Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача провести перерахунок заробітної плати, що належить позивачу, за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року і видати нову довідку про заробітну плату відповідно до вимог діючого на той час законодавства для нарахування нового розміру пенсії. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що у 1987 році він працював водієм у ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство 16330». У зв?язку з аварією на Чорнобильській АЕС був відряджений з підприємства на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 10 лютого 1987 року по 12 березня 1987 року. Після повернення з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підприємстві відповідача нарахували та виплатили заробітну плату, яку позивач вважав нарахованою правильно. Позивач вважає, що оплату праці за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року йому зроблено невірно, оскільки не були використані нормативні документи, які передбачали оплату працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 3-й, 2-й, 1-й зоні небезпеки, відповідно в чотирьох, трьох, двократному розмірі понад збережену заробітну плату, встановлену по основному місці роботи, максимальний розмір премії 60% від тарифної ставки, не застосовано збільшеної до 100% тарифної ставки, а також оплату праці за роботу у вихідні в подвійному розмірі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство 16330» проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що підприємство не повинно проводити позивачу перерахунок заробітної плати за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так як позивач в період з 10 лютого 1987 року по 12 березня 1987 року був відряджений на Київське міське територіально-виробниче об?єднання автомобільного транспорту «Комунальне автотраспортне підприємство 13030», яке проводило облік робочого часу та нараховувало заробітну плату позивачу за час відрядження. В обгрунтування своїх заперечень представник відповідача надав до суду довідку № 38 від 07 лютого 2001 року, видану Київським міським територіально-виробничим обєднанням автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030» та наказ Київського міського територіально-виробничого обєднання автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030», згідно яких нарахування та перерахування заробітної плати [PERSON] за час відрядження проводило Київське міське територіально-виробничого обєднання автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030», після чого Київське міське територіально-виробничого обєднання автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030» надавало позивачу довідки про розмір нарахованої заробітної плати за час відрядження. Представник відповідача пояснив, що відповідно до ст. 121 КЗпП України, «Інструкції про службові відрядження» № 30 від 15.02.1980 року, по основному місцю роботи за позивачем за час його відрядження був збережений середній заробіток у розмірі 328 руб.24 коп., місце роботи та непреривний трудовий стаж. Представник відповідача пояснив, що відповідно до Постанови КМУ № 523 від 03.05.1997 р. Київським міським територіально-виробничим обєднанням автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030» було проведено перерахунок заробітної плати [PERSON] Відповідно до листа Міністерства праці України від 09.06.1995 року за № 224/8.13 перерахунок заробітної плати працівникам, які виконували в зоні відчуження роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розраховується по тій грошовій одиниці, що діяла в 1986 році, тобто в рублях. Нарахована сума заробітної плати не індексується і не виплачується. Представник відповідача також пояснив, що всі вимоги Постанови РМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від 10.06.1987 р, Постанови ЦК КПРС, Президіями ВР СРСР та РМ СРСР № 524-156 від 07.05.1986 р., розяснень Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 16.01.1969 р № ? при нарахуванні заробітної плати Позивачу за роботу по ліквідації наслідків аваріїї на ЧАЕС за період з 01.02.1987 р по 28.02.1987 р. були виконані, і відображені у Довідці № 16/275 від 09.04.2008 р., Довідці № 16/549 від 08.09.2009 р.,а саме: - оплата працівників, зайнятих на роботах у 3-й, 2-й і 1-й зонах небезпеки, проводилась відповідно в чотирьох-, трьох, двократному розмірі понад збережену середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої по основному місцю роботи. Розмір тарифної ставки складає 0,856 руб; - з урахуванням зони небезпеки застосовувався коефіцієнт кратності 3,71; - оплата у вихідні проводилась у подвійному розмірі; - враховано максимальний розмір премії 60 % тарифної ставки; - за час відрядження за позивачем зберігався безперервний трудовий стаж та середня заробітна плата. Представник відповідача вважає вимоги позивача щодо проведення розрахунку із застосуванням подвійного розміру тарифної ставки необгрунтованими, такими, що призвели б до незаконного завищення розміру заробітної плати за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в два рази. Постанова ЦК КПРС, Президіями ВР СРСР та РМ СРСР № 524-156 від 07.05.1986 р. передбачає лише право підприємств проводити оплату праці працівникам, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, по підвищенним до 100% тарифних ставок, а не обовязок підприємств проводити оплату у подвійному розмірі. Представники відповідача КП „Київпастранс та третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Довідки Київського міського територіально-виробничого обєднання автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030» від 23.01.2001 року № 70, Рішення комінтернівського районного суду м.Харкова по справі № 2-1411/2002 від 23.01.2003 року [PERSON] з 10 лютого 1987 року по 12 березня 1987 року був направлений у відрядження до Київської області в м.Чорнобиль для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та був прикомандирований за Київським міським територіально-виробничим обєднанням автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030». Київським міським територіально-виробничим обєднанням автомобільного транспорту «Комунальне автотранспортне підприємство 13030» позивачу було проведено розрахунок заробітку за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та передано розрахунок до основного місця роботи до Відкритого акціонерного товариства «Харківське автотранспортне підприємство 16330». За основним місцем роботи у ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство 16330» за [PERSON], згідно ст. 121 КЗпП України зберігалось місце роботи, безперервний трудовий стаж, середній заробіток. Як вбачається з позовної заяви позивача розмір збереженого середнього заробітку не оскаржується. Доплата по підвищеним ставкам за період з 10.02.1987 р. по 28.02.1987 г. здійснювалась на підставі такого розрахунку: Відповідно до розяснень Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 16.01.1969 р № ? всіх працівників, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, був встановлений 6-й робочий день. Робітникам, яким годинні тарифні ставки в зоні відчуження визначались при 8(7) годинному робочому дні, здійснюють такий перерахунок : відповідну годинну тарифну ставку при 8(7) годинному робочому дні множать на середню тривалість робочого часу в годинах за місяць при 8(7) годинному робочому дні (173,1) одержаний результат ділять на середню тривалість робочого часу в місяць при 6-годинному робочому дні (152,5). Годинна тарифна ставка повинна бути визначена в розмірі 0,856 руб, що відображено у Довідці № 16/275 від 09.04.2008 р.(а.с.) , Довідці № 16/549 від 08.09.2009 р. Відповідно до рішення Урядової комісії від 02.02.1987 г. № 351 після 01.03.1987 р. термін «зона небезпеки» не застосовувався. Відповідно до Постанови РМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від 10.06.1987 р. оплата працівників, зайнятих на роботах у 3-й, 2-й і 1-й зонах небезпеки, проводилась відповідно в чотирьох-, трьох, двукратному розмірі понад сбережену середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої по основному місцю роботи. Пунктом 4 Постанови РМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від 10.06.1987 р. встановлено максимальний розмір премії 60 % тарифної ставки в місяць. Як вбачається з пункту 5 Постанови РМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від 10.06.1987 р. оплата за роботу у вихідні та святкові дні проводилась у подвійному розмірі. Відповідно до Постанови № 322/34 від 14.12.1972 р Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРП «Про умови праці працівників автомобільного транспорту, а також транспортно-експедиційного обслуговування і вантажно-розвантажувальних робіт системи автомобільного транспорту», водії автобусів, як таких, що мають єдину тарифну сітку при погодинній і відрядній оплаті праці, доплата за работу в надурочний час в зоні відчуження провадилась і при погодинній і при відрядній оплаті праці по відрядних розцінках або тарифних ставках, в розмірі 37,5% встановленої їм тарифної ставки за перщі дві година надурочної роботи і в розмірі 75% встановленої їм тарифної ставки за наступні години. Враховуючи вищенаведені нормативні акти: Оплата за період з 10.02.1987 р. по 28.02.1987 р.: Годинна тарифна ставка складає: (0,754?173,1)/152,5=0,856 руб. 0,754-годинна тарифна ставка водія 173,1-середньорічний баланс робочого часу 152,5 середньомісячний баланс робочого часу Кількість відпрацьованного часу: 19 днів ?14 годин=266 годин Друга зона небезпеки 19 днів ?4 години = 76 годин Третя зона небезпеки 19 днів ?10 годин=190 годин Всього відпрацьовано у зоні відчуження 266 годин. 1. оплата за роботу в зоні небезпеки: 19 днів 2 вихідних дня=17 днів 17 днів?6 годин=102 год. ?0,856?3,71=323,93 2. оплата за вихідні дні 15 і 22 лютого 1987 року: 2 дні?14 год.=28 год.?2?0,856?3,71=177,84 3. оплата за роботу в надурочний час: 17 днів ?2 години=34 години 34 год.?0,856?3,71?1,375=148,47 17 днів?6 год.=102 год 102 год ?0,856?3,71?1,75=566,87 Всього 148,47+566,87=715,34 4. Премія за роботу в зоні ЧАЕС: 266 год.?0,856?3,71?60%=506,85 Посилання позивача про застосування при проведенні розрахунку заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії подвійної тарифної ставки суперечить Постанові РМ СРСР і Укрсовпрофа № 207-7 від 10.06.1987 р., Постанові ЦК КПРС, Президіями ВР СРСР та РМ СРСР № 524-156 від 07.05.1986 р., пункт 1 якої передбачає лише право підприємств, а не їх обовязок застосовувати подвійну тарифну ставку. Всупереч вищеназваних нормативних актів [PERSON] в своєму розрахунку застосовує тарифну ставку з кратністю 2. Позивач не надав суду доказів, які б підтвердили факт надходження на рахунок відповідача коштів від Держбанку СРСР і Будбанку СРСР на заробітну плату в 1986 році в сумах, які перевищували планові розміри фондів, якщо це викликало перевищення оплати праці на роботах по усуненню аваріїї на ЧАЕС. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені необгрунтовано, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed