Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

Правова позиція позивачів. У листопаді 2006 р., позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал”, мотивуючи їх тим, що саме з вини даної юридичної особи, яка неналежним чином виконувала свої обов'язки щодо утримання автомобільної дорогі у належному стані, відбулася дорожня транспортна пригода, яка потягла за собою пошкодження транспортного засобу, що належав її та її чоловікові на праві у спільної сумісної власності. Комунальне підприємство “Міські дороги” було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Поясняючи, фактичні обставини справи, позивачка зазначала, що 31 липня 2006 р. приблизно о 21 годину 15 хвилин вона, керуючи транспортним засобом „Опель Астра” реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Балківській у напрямку вул. Маловського зі швидкістю 50 км\год, в районі будинку № 35 потрапила у відкритий каналізаційний люк. В результаті дорожньо - транспортної пригоди за її ствердженням неї були спричинені наступні матеріальні збитки: - у зв'язку з пошкодженням автомобілю - 3 787,88 грн.; - у зв'язку проведенням автотоварознавчої експертизи у розмірі - 213 грн.; - у зв'язку по проведенням діагностиці ходової частини кузова у розмірі - 30 грн.; - у зв'язку з отриманням викопіювання геопідоснови місця ДТП у розмірі - 29 грн.; - у зв'язку із сплатою судового збору та витрат на ІТЗ у розмірі - 167 грн.; - у зв'язку з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі - 2 000 грн. Крім вимог матеріального характеру, позивачка просила стягнути з відповідача в особі ТОВ “Інфоксводоканал”, завдану її моральну у розмірі 10 000 грн. Свої вимоги в частині стягнення моральної шкоди, [PERSON] обґрунтовувала тим, що під час ДТП разом із нею в автомобілі знаходилася її дитина чотирьох років, яка вдарилася головою в бокове скло, в результаті чого, отримала черепно-мозкову травму. Крім того, згодом у позивачки внаслідок перенесеного стресу, погіршився психічний стан, який виразився у зникненні сну, хвилюванні за дитину. Усе викладене вплинуло на реалізацію її намірів та ділових стосунків, що призвело до порушення нормального робочого ритму життя позивачки. Рішенням суду від 12.06.2007 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені і з ТОВ “Інфоксводоканал”, як із винної особи, були стягнути матеріальні збитки та моральна шкода. Дане рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що відкритий каналізаційний люк, в якій потрапив автомобіль позивачки є, частиною дороги міста і знаходиться на балансі відповідача, в обов'язок якого, входить його безпечна експлуатація. При цьому, суд послався на п. 12.2.3. “Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України”, які передбачають, що під час обходу та огляду трас ліній мережі повинна перевірятися зокрема, зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин. Також доказом, якій уплинув на прийняте судом рішення, було притягнення посадової особи ТОВ “Інфоксводоканал”, а саме начальника дільниці по обслуговуванню каналізаційних систем до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП. За апеляційною скаргою ТОВ “Інфоксводоканал” колегію суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області рішення суду було скасовано на тих підставах, що висновок суду про те, що відповідальною особою за заподіяну шкоду є ТОВ “Інфоксводоканал” зроблено з порушенням норм матеріального права. При цьому, суд другої інстанції звернув увагу на те, що не взяті до уваги вимоги пунктів 2 та 11 “Єдиних правил ремонту й утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони”, затверджених постановою КМ України №198 від 30.03.1994 р.. Враховуючи, підстави скасування рішення суду першої інстанції, позовні вимоги [PERSON] були змінені наступним чином. До справи, в якості позивача приєднався [PERSON], якій, відповідно до договору купівлі - продажу є власником автомобілю „Опель Астра” реєстраційний номер [NUMBER]. Позовні вимоги позивачами були заявлені до відповідача в особі Комунального підприємства “Міські дороги”, а ТОВ “Інфоксводоканал” було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. При цьому, позивач [PERSON] заявив вимоги щодо стягнення на його користь матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобілю в розмірі - 3 787, 88 грн.. Позивачка же [PERSON] просила стягнути на її користь судові витрати, пов'язані з проведенням: - автотоварознавчої експертизи у розмірі 213 грн., - діагностиці ходової частини кузова у розмірі 30 грн.; - викопіювання геопідоснови місця ДТП у розмірі 29 грн.; - оплати судового збору та витрат на ІТЗ у розмірі 167 грн. та правової допомоги адвоката у розмірі 2 000 грн. Незмінними, також залишилися вимоги позивачки [PERSON] про стягнення на її користь, тільки вже з Комунального підприємства “Міські дороги” моральної шкоди у розмірі - 10 000 грн. В судовому засіданні [PERSON], яка діяла у своїх інтересах, а також по довіреності в інтересах свого чоловіка [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Викладення позиції представника відповідача в особі Комунального підприємства “Міські дороги” Представник відповідача позов не визнав, виходячи з того, що причиною дорожньо - транспортної пригоди було знаходження каналізаційного люка у стані непридатному до експлуатації. На думку відповідача, відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про благоустрій населених пунктів” балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації. Враховуючи , що Товариство з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” є балансоутримувачем відповідного об'єкту, він і повинен відповідати за позовом. В підтвердженні своїх доводів, представник послався на факт притягнення начальника дільниці каналізаційних систем ТОВ „Інфоксводоканал” до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП за порушення вимог п. 12.2.3. “Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України”, які його зобов'язували під час обходу та огляду трас ліній мережі перевіряти, зокрема зовнішній стан колодязів, наявність кришок, цілісність люків, кришок, горловин і проводити такий огляд, відповідно до вимог п. 12.2.2, не менш один раз на місяць. Заперечуючи проти того, що матеріальні збитки та моральна шкода стягувалися саме з Комунального підприємства “Міські дороги” , представник зазначила, що відповідно до п. 2.1. Статуту даної установи “основною метою діяльності підприємства є організаційне забезпечення поточного утримання об'єктів дорожнього господарства, виконання робіт із реконструкції, капітального, поточного та середнього ремонтів дорожнього покриття міста. Слід зазначити, що головною підставою для відмові позивачам у позову представник Комунального підприємства “Міські дороги” вважала відсутність доказів, які б підтверджували їх вину. Розмір матеріальних збитків та моральної шкоди, представник оспорювала. Викладення позиції представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” Представник ТОВ “Інфоксводоканал” у судовому засіданні вважав, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню на тих підставах, що балансоутримувачем автомобільної дороги, на якої був розташований каналізаційний люк і де відбулася дорожньо - транспортна пригода є - Комунальне підприємство “Міські дороги”. В обґрунтуванні своїх доводів, представник посилався на ст.ст. 6, 9 Закону України “Про дорожній рух”, на ст. 15 Закону України „Про благоустрій населених пунктів”, які свідчать на її думку про те, що саме Комунальне підприємство “Міські дороги” є власником дороги і до його компетенції входить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць. Мотивувальна частина рішення Суд, з'ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги - [PERSON] про стягнення судових витрат та моральної шкоди - підлягають частковому задоволенню. Так, вимоги в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги щодо задоволення моральної шкоди необхідно задовольнити - частково. Судовим розглядом установлено, що 31 липня 2006 р. приблизно о 21 годину 15 хвилин [PERSON] управляючи автомобілем „Опель Астра”, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] рухалася по вул. Балківській у напрямку вул. Маловського. В районі будинку № 35 [PERSON] потрапила в ДТП, яке сталося внаслідок попадання колеса автомобіля у відкритий каналізаційний люк, що підтверджується довідкою ДАІ та схемою ДТП. В результаті вказаного ДТП, автомобіль отримав механічні ушкодження у вигляді деформації лівих переднього та заднього коліс, розгерметизовано передня та, задня ліві шини, зламані два ковпаки на колеса, розбитий передній лівий покажчик повороту. Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця, вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 3 787,88 грн. З доказів наданих позивачами вбачається, що автомобіль „Опель Астра” реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний [PERSON] 30 серпня 2003 р., тобто в період шлюбу, якій сторони уклали 18 липня 1997 року Власник надав право на керування даним транспортним засобом своїй дружині - [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, на яке вони, відповідно до ст. 63 СК України мають рівні права на володіння, користування й розпорядження, у зв'язку з чим, суд вважає, що в даному випадку були порушені права обох позивачів. Вирішуючи питання, які правовідносини сторін випливають із установлених обставин, а саме яка правова норма підлягає застосуванню, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1167 передбачає, що моральна шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З вищевикладених вимог закону слідує, що суду необхідно встановити, чиїми неправомірними діями спричинена шкода позивачам і чи є між шкодою та діями - безпосередній причинний зв'язок. Для цього, на думку суду, необхідно звернутися до положень п. 2 та 11 „Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони” затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року (далі Правила), із яких слідує, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у комунальній власності здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Ці організації, зобов'язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження у дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями або припинити (обмежити) рух; відшкодувати у встановленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів”. Ніхто зі сторін не заперечував, що підприємством, на яке покладень ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у комунальній власності являється - Комунальне підприємство „Міські дороги”. На думку суду, саме з вини даної комунальної установи, яка не виконала обов'язків щодо усунення пошкодження у дорожньому русі та не зробила мір по невідкладному позначенню їх, дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями, відбулася дорожньо -транспортна пригода. Відповідно до вимог вищезазначених Правил, тільки на Комунальном підприємстві „Міські дороги” лежить обов'язок відшкодувати у встановленому законодавством порядку збитки позивачам, які є власниками транспортних засобів, тому що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг. Відповідач не заперечував проти суми заявлених матеріальних збитків та моральної шкоди. Суд, проаналізувавши докази позивачів, щодо розміру стягнення з відповідача матеріальних збитків, вважає, що задоволенню підлягає: - вартість відновлювального ремонту складає в розмірі - 3 787,88 грн. - витрати, понесені по проведенню автотоварознавчого дослідження в розмірі - 213 грн., - вартість діагностиці ходової частини кузова в розмірі - 30 грн., - вартість викопійовці геоподоснови в розмірі - 29 грн., - оплата судового збору та ІТЗ у розмірі - 167 грн., - оплата правової допомоги адвоката в розмірі - 2 000 грн.. Що стосується визначення розміру моральної шкоди, то суд, в даному випадку керується вимогами до ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якої, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх, реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості. Моральна шкода на думку суду, позивачці [PERSON] була спричинена в результаті протиправної бездіяльності відповідача. Ця бездіяльність потягла душевні страждання, які були пов'язані з хвилюваннями за здоров'я чотирьохлітній дитини, а також душевні страждання, які були наслідком перенесеного стресу. Так у позивачки погіршився психічний стан, який виразився у зникненні сну, постійному страху знову потрапити у ДТП, нервозності що призвело до порушення нормального робочого ритму її життя. Разом із тим, сума відшкодування моральної шкоди, заявлена позивачкою у розмірі 10 000 грн., на думку суду, не відповідає ступеню провини відповідача, характеру й обсягу, заподіяних йому моральних страждань, істотності змушених змін у його життєвих відносинах, у зв'язку з чим, суд вважає, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Проаналізувавши заперечення відповідача, щодо відсутності його вини в спричиненні шкоди позивачам, суд вважає, що вони не засновані на законі, тому, що Правила, на які вже посилався суд, чітко визначають винну особу, на яку покладається відповідальність. Посилання представника відповідача на постанову про притягнення посадової особи ТОВ “Інфоксводоканал” до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП за порушення правил, норм, стандартів при утриманні шляхів, залізничних переїздів та інших шляхових споруд, правового значення не має, так як дана юридична особа не відповідає за стан та утримання доріг, що перебувають у комунальній власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial