Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом вказуючи, що на протязі листопада та грудня 2009 року її сусідка [PERSON] безпідставно звинувачує і розповсюджує завідомо неправдиві відомості серед жителів селища Володарськ-Волинський про те, що вона злодійка і викрала в неї в під"їзді кросівки ,які належали одному з її гостей. Зазначає, що такі відомості, щодо неї відповідачем не відповідають дійсності, бо вона кросівки не крала і ці відомості порочать її честь та гідність. Позивач вказує, що відповідач 8 листопада 2009 року звернулась із заявою до Володарсько-Волинського РВ УМВС, після чого в неї виникли сильні душевні страждання, головний біль, їй боляче та соромно зустрічатись з її сусідами та спілкуватись з чоловіком. Вона чекала, що відповідач зрозуміє, що вона не крала кросівки і спростує такі неправдиві відомості перед її чоловіком та жителями селища Володарськ-Волинський. Однак цього не сталося і вона змушена звернутися з позовом до суду. Позивач просить суд зобовязати [PERSON] спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать її честь і гідність, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 1000 гривень та витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 8.11.2009 року в підїзді біля квартири відповідача зникли кросівки її гостя у звязку з чим відповідач звернулась до міліції з заявою про викрадання нею кросівок та розповсюджувала інформацію серед жителів селища Володарськ-Волинський, що вона є злодійкою. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 8.11.2009 року у [PERSON] який знаходився у них дома, біля дверей їх квартири з підїзду були викрадені його кросівки у звязку з чим, вона повідомила про крадіжку міліцію і при дачі пояснення працівникам міліції на запитання вказала, що у крадіжці вона підозрює сусідку [PERSON] з якою перебуває в неприязних відношеннях. Серед жителів смт. Володарськ-Волинський інформації вказаної позивачем вена не розповсюджувала. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В судовому засіданні встановлено, що 8.11.2009 року біля 12 години в підїзді біля квартири [ADDRESS], що в смт. Володарськ-Волинський невідома особа викрала кросівки належні [PERSON] який перебував у гостях сімї [PERSON]. При виявлені факту викрадання відповідач [PERSON] звернулась з усною заявою до Володарсько-Волинського РВ УМВС про викрадання кросівок. При дачі пояснення інспектору міліції [PERSON] відповідач розповіла обставини викрадання кросівок та на його запитання хто на її думку міг взяти кросівки повідомила. що на її думку кросівки забрала сусідка [PERSON] тому, що вони перебувають у неприязних відносинах., і це підтверджується відмовним матеріалом № 1558 від 17.11.2009 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факт\- розповсюдження інформації відповідачем які порочать честь і гідність позивача. Крім інформації яку надала відповідач працівнику Володарсько-Волинського РВ УМВС щодо г у крадіжці кросівок позивача, [PERSON] інших доказів розповсюдження інформації відповідачем серед жителів селища які порочать її честь та гідність не надала. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організації» при розгляді справ суди повинні зясувати, чи поширені відомості, про спростування яких предявлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації, викладання в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Звернення громадянина до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб, у тому числі показання свідка не може вважатись поширенням неправдивих відомостей. При дачі пояснення працівнику правоохоронних органів відповідач висловила припущення про можливість вчинення крадіжки позивачем, інших доказів, які б свідчили про поширення відповідачем неправдивих відомостей серед інших осіб не встановлено. За таких обставин немайнові права позивача порушені не були, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed