Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6528,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. Вказує, що 30 вересня 2008 року [PERSON] близько 23 години затіяв сварку з нею, яка переросла в фізичний конфлікт, під час якого [PERSON] завдав [PERSON] тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Під час інциденту відповідач обзивав позивачку нецензурними словами, чим принизив її честь та гідність. Також [PERSON] зірвав з [PERSON] золотий ланцюжок вартістю 6528 гривень. Просить стягнути з відповідача 6528 гривень майнової шкоди, понесеної у звязку з втратою золотого ланцюжка та 5000 гривень моральної шкоди. Вказує, що протиправною поведінкою відповідач завдав їй моральної шкоди, що полягає у принижені її честі та гідності, у фізичному болі та душевних стражданнях, які зазнали у звязку з ушкодженням здоровя. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно якої позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений під розписку у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. В судовому засіданні досліджені постанова дільничного інспектора міліції від 30 листопада 2008 року, медичні документи, товарний чек щодо вартості золотого ланцюжка на суму 6528 гривень. Як встановлено в судовому засіданні, 30 вересня 2008 року [PERSON] близько 23 години затіяв сварку з [PERSON], яка переросла в фізичний конфлікт, під час якого [PERSON] завдав [PERSON] тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Під час інциденту відповідач обзивав позивачку нецензурними словами, чим принизив її честь та гідність. Вказаний факт підтверджується обставинами, встановленими під час проведення перевірки Сарненським РВ УМВС в Рівненській області по заяві позивачки [PERSON] щодо неправомірних дій відповідача [PERSON] Так, встановлено, що 30 вересня 2008 року [PERSON] близько 23 години затіяв сварку з [PERSON], яка переросла в фізичний конфлікт, під час якого [PERSON] завдав [PERSON] тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Під час інциденту відповідач обзивав позивачку нецензурними словами, чим принизив її честь та гідність. З медичних документів вбачається, що після звернення за медичною допомогою у позивачки були виявлені тілесні ушкодження. Згідно епікризу № 10774 позивачці було встановлено діагноз „забій лівого ока, масивний гемофтальм повік, забійна рана верхньої повіки, суконюктивальний крововилив лівого ока. Позивачка лікувалась на стаціонарному лікуванні в очному відділенні Сарненської ЦРЛ з 01.10.2008 року по 07.10.2008 року. Згідно епікризу № 365 позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в державному закладі „Вузлова лікарня станції Сарни ДГТО „Львівська залізниця з 08.10.2008 року по 18.10.2008 року з діагнозом „гіпертонічна хвороба ІІ, помірна за рівнем артеріального тиску з помірним ризиком. Серцева недостатність [PERSON] клас ІІ. Цебралгічний синдром в наслідок закритої черепно-мозкової травми. Постановою дільничного інспектора міліції від 30 листопада 2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи по ст. 296, ст.186 КК України та розяснено [PERSON] право звернення до суду з заявою про порушення кримінальної справи в порядку приватного обвинувачення та відшкодування шкоди. Вказується, що згідно з актами судово-медичного дослідження №40 від 15.10.2008 року та №447-МД від 28.11.2008 року позивачці завдані легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. За таких обставин, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідач зобовязаний відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.п. 7, 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Враховуючи винність [PERSON] в нанесенні тілесних ушкоджень доведеною, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що порушено її нормальні життєві звязки, вона пережила нервовий стрес, було порушено ритм її життя. Враховуючи масштабність вимушених змін, що відбулися у звичному способі життя [PERSON] які потребують від неї додаткових зусиль фізичного та психологічного характеру для організації її способу життя, враховуючи обсяг заподіяних [PERSON] моральних страждань, втрату душевного спокою, перебування під негативним впливом вчинених відносно неї відповідачем насилля, приниження честі та гідності позивачки нецензурними словами; суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 3000 гривень в рахунок відшкодування завданої ним моральної шкоди в результаті неправомірних дій. Також [PERSON] вказує, що [PERSON] зірвав з неї золотий ланцюжок вартістю 6528 гривень та просить стягнути з відповідача 6528 гривень майнової шкоди, понесеної у звязку з втратою золотого ланцюжка. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. З наданої позивачем копії постанови дільничного інспектора міліції від 30 листопада 2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що [PERSON] не мав умислу на позбавлення [PERSON] вказаного ланцюжка і ланцюжок вірогідно міг зірватись та згубитись під час конфлікту. Оскільки позивачем обґрунтування позову не доведені не надано належних та допустимих доказів щодо того, що позивачка мала при собі золотий ланцюжок, що саме [PERSON] зірвав з неї золотий ланцюжок, та з вини [PERSON] їй була нанесена матеріальна шкода; не надано інших доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог; вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню за недоведеністю позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог 3000 х 50 / (5000+6528) ? 13,12 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду цивільних справ. На підставі викладеного ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

Outcome: partial