Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.11.2009 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] Акціонерного Товариства «Суха Балка» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - про відшкодування моральної шкоди. В ході судового засідання позовні вимоги були змінені. По клопотанню представника позивача позовні вимоги до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення з нього 125000 гривень за спричинену моральну шкоду залишени без розгляду. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що в період з 1984 р. він працював на шахті імені «Фрунзе » підземним машиністом електровозу, машиністом скреперної лебідки, підземним горнорабочим очисного забою, підсобним працюючим. З 2007 р. працює електромонтером з обслуговування підстанцій [PERSON] акціонерного товариства « Суха Балка ». Згідно Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 03.04.2007 р., йому встановлено професійне захворювання за діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу деформівного артрозу ліктьових і колінних суглобів. Було складено [PERSON] № 16 розслідування професійного захворювання від 16.04.2007 р., в якому встановлено, що причиною професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня фізичного перевантаження. Згідно пункту 19 [PERSON], винними є керівництво шахти імені «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка». За висновком МСЕК від 25.04.2007 р. йому первинно встановлено 45 % втрати професійної працездатності та признано інвалідом 3 групи. При наступному переогляді в 2008 р. відсоток втрати професійної працездатності залишився у тому ж розмірі. Наступний перегляд в квітні 2010 р. Він вважає, що саме з вини підприємства - відповідача, він втратив значний відсоток професійної працездатності, являється інвалідом, по причині вищезазначеного він переносить фізичні страждання, а звідси і моральні переживання, це проявляється в наступному: відчуває постійний біль у шийному, поясничному відділі хребта; виникають больові відчуття при ходьбі; оніміння правої ноги; виникають судоми в литкових мязах. Через важку працю, в результаті отримання професійного захворювання, він неодноразово знаходився на лікуванні в медичних закладах міста [PERSON], виходячи з цього більше часу проводить не вдома, не біля родини. Через постійне лікування став рідше спілкуватись з друзями. Також вказав, що через свою хворобу вранці переносить стискаючі, ниючі болі в області поясниці, ці відчуття супроводжують його кожен день, в результаті, чого став роздратований та нервозний по відношенню до оточуючих. При таких обставинах у нього змінився рівень життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Він просить поновити пропущений строк для звернення з позовною заявою до суду. Причинену моральну шкоду він оцінює в сумі 125000 гривень та просить стягнути цю суму з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] не був присутній. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги до ВАТ «Суха Балка » підтримує у повному обсязі. При цьому послався на обставини вказані в позовній заяві, та пояснив, що позивач через отримані професійні захворювання відчуває себе неповноцінною людиною, відчуває себе тягарем в сім'ї. Він швидко утомлюється, він постійно зазнає фізичного болю і страждань, стійкий біль та обмеження рухів в шийному та поперекових відділах хребта, плечових , ліктьових і колінних суглобах, утруднення ходи , оніміння кінцівок, він втрачає працездатність, і життя для нього стало суцільним стражданням. Протягом тривалого періоду часу переживає почуття тяжкості в грудях, болі в області серця, головні болі, запаморочення. Позивачеві протипоказана тяжка фізична праця та робота в умовах впливу інших шкідливих факторів виробничого середовища. При такому самопочутті у позивача постійно пригнічений настрій. Через придбані проф. захворювання і наслідки всього, позивач став нервовим, роздратованим, запальним, що відбилося на спілкуванні його з близькими, друзями. Він просить суд при винесені рішення врахувати, що з вини підприємства позивачу заподіяна шкода здоровю, позивач являється інвалідом 3 групи, втратив 45 відсотків професійної працездатності, змушений звертатися за допомогою до лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Також пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично-допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів , в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Просить суд поновити позивачеві пропущений строк звернення з позовною заявою до суду, а також просить стягнути на користь позивача 125000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] Акціонерного Товариства «Суха Балка» позов не визнала, та суду пояснила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту. Також суду пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обгрунтував розмір моральних страждань та переживань. Передбачене ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Саме такою особою і є позивач. [PERSON] до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконання трудових обовязків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювання. Також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в звязку з професійним захворюванням. Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Таким чином, ВАТ «Суха Балка» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши їм належну оцінку, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. При обговоренні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Із трудової книжки встановлено , що з 03.07.1984 р. позивач [PERSON] працював на шахті імені «Фрунзе » підземним машиністом електровозу, машиністом скреперної лебідки, підземним горнорабочим очисного забою, підсобним працюючим. З 2007 р. він працює електромонтером з обслуговування підстанцій [PERSON] акціонерного товариства «Суха Балка» . (а.с. 6-8). Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини №715 від 03.04.2007 р. ( а.с. 26), встановлено професійне захворювання за діагнозом : радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу деформівного артрозу ліктьових і колінних суглобів. [PERSON] характеристики умов праці Жовтневого району № 62 від 24.09.2008 р. вбачається що на робочому місці позивача були перевищення гранично допустимих норм праці, а саме: рівня фізичного перевантаження : - маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 36 - 40 кг при нормі до ЗО кг ; нахили тулуба 368 при допустимому 100 разів за зміну ; вимушена робоча поза з нахилами тулуба 37,1/ 2,8 при допустимій нормі 25,0 % тривалості зміни; підіймання та переміщення вантажу чергуючи з іншими роботами 31 - 50 кг при допустимих до 30 кг ; статичне навантаження при утриманні вантажу: однією рукою 79200 кг / с при нормі 36000 кг / с . ( а.с. 9-10). [PERSON] № 16 розслідування професійного захворювання від 16.04.2007 р., комісією в складі представників: відповідача ВАТ «Суха Балка», санітарно- епідеміологічної станції Жовтневого району, Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань, клініки Українського НД1 промислової медицини, встановлено в пункті 17, що причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення рівня фізичного перевантаження. Згідно пункту 19 [PERSON] зазначено, що винним в професійному захворюванню є керівництво шахти імені «Фрунзе » ВАТ « Суха Балка ». (а.с. 11-12). За висновком МСЕК від 25.04.2007 р. позивачеві первинно встановлено 45% професійної втрати працездатності та признано інвалідом 3 групи. При наступному переогляді від 14.04.2008 р. відсоток професійної втрати працездатності залишився у тому ж розмірі. Наступний перегляд 01.04.2010 р. Позивачеві противопоказано: вимушена поза; переохолодження ; важка праця ; довга ходьба. ( а.с. 13-15). Згідно наданих суду виписних епікризів, позивач в результаті отримання професійного захворювання, неодноразово (15 разів) на протязі 2006 - 2009 р. р. знаходився на лікуванні в медичних закладах міста [PERSON], він тривалий час перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні та проходив амбулаторно лікування. [PERSON] медичних документів лікарями рекомендовано : спостереження у лікарів (невропатолога); санаторно - курортне лікування; оздоровлення в місцевому профілакторії. ( а.с. 16-29). Позивачеві [PERSON] № 4015Н від 18.05.2007р. призначено та виплачено Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі одноразову допомогу в розмірі 33660 грн., та провадяться щомісячні страхови виплати в розмірі 1222 грн. 68 коп. ( а.с.30). Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Доводи відповідача ВАТ «Суха Балка» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли у квітні 2007 р., тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом, виходячи з матеріалів справи, встановлено, що при виконанні трудових обовязків, здоров'ю позивача була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 45% та є інвалідом 3 групи. Винним в отриманні позивачем професійного захворювання є підприємство - відповідач, про що свідчить [PERSON] розслідування професійного захворювання. В результаті, позивач переносить фізичну біль та душевні страждання. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Враховуючи те, що у законодавстві, яке регулює данні правовідносини, відбувалися зміни, а також те, що позивач кожний рік проходить стаціонарне лікування, страждає від наслідків отриманого профзахворювання, являється інвалідом 3 групи, суд вважає, причини пропуску строку звернення до суду поважними та приходить до висновку про необхідність їх поновлення. Обговорюючи суму за причинену моральну шкоду, суд виходить із суми яку визначив позивач, тобто 125000 грн., тяжкості наслідків, які відбулися в здоровї позивача, 45 відсотків втрати професійної працездатності, встановлення 3 групи інвалідністі, вину підприємства у професійному захворюванні, та вважає необхідним назначити позивачу компенсацію в розмірі 28000 гривень, а в останній частини позову позивачеві слід відмовити. Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача у справі звільнено від державного мита.

Outcome: partial