Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що [INFO] його тітка [PERSON] уклала заповіт, яким на випадок її смерті заповіла все належне їй на день смерті майно. Заповіт не змінений і не скасований. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] Спадкоємців першої черги, або осіб, які б мали право на обов’язкову частку в спадковому майні [PERSON] . немає. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Однак оформити свідоцтво про право власності на спадщину в Черняхівській державній нотаріальній конторі неможливо із-за відсутності належно оформлених документів на вказаний будинок. В зв'язку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на вказаний будинок як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, змінив підстави наведені в позовній заяві та просив визнати за ним право власності на будинок на підставі Закону України «Про власність» та ст.. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.). Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з [PERSON] в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача, позов визнаний у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного висновку: В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначається, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла в 2002 році, а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України(ред. 1963 р.) та Закону України «Про власність». Із ч. 1статті 12 ЗУ «Про власність» вбачається, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. У відповідності із ст.. 13 ч. 1 цього закону, вважається, що об’єктами права приватної власності є жилі будинки. Згідно і з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року N 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(назву змінено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 р. N 15) Із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, 4 , відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці. У відповідності із п. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15), спори, щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормам, що регулювали власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року, не втратили право на частку в його майні. У відповідності із ст. 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В ст.. 549 ЦК України вказано, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягають державній реєстрації. Із довідки БТІ № А-151 від 28.07. 2008 року вбачається, що за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. В судовому засіданні встановлені наступні факти: [INFO] [PERSON] , рідна тітка позивача, уклала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно. Заповіт зареєстрований в реєстрі за [NUMBER] , не змінений і не скасований. [INFO] [PERSON] померла в [INFO] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в [INFO] Будинок належав на праві власності [PERSON] як майно колгоспного двору. Після її смерті спадщину, до складу якої входив спірний будинок, прийняв [PERSON] , як спадкоємець за заповітом шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інших спадкоємців, а також осіб, які б мали право на обов’язкову частку в спадковому майні спадкодавиці немає. Вказана спадщина належить позивачеві з моменту відкриття спадщини, однак в даний час позивач не має можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] ., тому що у спадкодавиці відсутні належно оформлені документи на вказаний будинок, тобто відсутня державна реєстрація будинку. Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв’язку з цим, суд у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що,оскільки право власності на будинок зареєстроване не було, з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, інших спадкоємців немає, слід визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved