overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька [PERSON] і складається із нерухомого майна: житлового будинку №17 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Нагірянка в с. Соколів Бучацького району, Тернопільської області, мотивуючи тим, що 05 березня 2004 року в с. Соколів Бучацького району помер батько позивачки. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку №17 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Нагірянка в с. Соколів Бучацького району, Тернопільської області. Даний будинок належав спадкодавцеві на праві приватної власності, що підтверджується довідкою Соколівської сільської ради Бучацького району та довідкою-характеристикою БТІ, однак вона не може отримати свідоцтва про спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Через відсутність первинного документу, який посвідчує право власності на будинок, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тому виникла необхідність встановлювати право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що [PERSON] 06 серпня 2003 року розірвала шлюб із спадкодавцем, тому немає права на спадкування за законом. Відповідачка [PERSON], згідно поданої заяви, відмовилася від своєї частини в спадковому майні після смерті батька в користь позивачки. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 05 березня 2004 року в с. Соколів Бучацького району помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з нерухомого майна: житлового будинку №17 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Нагірянка в с. Соколів Бучацького району, Тернопільської області. Після смерті спадщина відкрилася за законом. Відповідачка [PERSON] від належної їй частки спадкового майна відмовилася в користь позивачки. Відповідачка [PERSON] 06 серпня 2003 року розірвала шлюб із спадкодавцем, тому не є спадкоємцем за законом. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, на час смерті спадкодавця проживала разом із ним та фактично спадщину прийняла. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка [PERSON] і складається із нерухомого майна: ? частини житлового будинку №4 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Молодіжній в с. Возилів Бучацького району, Тернопільської області, мотивуючи тим, що 14 травня 2009 року в с. Возилів Бучацького району помер чоловік позивачки. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із половини житлового будинку №4 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Молодіжній в с. Возилів Бучацького району, Тернопільської області. Даний будинок належав спадкодавцеві і позивачці на праві спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується довідкою Возилівської сільської ради та довідкою-характеристикою БТІ, однак вона не може отримати свідоцтва про спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Через відсутність первинного документу, який посвідчує право власності на будинок, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тому виникла необхідність встановлювати право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що на спадкове майно після смерті батька не претендує. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 14 травня 2009 року в с. Возилів Бучацького району помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з нерухомого майна: ? частини житлового будинку №4 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Молодіжній в с. Возилів Бучацького району, Тернопільської області. Після смерті спадщина відкрилася за законом. Позивачка є спадкоємицею першої черги, на час смерті спадкодавця проживала разом із ним та фактично спадщину прийняла. Відповідачка [PERSON] на спадкове майно не претендує. На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вимушена звернутися до суду. Відповідач інших дітей не має, утримання по виконавчим документам з нього не проводиться. Позивач в попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.02.1999 року (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, утримання по виконавчим документам не проводиться. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. З врахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 16.04.1988р. та від якого неповнолітніх дітей не мають. Свою вимогу позивач мотивує тим.що з відповідачкою спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому починаючи з 2007р. шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Про примирення заперечує. Розходи, пов"язані з реєстрацією розірвання шлюбу, просить стягнути з нього. Відповідачка позов визнала, просить його задовольнити. Про примирення заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб на протязі тривалого часу носить формальний характер і не вбачає підстав для збереження сім"ї надалі міцною та здоровою. З оглянутих матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 16.04.1988р.,про що свідчить свідоцтво про його реєстрацію (а.с.7). Вирішуючи питання про розходи, пов"язані з реєстрацією розірвання шлюбу, суд враховує, що сторони шлюб розривають вперше. Крім того.суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду в сумі 08-50 грн. та витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30-00 грн.. Такого висновку суд дійшов зі слідуючих підстав. Так,згідно з Цивільним процесуальним кодексом України: - ст.79 ч.І - Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. ч.З До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи належать: - п.1 - витрати на інформаціно-технічне забезпечення. - ст.88 ч.І - Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з Декретом КМУ "Про державне мито": -ст.З ч.І и."В" - із позовних заяв,що подаються до суду про розірвання шлюбу сплачується державне мито в розмірі 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (08-50 грн.). Як вбачається з квитанції,за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 08-50 грн.(а.с.І). Згідно з Розмірами витрат з інформаціно-технічного забезпечення судових процесів, пов»язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженими постановою КМУ за №825 від 05.08.2009р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005р. №1258»: - п.п.1 п.З ч.І - За розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу сплачуються кошти в сумі 30-00 грн.. Як вбачається з квитанції.за інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи сплачені кошти в сумі 30-00 грн.(а.с.2). На підставі викладеного, -ст.ст.105 ч.З, І 10 ч.І, 112, 114 Сімейного кодексу України, -ст.З Декрету КМУ «Про державне мито», -п.п.І п.З ч.І Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів. пов»язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою КМУ за №825 від 05.08.2009р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005р. №1258»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній знаходиться на диспансерному обліку з 2002 року із діагнозом „Шизофренія", тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просила заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 2002 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом „Шизофренія". Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 28 липня 2008 року у с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 7,4917 гектарів, яка розташована на території Новоборисівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА № 355660. 13 грудня 2002 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого заповів позивачу належну йому земельну частку (пай). Позивач являється спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що було викликано поважною причиною - його юридичною необізнаністю щодо змін у законодавстві, а також відсутністю коштів на оформлення даної спадщини. Просить визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю та просив суд надати йому додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про> прийняття спадщини [PERSON], померлого 28 липня 2008 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлений. Причину неявки суду не повідомив. Заперечень по справі не надав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У відповідності зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.З ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, так як позивач пропустив строк з поважної причини - причини юридичної необізнаності у звязку зі змінами в законодавстві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

В листопаді 2009 року житлово-комунальне підприємство „Галицьке" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по квартирній платі в сумі 2192 грн. 19 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Показав, що згідно особового рахунку № 70585 за відповідачкою станом на 01.11.2009 року виникла заборгованість по оплаті послуг ЖКП по утриманню будинку і споруд та прибудинковоі території в сумі 2192 грн. 19 коп. Покликаючись на те, що на день розгляду справи відповідачка вказаний борг не погасила, просить позов задовольнити і стягнути з відповідачки суму боргу 2192 грн. 19 коп. та судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи була оповіщена в установленому порядку, заперечень проти позову не подала. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 15 в житловому будинку № 12-а по вул. Д.Галицького в м.Рівне. 03.01.2006 року між ЖКП «Галицьке» та [PERSON] було укладено Типовий договір, згідно якого ЖКП «Галицьке» забезпечує виконання надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинковоі території, а споживач [PERSON] - своєчасну оплату цих послуг за встановленим тарифом. Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. №572, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, [PERSON] протягом тривалого часу оплату житла та наданих ЖКП „Галицьке" послуг по утриманню будинку і споруд та прибудинковоі території не проводить, в зв'язку з чим за нею виникла заборгованість станом на 01.11.2009 року в сумі 2192 грн. 19 коп. Вказана заборгованість розрахована за фактично надані послуги згідно із диференційованими тарифами, що стверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що на день розгляду спору в добровільному порядку відповідачка наявної заборгованості не погасила, підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку наявні. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,ст.ст.526,530 ЦК України, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 24.04.2004 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 86. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинені, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.04.2004 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 86. Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та згідно якої проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими факти: припинення шлюбних відносин між сторонами, суперечності спільного життя та збереження шлюбу інтересам позивача та дитини. Відповідно до ст. 130 ЦПК України, суд може ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення у разі відмови від позову, визнання позову. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору з приводу місця проживання дитини не має, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка в заяві посилається на те, що із 04.02.1989 по 13.11.1997 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від вказаного шлюбу мають повнолітню доньку Ірину, [INFO], яка навчається в Національному транспортному університеті на стаціонарній формі навчання та є студентом 2 курсу денного відділення. Так як дочка є повнолітньою, стягнення аліментів припинено. Відповідач мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, їй одній важко дитину утримувати, тому позивачка вимушена звернутись із заявою до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки. Просить суд постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів на час навчання дочки до досягнення нею 23 років. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 1/6 частину його доходів на час навчання дочки. Відповідач у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ст.130 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні суд постановляє рішення без подальшого слухання справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що в разі, коли повнолітні син чи дочка продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що 26 березня 2007 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина. Вона бажає прийняти спадщину, але пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, так як не мала можливості своєчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори в зв»язку з проживанням в іншій країні і не орієнтується в цивільному законодавстві України. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи не з»явилися, натомість подали до суду заяви, в яких представник позивачки підтримав позовні вимоги, а представник відповідача їх визнав та просять заслухати справу за їх відсутності. Так як позивачка позов підтримує, відповідач позов визнав, суд у відповідності до ст.130 ЦПК України ухвалив провести слухання справи у попередньому судовому розгляду. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Суд вважає, що причини пропуску є поважними і необхідно визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

03 грудня 2009 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 11 січня 2007 року померла [PERSON], яка залишила заповіт на його ім'я, але він не мав можливості своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що отримав належні документи лише в листопаді 2009 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 1258, 1261, 1272 ЦК України. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8), [PERSON] померла 11 січня 2007 року в селі Бронька Іршавського району Закарпатської області. Заповітом від 16 березня 1999 року, посвідченим завідуючою Першою Павлоградською державної нотаріальної контори за реєстром № 1-951 (а.с.7) [PERSON], що мешкає в м.Павлограді, вул.іскровська, 21, кв.38, заповідала усе своє майно [PERSON]. Листом державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори (а.с.5) позивачу розяснено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] йому не може бути видане, оскільки у шестимісячний строк після смерті спадкодавця він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач у встановлений законом строк 6 місяців не мав можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в звязку з тим, що [PERSON] померла в селі Бронька Іршавського району Закарпатської області, перебуваючи в гостях у своєї дочки [PERSON], яка довгий час тримала у себе всі документи померлої та свідоцтво про її смерть. Суд визнає цю обставину як поважну причину при недотриманні встановлених законом строків прийняття спадщини і визначити [PERSON] додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved