Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.03.2009р. померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки розміром 1, 05 га в с. Першотравневе по вул. Піонерській, 11 Машівського району та житлового будинку на ній. Житловий будинок рішенням Михайлівської сільської ради від 20.10.2009р. списаний як непридатний до проживання. Вказану земельну ділянку мати успадкувала після померлого 21.10.2003р. чоловіка, а її, позивача, батька [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом, яка належним чином прийняла спадщину. У звязку з наведеним позивач просить визнати за нею право власності на вказане земельну ділянку розміром 1, 05 га з видачею виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради державного акту. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, представник відповідача в судове засідання не зявився, направив суду заяву з проханням справу слухати без його участі, покладається на розсуд суду, третя особа [PERSON] з позовом погоджується. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяви та телеграми в яких просять справу слухати без їх участі з позовом погоджуються. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 16 березня 2009 року померла [PERSON] ( а.с. 9 ). Спадкоємцем першої черги за законом після померлої відповідно до ст. 1261 ЦК України є дочка [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) [PERSON] ( а.с.8, 12, 13 ), яка належним чином прийняла спадщину. Інші спадкоємцями першої черги є також діти померлої - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які заяви про прийняття спадщини не подавали, що стверджується довідкою Першої полтавської державної нотаріальної контори ( а.с. 39 ). 24.02.2005р. [PERSON] успадкувала після померлого 21 жовтня 2003 року чоловіка [PERSON] ( а.с. 10 ) земельну ділянку площею 1, 05 га, що розташована на території с. Першотравневе Машівського району Полтавської області, Михайлівської сільської ради та переданої для обслуговування житлового будинку ( а.с. 7 ). Рішенням виконкому Михайлівської сільської ради від 20.10.2009р. позивачу надано дозвіл на списання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Піонерській, 11 в с. Первомайське Машівського району ( а.с. 6 ). Відповідно до витягу з бази даних виданого Машівським районним відділом Полтавської РФ ДП «Центр ДЗК» від 28.10.2009р. станом на це число [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку в с. Першотравневе не видавався ( а.с. 11 ). Згідно довідки Першої полтавської державної нотаріальної контори від 21.04.2010р., нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки державний акт на імя померлої [PERSON] не видавався. Частиною 1 ст. 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За змістом ч. ч. 2 , 6 цієї статті, зі змінами від 05.03.2009р. право приватної власності на землю посвідчується також свідоцтвом про право на спадщину і в такому випадку державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до цього свідоцтва. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Разом з тим, відповідно до п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 1299 ЦК України у разі прийняття спадщини до якої входить нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину на неї в органах державної реєстрації, після чого у нього виникає право власності на це майно. Враховуючи те, що [PERSON] за життя успадкувала зазначену земельну ділянку площею 1, 05 га до набуття змін у Земельному кодексу України від 05.03.2009р., але державний акт не виготовила і право власності за собою не зареєструвала, а тому суд вважає, що нотаріусом правомірно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за відсутності державного акту на якому можливо було б зробити відмітку про відчуження земельної ділянки та який би посвідчував право власності на це майно. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України - громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що оскільки позивач належним чином прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], яка за життя успадкувала земельну ділянку площею 1, 05 га, що знаходиться в с. Першотравневе Машівського району, але державний акт не виготовила і право власності за собою не зареєструвала, що є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку в нотаріальній конторі, інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли, а тому суд вважає, що позов в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 1, 05 га, що знаходиться в с. Першотравневе Машівського району Полтавської області, на території Михайлівської сільської ради підлягає задоволенню. Разом з тим, посилання позивача на те, що вказана земельна ділянка знаходиться по вул. Піонерській, 11 не підтверджено належними доказами у справі, ці дані відсутні, як у свідоцтві про право на спадщину за законом ( а.с. 7 ) на підставі якого перейшло право на спадкування земельної ділянки, так і у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с. 19 ), а тому її вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача про видачу виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради державного акту на вказану земельну ділянку суд вважає слід зазначити наступне. Відповідно до п. п. 1. 13, 2.9, 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 та п. 2.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. N 174, видача та реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Складання державного акта при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, … або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. За таких підстав, враховуючи те, що виготовлення та видача державних актів на право приватної власності на землю покладається саме на структурні підрозділи Центру ДЗК, а не органи місцевого самоврядування, видачі яких передує вчинення певних дій, а саме: відновлення межових знаків та виготовлення технічної документації, будь-яких перешкод для отримання державного акту позивачем на сьогоднішній день не існує, спір між сторонами з цього приводу відсутній, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed