Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про продовження строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка (пай), розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», м. Плисова, Лозівського району, Харківської області на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 02 жовтня 1996 року за № 597, що підтверджується свідоцтвом на право на земельну частку (пай), виданим Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 11 лютого 1997 року. 19 червня 2001 року [PERSON] померла. За життя вона склала заповіт, згідно якого все її майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідала позивачці по справі. Після її смерті позивачка фактично спадок прийняла, оскільки на час її смерті постійно мешкала разом з нею, піклувалася про неї, поховала її, розпорядилася її особистими речами, але у встановлений законом термін із заявою до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини не зверталася, так як після смерті [PERSON] позивачка була неповнолітня. А потім, після досягнення нею повноліття вона в силу скрутного матеріального становища виїхала в Росію на роботу та повернулася до України наприкінці 2009 року. В звязку з чим просить продовжити строк для прийняття спадщини земельної ділянки (паю), розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», м. Плисова, Лозівського району, Харківської області після смерті [PERSON], яка померла 19 червня 2001 року. 01 квітня 2010 року в судовому засіданні відповідач по справі Лозівська районна державна адміністрація Харківської області була виключена та до справи залучена в якості відповідача по справі Плисівська сільська рада Лозівського району Харківської області. 14 квітня 2010 року за клопотання позивачки до участі у справі був залучений [PERSON] в якості співвідповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та вважала їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності та винести рішення на розсуд суду. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачка та представника відповідача, допитавши свідків, пояснення яких у суду не має підстав ставити під сумнів, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0162347 від 11 лютого 1997 року, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується копією вказаного сертифікату. На даний час це підприємство не існує та земля знаходиться на території Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Після смерті [PERSON]С, яка померла 19 червня 2001 року, відкрилась спадщина на вказану землю. За життя [PERSON], маючи повну цивільну дієздатність, розпорядилася своїм майно, призначила спадкоємця шляхом складання заповіту, склавши заповіт на імя позивачки. Ця обставина підтверджується заповітом, складеним 11 червня 2001 року, який посвідчений секретарем Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області та зареєстрований 11 червня 2001 року в реєстрі за № 11. Позивачка фактично спадок прийняла після її смерті, так як мешкала разом зі спадкодавцем, за допомогою батьків поховала її, розпорядилася її особистими речами, від прийняття спадщини не відмовлялася, але не могла в шестимісячний строк написати заяву про прийняття спадку до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області в звязку з тим, що на момент смерті [PERSON] вона була неповнолітня. А її батьки, в її інтересах не подали заяву про прийняття спадку. Крім цього після досягнення повноліття позивачка в силу скрутного матеріального становища виїхала до Російської Федерації на роботу та повернулася до України лише наприкінці 2009 року. І тільки тоді батьки їй повідомили, що [PERSON] призначила позивачку спадкоємцем, належного їй майна, а саме земельної ділянки (паю). Вказані обставини стали причиною пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 1241 ЦК України спадкоємців, для яких законом встановлена обовязкова частка, не має. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем поважним, та продовжити його.

Outcome: approved