Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

У травні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ЗАТ «ПриватБанку» про захист прав споживача. Позов мотивовано тим, що 24 березня 2008 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» в особі представника філії «Житомирське регіональне управління» ПриватБанку було укладено кредитно-заставний договір № О1\\181АР19430142 . Відповідно до предмету Договору (п.п. 2.1, 17.1), відповідач надає позивачу кредитні кошти на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2015 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 47181,77 грн. на придбання автомобіля та 17453,59 грн. на оплату страхових платежів зі сплатою 9,60 % процентів річних на залишок кредиту та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання. Починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позивач щомісячно з 24 по 28 число кожного місяця рівними частинами сплачує заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 1012,70 грн. Отже, позивачем, в повному обсязі було дотримано перед відповідачем всіх умов за кредитним договором. В порушення умов договору відповідач підвищив в односторонньому порядку без повідомлення мене про збільшення щомісячного платежу по кредиту в результаті підвищення відсоткової ставки по договору з 01.02.2009 року до 21,0 % річних, про що [PERSON] довідався у відділенні банку в березні 2009 року при сплаті щомісячного платежу. Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать Закону України «Про банки і банківську діяльність», що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що підвищення відсоткової ставки відбулося в межах умов укладеного між сторонами договору у зв'язку із зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. Посилаючись на те, що банк діяв в межах договору, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом було встановлено обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2008 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» в особі представника філії «Житомирське регіональне управління» ПриватБанку було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR19430142, відповідно до умов якої відповідач надає позивачу кредитні кошти на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2015 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 47181,77 грн. на придбання автомобіля та 17453,59 грн. на оплату страхових платежів зі сплатою 9,60 % процентів річних на залишок кредиту та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його. Пунктом 6.3.1 вказаного договору визначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому Банк за 20 днів до вступу в силу зміненої відсоткової ставки, направляє позивачу письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки, що містить графік погашення кредиту, відсотків і винагороди з урахуванням нової відсоткової ставки (а.с.8-15). В порушення умов договору відповідач підвищив в односторонньому порядку без повідомлення про збільшення щомісячного платежу по кредиту в результаті підвищення відсоткової ставки по договору з 01.02.2009 року до 21,0 % річних. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного Банку України (далі- НБУ) або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Разом з тим, пунктом 3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (далі - Правила), затверджених постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, банками надано право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежно від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Відповідно до ч.5 п.3.4 зазначених Правил, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках, а тому банк повинен навести математичну залежність між запропонованим розміром ставки до ставки НБУ, а також обґрунтувати збільшення процентної ставки. Як вбачається зі змісту кредитного договору та змісту листа, банк не навів математичної залежності між запропонованим розміром ставки до розміру облікової ставки НБУ та не обґрунтував збільшення процентної ставки до ЗО % річних. Окрім того, пропозиція банку щодо збільшення відсоткової ставки за кредитом рівнозначна переукладанню кредитної угоди, а тому Банк зобов'язаний був разом із листом надати позивачу розрахунки нової реальної вартості кредиту, згідно вимог зазначених Правил, а також додаткову угоду. А отже, банк не міг в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, обмежившись лише формальним попередженням, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: partial