Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

У вересні 2008 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнила (а.с. 64, 65). В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що спірне домоволодіння № 134 по вул. Мільмана у м. Дніпропетровську належало на праві власності [PERSON], що помер у 1995 р. Його спадкоємцями першої черги за законом були дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON], а також за правом представництва позивачка, що є дочкою сина спадкодавця [PERSON], який на час відкриття спадщини помер. Позивачка згідно ст. 549 ЦК України в редакції Закону 1963 р. є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки фактично проживала у спірному будинку на час його смерті та у подальшому, втім під час розгляду справи зясувалося, що право власності на спірне майно відповідачі оформили лише за собою в порядку спадкування після смерті [PERSON], при цьому за нею це майно ніколи не було оформлене та зареєстроване. На підставі викладеного, з урахуванням уточнення заявлених вимог, позивачка просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2005 р. за реєстровими № 3-2054 та № 3-2055, видані на імя відповідно [PERSON] та [PERSON], скасувати право власності кожного з відповідачів на ? частину домоволодіння № 134 по вул. Мільмана у м. Дніпропетровську, визнати за нею право власності на ? частину того ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на правомірність набуття ними права власності на спірне домоволодіння та пропуск позивачкою строку звернення до суду. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 41). Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що домоволодіння № 134 по вул. Мільмана у м. Дніпропетровську належало [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 21.01.1991 р. (а.с. 13, 14) та було зареєстроване за ним (а.с. 52). 23.12.1995 р. [PERSON], що на той час проживав у спірному домоволодінні, помер (а.с. 39). Спадкова справа після його смерті не відкривалася (а.с. 50). Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 7, 53, 100), показань свідків [PERSON], [PERSON], пояснень позивачки, допитаної у судовому засіданні як свідка, та не спростовується іншими доказами, у зазначеному домоволодінні на час смерті його власника та у подальшому щонайменше до 1998 р. проживала позивачка [PERSON], дочка сина спадкодавця [PERSON] (а.с. 55), що помер 06.02.1991 р. (а.с. 10). 09.12.2002 р. померла [PERSON] (а.с. 71), дружина [PERSON], що залишила заповіт, яким все своє майно заповідала у рівних частках своїм синам, відповідачам у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 73). 28.12.2005 р. відповідачам були видані оспорювані у справі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, кожному на ? частину спірного домоволодіння (а.с. 87, 88). При цьому нотаріус виходив з того, що спадкодавиця була спадкоємицею свого померлого чоловіка [PERSON] та фактично прийняла спадщину, втім юридично свої права не оформила, а отже зазначене домоволодіння увійшло до складу спадкового майна та підлягає поділу у рівних частках між її спадкоємцями за заповітом. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята спадкоємцями до 01.01.2004 р., згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 р. до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України в редакції Закону 1963 р. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції Закону 1963 р., фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном є підставою для визнання особи такою, що прийняла спадщину. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції Закону 1963 р. прийнята спадщина вважається належною спадкодавцеві з моменту її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК України онуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, при цьому вони спадкують порівну ту частку, що належала б йому. Оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що позивачка, будучи онукою спадкодавця [PERSON] як дочка його сина [PERSON], що помер 06.02.1991 р., на день відкриття спадщини 23.12.1995 р. проживала у спірному домоволодінні будучи неповнолітньою, а 16.07.1997 р. після досягнення шістнадцятирічного віку була зареєстрована у ньому (а.с. 7) та продовжувала користуватися ним щонайменше до 1998 р., що підтвердили і самі відповідачі, надавши суду акти про відсутність її у зазначеному домоволодінні з цього часу (а.с. 53, 100), суд з урахуванням вищезазначених положень законодавства доходить висновку про те, що позивачка набула право власності на ? частину спірного домоволодіння в порядку спадкування, а отже її вимоги у відповідній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За таких обставин не можуть залишатися чинними оспорювані свідоцтва про право на спадщину як такі, що порушують право власності позивачки та грунтуються на помилковому припущенні нотаріуса про те, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем померлого власника спірного домоволодіння [PERSON], що прийняв спадщину. Посилання відповідачів на збіг строку позовної давності у спірних правовідносинах суд оцінює критично, оскільки спірне домоволодіння до часу предявлення позову залишалося зареєстрованим в цілому за спадкодавцем [PERSON] (а.с. 11), а отже відсутні підстави для висновку про те, що позивачка знала або повинна була знати про порушення свого права. Позовні вимоги в частині скасування права власності задоволенню не підлягають, оскільки чинне законодавство не містить такої форми захисту цивільного права, а підстав для припинення права власності відповідачів, визначених ст. 346 ЦК України в редакції Закону 2003 р., не вбачається. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial