Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», третя особа: Харківський НМУ, про визнання недійсним висновку Центральної лікарняно- експертної комісії відповідача від 31 березня 2009 року з тих підстав, що з 1978 року по 1998 рік він працював робітником на шахтах. З 18 вересня 2008 року по 9 жовтня 2008 року він перебував на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського науково-дослідного інституту гігієни праці Та профзахворювань Харківського національного медичного університету. Згідно повідомлення про профзахворювання від 1 жовтня 2008 року клінікою третьої особи йому був встановлений остаточний діагноз, згідно якого захворювання були визнані професійними. Дане повідомлення було надіслано на відокремлений підрозділ «Шахти ім. Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит», яке провело розслідування його хронічного профзахворювання. Після цього голова комісії з розслідування випадків профзахворювань звернувся до відповідача. За висновком Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» від 31 березня 2009 року йому були змінені раніше встановлені діагнози та вказано, що вони не пов'язані з умовами праці, і комісія вирішила відкликати повідомлення про профзахворювання за формою П-З, що було складено клінікою третьої особи. Такий висновок Центральної лікарсько-експертної комісії відповідача є незаконним І винесений з порушенням встановленого порядку. Згідно п. 68 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2008 року № 1112 «Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві* професійний характер захворювання встановлюється експертною комісією в складі спеціалістів спеціалізованої лікувально-профілактичної установи згідно переліку, затвердженого МОЗ. Наказом МОЗ України від 25 березня 2003 року затверджений перелік спеціалізованих лікувально- профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, згідно якого клініка Харківського науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань має право встановлювати остаточний діагноз професійних захворювань. Таким чином, діагноз, встановлений клінікою третьої особи є остаточним, при встановленні нею діагнозу не виникло спірних питань щодо професійності його захворювань, тому не було законних підстав направлення його до відповідача, голові комісії з розгляду випадків профзахворювань не надано право оскаржувати рішення клініки третьої особи. Законодавством України не передбачена можливість відкликання повідомлення про профзахворювання, а також право на перегляд, скасування або зміну остаточно встановлених діагнозів. В зв'язку з цим вважав, що висновок Центральної лікарсько-експертної комісії відповідача щодо нього був прийнятий з порушенням вимог, встановлених Порядком, тому просив визнати його недійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача - ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» в судове засідання не з'явився, хоч про час судового розгляду справи був належним чином повідомлений. В письмовому запереченні позов не визнано повністю, оскільки Центральна лікарсько-експертна комісія діяла в межах своїх повноважень і прийняла законний висновок, в якому не зв'язала захворювання позивача з умовами його праці і обґрунтовано відкликала направлене повідомлення за формою П-3. На Центральну лікарсько-експертну комісію покладено обов'язок щодо остаточного прийняття рішення зі встановлення зв'язку захворювання з умовами праці після рішень регіональних ЛЕК. Просила провести судовий розгляд справи без участі її представника. Представник третьої особи - Харківського національного медичного університету в судове засідання не з'явився, хоч про час судового розгляду справи третя особа була належним чином повідомлена. В письмовому відзиві на позовну заяву представник третьої особи при вирішенні спору покладався на розсуд суду і просив провести судовий розгляд справи без участі представника університету. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. З 23 червня 1978 року по ЗО червня 1986 року [PERSON] працював на шахті «Міусиньська» Виробничого об'єднання «Донбасантрацит», з 16 вересня 1989 року по 29 жовтня 1990 року - в шахті «Прибрежна», з 06 грудня 1990 року по 09 грудня 1993 року знову перебував в трудових відносинах з виробничим об'єднанням «Донбасантрацит», періодично з 27 грудня 1993 року по 20 жовтня 1998 року - на шахті «Князівська», та з 13 грудня 2006 року по 27 червня 2008 року - у відокремленому підрозділі «Шахті їм. Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит», що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 3-5). На підставі його звернення позивач був направлений у клініку НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ, де він з 18 вересня 2008 року по 09 жовтня 2008 року перебував на обстеженні та лікуванні, що підтверджується копією виписки з його історії хвороби (а.с. 6). Згідно повідомлення про професійне захворювання форми П-3 від 01 жовтня 2008 року клінікою НДІ. гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ [PERSON] був встановлений остаточний діагноз, яким його захворювання визнані професійними, що підтверджується його копією (а.с. 7). Дане повідомлення було направлене до відокремленого підрозділу «Шахта ім. Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит», яке провело розслідування хронічного професійного захворювання щодо позивача [PERSON], що підтверджується копією акту від 13 жовтня 2008 року (а.с. 8-10). Голова даної комісії з розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] звернувся до ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» для підтвердження встановлених позивачу [PERSON] діагнозів. У висновку ЦЛЕК ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» від 31 березня 2009 року було зазначено, що його захворювання не пов'язані з умовами праці та вирішено відкликати повідомлення про вперше виявлене профзахворювання форми П-3, складене клінікою НДІ гігієни праці та профзахворювань третьої особи - Харківського НМУ, що підтверджується його копією (а.с. 11-13). Згідно п. 68 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 - професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, затвердженим МОЗ. Наказом МОЗ України від 25 березня 2003 року затверджений перелік спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, відповідно до якого клініка НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань. Згідно п.п. 2.3 Положення про роботу Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» - ЦЛЕК розглядає за завданням обласного (міського) профпатолога, МОЗ, АМН України, судових та правоохоронних органів конфліктні випадки, що виникають у результаті незгоді хворого чи роботодавця з висновками інших експертних комісій. Таким чином, діагноз щодо професійних захворювань позивача, встановлений клінікою НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ, є остаточним, при встановленні нею остаточного діагнозу не виникло спірних питань щодо професійності його захворювань; законодавством України та іншими нормативними актами не надано право Голові комісії з розслідування випадків профзахворювань пїдприємства-роботодавця оскаржувати до відповідача - ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» рішення клініки третьої особи, а також не передбачене право на перегляд, скасування або заміну остаточно встановлених діагнозів в такому порядку, тому висновок ЦЛЕК відповідача був прийнятий з порушенням вимог вищевказаного Порядку та інших відповідних нормативних актів, в зв'язку з чим його необхідно визнати недійсним за його безпідставністю. Невизнання позову відповідачем в його письмовому запереченні є безпідставним. З відповідача необхідно стягнути на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved