overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 24.02.1973 року у Борщівській сільській раді Балаклійського району Харківської області із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В судовому засіданні позивачка\~підтримала позовні вимоги і наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач\~позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. \~\~Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1973 року. /а.с. 5 / Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. \~\~Із пояснень сторін\~вбачається, що подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, вони втратили почуття поваги, розуміння і любові. Шлюбно сімейні відносини між сторонами\~припинені близько двох років потому. Спільне господарство не ведеться. Відповідач проживає за іншою адресою. \~\~Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. \~\~Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд\~вважає за необхідне\~покласти\~на сторони порівну. lign="justify" style="font-family:Times New Roman;font-size:12pt;">\~\~На\~підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду з позовом, вказують на те, що 23 серпня 2009 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина житловий будинок з надвірними спорудами під № 7 по вул.Садова в с.Маринівка, Біляївського району, Одеської області. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, але йому було відмовлено в звязку з тим, що відсутній право встановлювальний документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок за його матірю, і йому було запропоновано звернутися до суду. У звязку з цим просить визнати право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у судовому засіданні на позові наполягав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій позов визнає у повному обсязі та просить справу розглянути у відсутність їхнього представника. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 23 серпня 2009 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.7). Після її смерті залишилася спадщина житловий будинок з надвірними спорудами під № 7 по вул.Садова в с.Маринівка, Біляївського району, Одеської області, згідно довідки Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 581/02-18 від 25.11.2009 року (а.с.11). Позивач є спадкоємцем за заповітом (а.с.8). Він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, але йому було відмовлено в звязку з тим, що відсутній право встановлювальний документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок за його матірю, та було запропоновано звернутися до суду з питання визнання за ним права власності на житловий будинок (а.с.6). Той факт, що житловий будинок під № 7 по вул.Садова в с.Маринівка, Біляївського району, Одеської області дійсно належав [PERSON] на праві власності, підтверджується довідкою виконавчого комітету Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 566/02-18 від 11.12.2009 року, згідно запису в по господарській книзі 3 1\\61 на сторінці 121 за [PERSON] значиться житловий будинок, що розташований в с.Маринівка вул.Садова. 7, Біляївського району, Одеської області (а.с.10). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] обгрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню. На підставі вище вказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 746, мотивуючи тим, що з 01.03.2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в останній час між ними постійно виникають сварки внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначає, що шлюб вони розривають вдруге, вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнала, просила розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 11.12.2009 року, шлюб повторний (перший раз знаходились в шлюбі з 02.07.2002 р. по 22.02.2005 р.), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з 01.03.2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в останній час між ними постійно виникають сварки внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Питання щодо його утримання вирішено сторонами в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

6 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення дитиною навчального закладу по 01.07.2010 року. Зазначені вимоги позивачки обгрунтовуються посиланням на те, що вона тривалий час проживала з відповідачем, однак життя не склалось і вони розлучились. Від спільного проживання мають сина [PERSON],[INFO]. В даний час син продовжує навчання в Житомирському агротехнічному коледжі. Відповідач хоч і працює, однак матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судове засідання не з»явилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. [PERSON] міськрайсуду Миколаївської області надійшов протокол судового засідання від 18.03.2010 року у відповідності до якого відповідач просить зазначену справу розглядати без його участі; позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Копією свідоцтва про народження стверджується, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.02.2010 року позивачка проживає в квартирі, яка знаходиться в задовільному стані, є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, проживає разом із дочкою [PERSON]. Довідкою, виданою Житомирським агроекологічним коледжем від 15.09.2008 року №1210 стверджується, що [PERSON] дійсно навчається в зазначеному коледжі на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2007 року по 01.07.2010 року. Згідно протоколу судового засідання [PERSON] міськрайсуду Миколаївської області від 18.03.2010 року позивач в даний час не працює, має задовільний стан здоров*я, робота в нього з*являється лише в літній період. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина виникає лише тоді, коли вони потребують матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання, і батьки спроможні надавати таку допомогу. Однак, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обов'язковим таким юридичним фактом як наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу в період навчання повнолітнього сина, так як не працює, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

27 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Зазначені вимоги позивачки обгрунтовуються посиланням на те, що вона тривалий час проживала з відповідачем, однак життя не склалось і вони розлучились. Від спільного проживання мають сина [PERSON],[INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З січня місяця 2008 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі в їх вихованні, приховує своє місце роботи. Позивачка в судове засідання не з»явилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. [PERSON] міськрайсуду Миколаївської області надійшов протокол судового засідання від 18.03.2010 року у відповідності до якого відповідач просить зазначену справу розглядати без його участі; позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Копією свідоцтва про народження стверджується, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.02.2010 року позивачка проживає в квартирі, яка знаходиться в задовільному стані, є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, проживає разом із дочкою [PERSON]. Згідно протоколу судового засідання [PERSON] міськрайсуду Миколаївської області від 18.03.2010 року позивач в даний час не працює, має задовільний стан здоров*я, робота в нього з*являється лише в літній період, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодекс України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча може надавати таку допомогу, а позивачка сама не взмозі утримувати дочку, з врахуванням матеріального становища сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно п.4 ч. 3 ст. 81 , ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та 51 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась із зазначеною позовною заявою, яку повністю підтримала в судовому засіданні і просила винести відповідне рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позов повністю визнав. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями : ст. 180, ч. З ст. 181, ст. 182, 183, 184 та 191, Сімейного кодексу України. Відповідно до яких батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину є рішення суду, яким аліменти присуджуються у частці від доходу батька, або матері або твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований 14 вересня 1996 року Комінтернівським відділом РАГС м. Харкова, а/з № 470, з [PERSON] - розірвати. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сумісне життя з відповідачкою не склалося у зв»язку з тим, що вони мають різні характери, погляди на життя, між ними відсутнє порозуміння, часто виникають сварки. Шлюбно-сімейні відносини між ними не підтримуються понад рік . Шлюб має формальний характер, тому що сім ї, як такої не існує. Дитина [PERSON] , [INFO], після розірвання шлюбу, залишиться проживати разом з матір»ю. У судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду письмові заяви, в яких просили суд слухати справу за їх відсутністю. Позивач позов підтримав у повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сімя існує формально та не може бути відновлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що він з 01.09.2000 року є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ. З вересня 2008 року СУРФ «ІНЕК» ТОВ не виплачує йому нараховану заробітну плату, посилаючись на відсутність грошових коштів. За період з 01.05.2009р. по 31.12.2009 року заборгованість по заробітній платі складає 24736,85 грн. У звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі. Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником відповідача була надана заява про визнання позову, в якій керівник СУРФ «ІНЕК» ТОВ визнав позов у повному обсязі, справу просив розглянути без участі представника СУРФ «ІНЕК» ТОВ. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні, що відповідає положенням ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно довідки СУРФ «ІНЕК» ТОВ заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період з 01.05.2009 року по 31.12.2009 року складає 24736,85 грн., а саме: за травень 2009 року - 3774,03 грн. за червень 2009 року - 3774,02 грн. за липень 2009 року - 5232,61 грн. за серпень 2009 року - 2920,15 грн. за вересень 2009 року - 3774,02 грн. за жовтень 2009 року - 3774,02 грн. за листопад 2009 року - 744,00 грн. за грудень 2009 року - 744,00 грн. (а.с. 2, 3) Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином на користь [PERSON] з Спільної українсько-російської фірми «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 24736,85 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" судовий збір у розмірі 1 % від суми позову - 247,37 грн., та витрати на інформаційно- технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що він з 05.05.2003 року є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ. З вересня 2008 року СУРФ «ІНЕК» ТОВ не виплачує йому нараховану заробітну плату, посилаючись на відсутність грошових коштів. За період з 01.05.2009р. по 31.12.2009 року заборгованість по заробітній платі складає 10936,43 грн. У звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі. Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником відповідача була надана заява про визнання позову, в якій керівник СУРФ «ІНЕК» ТОВ визнав позов у повному обсязі, справу просив розглянути без участі представника СУРФ «ІНЕК» ТОВ. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні, що відповідає положенням ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно довідки СУРФ «ІНЕК» ТОВ заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період з 01.05.2009 року по 31.12.2009 року складає 10936,43 грн., а саме: за травень 2009 року - 1559,18 грн. за червень 2009 року - 1559,19 грн. за липень 2009 року - 1571,80 грн. за серпень 2009 року - 1582,22 грн. за вересень 2009 року - 1582,22 грн. за жовтень 2009 року - 1593,82 грн. за листопад 2009 року - 744,00 грн. за грудень 2009 року - 744,00 грн. (а.с. 2, 3) Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином на користь [PERSON] з Спільної українсько-російської фірми «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 10936,43 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" судовий збір у розмірі 1 % від суми позову - 109,36 грн., та витрати на інформаційно- технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, зазначивши, що вона є працівником СУРФ «ІНЕК» ТОВ. З вересня 2008 року СУРФ «ІНЕК» ТОВ не виплачує йому нараховану заробітну плату, посилаючись на відсутність грошових коштів. За період з 01.05.2009р. по 31.12.2009 року заборгованість по заробітній платі складає 10924,82 грн. У звязку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником відповідача була надана заява про визнання позову, в якій керівник СУРФ «ІНЕК» ТОВ визнав позов у повному обсязі, справу просив розглянути без участі представника СУРФ «ІНЕК» ТОВ. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні, що відповідає положенням ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно довідки СУРФ «ІНЕК» ТОВ заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період з 01.05.2009 року по 31.12.2009 року складає 10924,82 грн., а саме: за травень 2009 року - 1559,19 грн. за червень 2009 року - 1559,18 грн. за липень 2009 року - 1571,80 грн. за серпень 2009 року - 1582,21 грн. за вересень 2009 року - 1582,22 грн. за жовтень 2009 року - 1582,22 грн. за листопад 2009 року - 744,00 грн. за грудень 2009 року - 744,00 грн. (а.с. 3) Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином на користь [PERSON] з Спільної українсько-російської фірми «ІНЕК» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 10924,82 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" судовий збір у розмірі 1 % від суми позову - 109,24 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved