить, що 24.11.1996 р. померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом на позивача. У встановлений законодавством строк позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини так як не знав що являється спадкоємцем за заповітом, а дізнався про це тільки у жовтні 2008 року після розмови з [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просить суд продовжити позивачеві строк терміном в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача по справі - Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова надав до суду заяву від 27.11.08 р. №236, згідно якої просить справу слухати без участі їх представника і проти задоволення позову не заперечує. /а.с.17/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що проживає у [ADDRESS] і дуже добре знала за життя [PERSON] у якої є онук [PERSON]. Ще за життя [PERSON] казала їй, що залишила заповіт на онука. У жовтні 2008 року у сільраді почали видавати державні акти на землю і вона випадково зустріла [PERSON] та спитала, чи не оформив він бабусину землю на себе. Той повідомив, що ні, бо він не є її спадкоємцем і тоді та повідомила йому, що є заповіт бабусі саме на нього. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] народився 08.03.1960 року у [ADDRESS], Чернігівської області. /а.с.5-6/ З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №330765 встановлено, що [PERSON] померла 24.11.1996 р. у віці 82 років в [ADDRESS], Чернігівської області. /а.с.7/ Дослідженням виданого та посвідченого 31.01.1992 р. у виконавчому комітеті Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області заповіту [PERSON] встановлено, що вона на випадок своєї смерті заповідає усе своє майно [PERSON]. /а.с.9/ За даними довідок №№861, 862 від 03.11.08 р. виконавчого комітету Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, за адресою с. Івашківка, вулиця Попудренка,8 постійно проживала та була зареєстрована [PERSON] з 1950 року по день смерті 24.11.1996 р. /а.с.10-11/ Відповідно до довідки №01-17/63 від 06.11.08 р. відділу Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області [PERSON] тільки 30 жовтня 2008 року отримав у названому відділі земельний сертифікат на ім'я [PERSON]. /а.с.13/ Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Згідно повідомлення №2-39/2057 від 06.12.08 р. Городянської державної нотаріальної контори Чернігівської області спадкова справа до майна померлої [PERSON], не відкривалась. /а.с.22/ Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до положень п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.08 р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, утому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тобто правові відносини по даній справі повинні регулюватись положеннями ЦК УРСР. Згідно положень ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно вимог ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Обговорюючи причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що дійсно пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини допущений з поважної причини, з причини незнання позивачем того факту, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved