Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

Позивачка просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шкільній,18, в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області, укладений між нею та [PERSON] 30 жовтня 2003 року, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори [PERSON], поновивши їй строк позовної давності, мотивуючи тим, що відповідачка, ввійшовши до неї в довіру, запевнивши, що буде доглядати за нею до смерті у випадку, коли та перепише на неї свій житловий будинок, де вона постійно проживає, переконала її в необхідності укласти дану угоду, а вона, діючи під впливом помилки, підписала даний договір, маючи на увазі договір пожиттєвого утримання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона проживає одна, в звязку з тим, що її донька проживає в Дніпропетровській області, тому запропонувала дочці своєї сестри [PERSON] доглядати за нею, готувати їжу, купувати ліки за власні кошти, прибирати в будинку та поховати у разі смерті, за що пообіцяла переписати на неї належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області по вул. Шкільній,18, на що відповідачка погодилася. Протягом жовтня 2003 - березня 2009 років відповідачка декілька разів приходила до неї, приносила незначні гостинці, періодично доглядала за нею. Однак, коли 30 жовтня 2003 року в Бучацькій державній нотаріальній конторі вона переписала на неї житловий будинок, відповідачка від взятих на себе зобовязань щодо її утримання та догляду відмовилася, тому вона 17 вересня 2009 року звернулася в Бучацьку держнотконтору, де їй видали копію договору. Вважає, що через свій вік допустила помилку, оскільки думала, що укладає договір довічного утримання. Крім того, по даний час проживає у цьому будинку, останній час - в літній кухні, оскільки донька відповідачки вже другий рік проживає в будинку. Відповідачка перестала здійснювати за нею догляд. Після консультації з юристом у вересні 2009 року зрозуміла, що її волевиявлення було направлене на укладення договору пожиттєвого утримання, а тому просить суд поновити їй строк позовної давності. Відповідачка [PERSON] позов заперечила, суду пояснила, що з 2001 року вона погодилася доглядати за [PERSON], яка є сестрою її матері і проживає сама, за що позивачка [PERSON] обіцяла переписати на неї житловий будинок, який розташований в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області по вул.Шкільній,18, так як її донька [PERSON] з 1973 року проживає в Дніпропетровській області, ніякої допомоги їй не надає, і останні десять років вони не спілкуються. 30 жовтня 2003 року вони поїхати до нотаріуса, і уклали договір дарування. Позивачка [PERSON] власноручно підписала договір. За весь час вона здійснювала догляд за позивачкою, у 2006 році оплатила їй операцію. Через деякий час дочка позивачки почала виявляти претензії, ображати її, на що позивачка [PERSON] радила їй не звертати уваги на претензії її доньки [PERSON] З вересня 2008 року в цьому будинку проживає її донька [PERSON], здійснює догляд за позивачкою. За цей час її родиною до будинку було добудовано веранду, будинок обкладено облицювальною плиткою, за власні кошти зроблено капітальний ремонт. Представник третьої особи Бучацької державної нотаріальної контори [PERSON] позов заперечив, суду пояснив, що для посвідчення даного договору державному нотаріусу було надано всі необхідні документи, договір було посвідчено ним у повній відповідності із Конституцією України, Законом України Про нотаріат, чинним на момент посвідчення законодавством України і повністю відповідає формі даного виду договорів. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є єдиною дочкою позивачки, з 1991 року проживає в Дніпропетровській області, приблизно один раз в рік приїжджала в гості до матері, при цьому проживала в тітки [PERSON], оскільки із 2003 року із мамою не спілкувалася. Приблизно в 2009 році від родичів взнала, що мати тяжко хворіє і потребує допомоги. Коли приїхала до матері, та жалілася, що голодує, впала і розбила голову і ніхто не надає їй допомогу. Тоді ж від мами взнала, що належний їй будинок вона подарувала [PERSON], про зміст цього договору дізналася 15.09.2009 року, коли в Бучацькій державній нотаріальній конторі отримала його копію. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є племінницею позивачки [PERSON], кожного року вона завжди приїжджає в с.Сновидів Бучацького району на Різдво. При зустрічі [PERSON] говорила їй, що [PERSON] є її опікунами, їй відомо, що в травні 2009 року [PERSON] поламала руку, вважає, що [PERSON] належним чином не доглядали за [PERSON] Допитана в суді як свідок [PERSON] ствердила суду, що на протязі останніх трьох років [PERSON] потребує допомоги і догляду, тому вона інколи відвідувала її, протягом двох останніх років [PERSON] говорила їй, що голодує, просила, щоб вона сходила в магазин і придбала їй продукти. Останній раз вона відвідувала її в травні 2009 року, коли [PERSON] впала і пошкодила руку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що із 09.09.2008 року проживає в будинку, який позивачка [PERSON] подарувала її матері [PERSON], та здійснює догляд за позивачкою. 24 травня 2009 року [PERSON] впала, ушкодила плече, вона займалася її лікуванням. Зі своєю дочкою [PERSON] позивачка стосунків не підтримувала , однак в серпні 2009 року [PERSON] приїхала і почала предявляти претензії на будинок, який в 2003 році був подарований її матері [PERSON] Допитаний як свідок [PERSON] пояснив суду, що є двоюрідним братом відповідачки [PERSON], за її запрошенням він обкладав цеглою хату, добудовував веранду, облицьовував хату плиткою. За цю роботу [PERSON] та [PERSON] оплатили йому. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є племінницею позивачки та сестрою відповідачки. Коли [PERSON] стала нездужати, то виявила бажання переписати хату комусь із односельчан, які взяли б на себе турботу про її догляд та поховання. Оскільки вона мала доньку, яка проживає у Дніпропетровській області, їй пропонували, щоб донька здійснювала догляд за нею. Однак [PERSON] відповідала, що запише хату на чужу людину. Коли ж [PERSON] подала позов до суду, то в розмові із нею та повідомила, що в даний час хоче, щоб її обходила донька [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що станом на 30 жовтня 2003 року вона працювала державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори. Тоді ж до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] з проханням посвідчити договір дарування. Усі вимоги чинного на момент посвідчення договору законодавства нею, нотаріусом, були виконані. Жодних підстав для того, щоб відмовити сторонам у посвідченні вищевказаного договору, у неї не було. Згідно чинної на момент посвідчення договору Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України їй було подано всі необхідні документи для посвідчення договору; нотаріусом було встановлено особи громадян, що звернулися за посвідченням договору; перевірено дієздатність громадян сторін договору, про що зазначено у посвідчувальному написі договору; договір підписано сторонами в присутності нотаріуса власноручно. Сторони підтвердили нотаріусу при безпосередньому спілкуванні, що вони дійсно укладають договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Після складання проекту договору весь текст договору було зачитано сторонам вголос, після чого кожна із сторін ще раз самостійно прочитала текст договору та вони підтвердили нотаріусу, що текст договору їм зрозумілий та відповідає їх дійсним намірам. Дарувателька [PERSON] договір підписувала особисто, про отримання копії договору підписалася в реєстрі. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі обставини: 30 жовтня 2003 року за реєстровим № 2574 державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено договір дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Дарувателька [PERSON], будучи дієздатною, власноручно підписала текст договору, отримала копію договору , отже, 30.10.2003 року повинна була дізнатися про порушення свого права. Позовну заяву до суду позивачкою [PERSON] було подано 07.10.2009 року, по спливу майже 6-річного віку з часу порушення її права. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.71 ЦК УРСР в редакції 18 липня 1963 року, який був чинний на час укладення угоди, та ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст.74 ЦК УРСР в редакції 18 липня 1963 року, який був чинний на час укладення угоди , та ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки [PERSON] не подала і судом не здобуто доказів для продовження або поновлення строку, тому суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити в звязку із спливом процесуального строку.

Outcome: dismissed