Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

19.01.2009 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального закладу «Міська лікарня № 14» про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди. (а.с. 1-3) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2009 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу «Міська лікарня № 14» про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди було відмовлено. (а.с. 11) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2009 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2009 року було скасовано, а питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 41-42) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2009 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу «Міська лікарня № 14» про визнання дій незаконними, відшкодування шкоди. (а.с. 44) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 10.06.2008 року заступником головного лікаря лікарні № 14 [PERSON], без письмового запиту Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, а також без згоди позивача на ознайомлення сторонніх осіб з інформацією стосовно нього, було направлено до зазначеного суду, конфіденційну інформацію щодо позивача, чим було порушено його права. Крім того, ще в лютому 2006 року лікарем [PERSON] до медичної карти з дозволу [PERSON] було долучено відомості про [PERSON], згоду на доручення яких позивач не надавав, а 29.04.2006р. за вказівкою [PERSON] до місця проживання позивача була направлена карета швидкої допомоги нібито для виконання ухвали суду, наслідком чого стало незаконне вторгнення до житла позивача, застосування сили до нього, у звязку з чим останній переніс серцевий напад. В травні 2006р. згідно заяви позивача його медична карта була переведена із лікарні № 18 до лікарні № 14 для забезпечення конфіденційності. Однак, коли 16.12.2008р. позивач з дружиною [PERSON] звернулись для копіювання медичної карти позивача до лікарні № 14, їм було безпідставно відмовлено. Внаслідок цих незаконний дій посадових осіб відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, а тому позивач просив суд визнати дії вчинені 10.06.2008р. посадовими особами Комунального закладу Дніпропетровської міської лікарні № 14 в частині розголошення відомостей, які містять лікарську таємницю, і дії в частині відмови йому у праві на ознайомлення з його медичною карткою незаконними, зобовязати посадових осіб лікарні № 14 вилучити з медичної картки незаконно залучені до неї відомості та стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25\~000 грн. (а.с. 1-3) У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача надала суду заперечення на позовну заяву, просила суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що жодним працівником КЗ «ДМЛ № 14» не було завдано [PERSON] моральної шкоди, не порушено його прав та законних інтересів, а всі дії щодо [PERSON] є правомірними та законними. (а.с. 50-52) Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом у судовому засіданні було встановлено, що 10.06.2008 року супровідним листом за підписом заступника Головного лікаря КЗ «ДМЛ № 14» [PERSON] за вих. №11/134 було направлено на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, для приєднання до цивільної справи про позбавлення дієздатності [PERSON] інформацію з особистої медичної картки [PERSON] без особистої згоди останнього та його представника, а також без відповідного запиту суду, ці обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями позивача у судовому засіданні. (а.с. 65) Також судом було встановлено, що 10.06.2008 року супровідним листом за підписом Головного лікаря КЗ «ДМЛ № 14»[PERSON] за вих. №14/118 було направлено на адресу Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська інформацію з особистої медичної картки [PERSON] без особистої згоди останнього та його представника, а також без відповідного запиту Прокуратури, ці обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями позивача у судовому засіданні. (а.с. 75) Судом було встановлено, що 16.12.2008 року позивач та його представник зверталися до Головного лікаря міської лікарні № 14 із письмовою заявою про надання їм для ознайомлення і перевірки медичної картки [PERSON], у видачі якої їм було відмовлено, ці обставини підтверджуються копією зазначеної заяви та поясненнями сторін у судовому засіданні. (а.с. 63) У судовому засіданні було встановлено, що 29.09.2009р. позивачем та його представником знов було подано заяву про ознайомлення зі своєю медичною карткою до Головного лікаря КЗ «ДМЛ № 14», але медичну картку їм так і не було надано для ознайомлення та відповіді на заяву теж не надіслано, що підтверджується копією зазначеної заяви та поясненнями позивача. (а.с. 71) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про психіатричну допомогу», Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» медичні працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, та особи, яким у зв'язку з виконанням професійних, службових, громадських чи інших обов'язків стало відомо про факти звернення за психіатричною допомогою та лікування у психіатричному закладі, а також інші відомості про стан психічного здоров'я особи, її приватне життя, не можуть розголошувати ці відомості. За усвідомленою згодою особи або її законного представника відомості про стан психічного здоровя цієї особи та надання їй психіатричної допомоги можуть передаватися іншим особам лише в інтересах особи, для захисту її прав і законних інтересів. Згідно з п.2 ч.4 ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» допускається передача відомостей про стан психічного здоровя особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для провадження дізнання, попереднього слідства, судового розгляду за письмовим запитом прокурора та суду. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 31 Закону України «Про інформацію» державні органи та організації, органи місцевого і регіонального самоврядування, інформаційні системи яких вміщують інформацію про громадян, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, а також вживати заходів щодо запобігання несанкціонованому доступу до неї. У разі порушень цих вимог Закон гарантує захист громадян від завданої їм шкоди використанням такої інформації. Забороняється доступ сторонніх осіб до відомостей про іншу особу, зібраних відповідно до чинного законодавства державними органами, організаціями і посадовими особами. В силу ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою щодо реалізації своїх особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд виходив з того, що у судовому засіданні був встановлений факт направлення відповідачем 10.06.2008 року в порушення вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» копії медичної картки [PERSON] на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська без згоди на те самого [PERSON] чи його представника та за відсутності відповідних запитів прокуратури та суду щодо надання такої інформації. Також у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неправомірної відмови відповідачем позивачу у праві на ознайомлення з його медичною карткою, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача в частині стягнення завданої моральної шкоди, суд виходить з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт завдання позивачу моральної шкоди у заявленому розмірі внаслідок вказаних протиправних дій відповідача, яка полягає для позивача у підірвані його репутації, ускладнення для нього можливостей реалізації його звичок і бажань, обтяженим відчуттям розчарування й несправедливості, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених в цій частині позовних вимог та вважає за можливе у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, і приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також статус сторін, суд вважає судові витрати такими, що підлягають компенсуванню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed