Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

02.02.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], про визнання останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням: квартирою № 9 у будинку № 10 по вул. Будівельників в м. Вознесенську Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на підставі договору дарування, посвідченого 03.11.2004 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстровані: позивач, його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] Посилаючись на те, що відповідачка разом з дитиною без поважних причин не проживає у вищевказаній квартирі з вересня 2008 року, не сплачує комунальні послуги та фактично проживає за іншою адресою: [ADDRESS], позивач просив, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, вищевказаних осіб визнати такими, що втратили право на користування належною йому квартирою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог, передбачених ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області - в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог СГІРФО Вознесенського МВ УМВС в Миколаївській області, в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON], на підставі договору дарування від 03.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого Вознесенським МБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.11.2004 року, належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], його колишня дружина [PERSON] (до укладення першого шлюбу [PERSON]) Н.В. та неповнолітня [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (до яких, відповідно до ст. 64 ЖК України, відносяться дружина наймача, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство) мають право користуватись цим будинком нарівні з власником при умові, що вони постійно там проживають і приймають участь у витратах на утримання будинку. Відповідно до положень ч.7 ст. 8 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Тобто, з урахуванням викладеного, судовому дослідженню підлягають лише причини не проживання відповідачки разом з дитиною в зазначеній квартирі протягом встановленого законодавством строку. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторони, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів. Так, судом встановлено, що з вересня 2008 року відповідачка з дитиною в квартирі [ADDRESS] не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, що підтверджується довідками за № 22 від 27.12.2009 року, № 25/05 від 04.05.2010 року, № 24/05 від 04.05.2010 року, виданих ЖСК «Жовтневий», довідкою за № 97 від 05.05.2010 року, виданою КП «Санітарна очистка міста». Згідно довідки від 01.12.2009 року відповідачка разом з дитиною проживає в [INFO], що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.01.1994 року органом приватизації Вознесенського виробничо шкіряного об'єднання «Возко». З того часу й по теперішній час відповідачка [PERSON] в спірну квартиру не вселялася, позивач ніяких перешкод їй в цьому не чинив (протилежного в судовому засіданні не встановлено), будь яких належних їй особистих речей в жилому приміщенні немає. Доказів, що остання намагалася вселитися в спірну квартиру, але їй чинили перешкоди у користуванні нею, зокрема, звернення до органів міліції чи до суду з відповідними заявами про порушення її житлових прав, вимогами про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, останньою не надано. Не заявлялися зазначені вимоги й під час розгляду даної справи. Тобто, відповідачкою не надано суду жодного належного та незаперечного доказу про те, що її не проживання в спірній квартирі було викликано поважними причинами. Також, передбачених законом підстав для збереження за відповідачкою права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено. Отже, враховуючи наведене, а також те, що відповідачка [PERSON] разом з дитиною втратили право користування спірною квартирою, перейшли проживати на інше постійне місце, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved