overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він зареєстрував шлюб з відповідачем і проживали разом до 05.11.2004 року. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , 04.09.2002 року народження. Спільне життя не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені з 05.11.2004 року. Подальше спільне проживання та збереження сім’ї суперечить його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05.10.2002 року відділом РАГС Великолепетиського районного управління юстиції, актовий запис № 76. Позивач у судовому засідання позов підтримав. Відповідач позов визнала, не заперечує проти його задоволення на попередньому судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати, так як спільне життя подружжя не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені з 05.11.2004 року, шлюб носить формальний характер і збереження сім’ї суперечить інтересам [PERSON] , що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 16 гривень, оскільки вони підтверджені: квитанціями від 17.11.2008 року № 63 на суму 8,50 грн. та № 64 на суму 7,50 грн. (а.с.) На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

У жовтні 2008 р. Каховський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між останнім та приватним підприємцем [PERSON] 14.07.2006 р. був укла-дений договір оренди земельної ділянки, згідно якого відповідач отримав від позивача на умовах оренди земельну частку (пай) в розмірі 94,50 га строком на 3 роки. Виплата орендної плати повинна була здійснюватися з 5 вересня по 25 жовтня щорічно в розмірі 583,33 грн., в тому числі і податок на землю. Проте, до цього часу відповідач свої договірні зобов'язання за 2006-2008 роки не виконав, внаслідок чого відповідач заборгував 2160 грн.. Просив суд стягнути з приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 1260 грн. орендної плати за користування земельною часткою, а також розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] , яка діяла за довіреністю в інтересах [PERSON] стягнути з відповідача державне мито. Представник Каховської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2006 р. між [PERSON] , яка діяла від імені власника земельної ділянки [PERSON] за довіреністю (а.с.11) та приватним під-приємцем [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки), який зареєстро-ваний у відділі Херсонської філії ДП “ЦДЗК” - 14.07.2006 р. (а.с.7-9). Власником земельної ділянки, площею 3,50 га є [PERSON] , про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Каховською районною державною адміністрацією (а.с.6). За умовами договору орендна плата складає 583,33 грн., в тому числі податок на землю, яка вноситься у строки з 05 вересня по 25 жовтня кожного року. У відповідності до ст.3 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Стаття 19 того ж Закону визначає, що орендна плата за земельну ділянку - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. На підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, між сторонами виникли зобов'язання, обумовлені ст.509 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору. Таким чином, оскільки відповідач передбачені договором зобов'язання виконав неналежним чином позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

У жовтні 2008 р. Каховський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між останньою та приватним підприємцем [PERSON] 14.07.2006 р. був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого відповідач отримав від позивача на умовах оренди земельну частку (пай) в розмірі 94,50 га строком на 3 роки. Виплата орендної плати повинна була здійснюватися з 5 вересня по 25 жовтня щорічно в розмірі 583,33 грн., в тому числі і податок на землю. Проте, до цього часу відповідач свої договірні зо-бов’язання за 2006-2008 роки не виконав, внаслідок чого відповідач заборгував 1280 грн. Просив суд стягнути з приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 1280 грн. орендної плати за користування земельною часткою, а також розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] , яка діяла за довіреністю в інтересах [PERSON] , стягнути з відповідача державне мито. Представник Каховської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2006 р. між [PERSON] , яка діяла від імені власника земельної ділянки [PERSON] за довіреністю (а.с.11) та приватним під-приємцем [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки), який зареєстро-ваний у відділі Херсонської філії ДП “ЦДЗК” - 14.07.2006 р. (а.с.7-9). Власником земельної ділянки, площею 3,50 га є [PERSON] , про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Каховською районною державною адміністрацією (а.с.6). За умовами договору орендна плата складає 583,33 грн., в тому числі податок на землю, яка вноситься у строки з 05 вересня по 25 жовтня кожного року. У відповідності до ст.3 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі – це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Стаття 19 того ж Закону визначає, що орендна плата за земельну ділянку – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. На підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, між сторонами виникли зобов’язання, обумовлені ст.509 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору. Таким чином, оскільки відповідач передбачені договором зобов’язання виконав неналежним чином позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

У листопаді 2008 р. [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вказаним по-зовом, посилаючись на те, що [INFO] р. помер їхній батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частини квартири [ADDRESS] . При оформленні вищевказаної квартири в Каховському БТІ, дізналися, що за ними вказана частка квартири не закріплена, як за спадкоємцями першої черги по закону. Вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не змогли звернутися, у зв’язку із сімейними обставинами. Інших спадкоємців, крім них немає. Просили суд визнати за ними право власності по 2/3 частини вказаної квартири, як за спадкоємцями першої черги за законом. В судове засідання позивачі не з’явилися, надали до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягали, справу просили розглянути за їх відсутністю (а.с.14). Представник відповідача в судове засідання не з”явився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути за його відсутністю (а.с.15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. помер [PERSON] (а.с.12), після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом (а.с.5-9). Згідно ст.1261 ЦК України, позивачки є спадкоємицями першої черги по закону і мають право на спадщину, оскільки є дочками померлого (а.с.10, 11). У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст.1270 ЦК), він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачами вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є єдиними спадкоємцями за законом і спадщину прийняли шляхом фактичного керування нею, відмови від прийняття спадщини не заявляли. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

У листопаді 2008 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0508 га, розташованих по [ADDRESS] , друга половина житлового будинку та земельної ділянки належить її дочці – відповідачці [PERSON] Будинком та земельною ділянкою вони користуються спільно. Вона вирішила подарувати належну їй частину житлового будинку дочці. При оформленні договору дарування нотаріус з’ясував, що земельна ділянка, яка належить їм на праві спільної власності між ними не розділена. Для виділення частини земельної ді-лянки у користування, просила встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] виділивши їй в ко-ристування частину земельної ділянки розміром 0,0254 га (не заштрихована частина), від-повідачці виділити у користування земельну ділянку, розміром 0,0254 га (заштрихована частина). В судове засідання позивачка не з’явилася, надала до суду заяву в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила слухати за її відсутністю, просила визначити порядок користування земельною ділянкою згідно схеми доданої до позову (а.с.14). Відповідачка в судове засідання не з’явилася, також надала до суду заяву, в якій не заперечує проти запропонованого варіанту розподілу земельної ділянки, справу просить розглянути за її відсутністю (а.с.15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на праві власності на земельну ділян-ку належить земельна ділянка площею 0,0508 га, розташована [ADDRESS] , що підтверджується державним актом (а.с.5), свідоцтвом про право власності (а.с.8). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , власницями даного будинку, є сторони по справі, у розмірі по Ѕ частки власності (а.с.6). Відповідно вимогам ст.88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Виходячи з того, що сторони між собою погоджуються на встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно плану земельної ділянки (а.с.13), суд вважає можливим встановити між співвласниками порядок користування земельною ділянкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

У листопаді 2008 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON] , який останнім часом проживав в [ADDRESS] , разом з нею. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0784 га, розташованої в [ADDRESS] , на яку вона, а також зацікавлені особи по справі є спадкоємцями за законом. При зверненні до нотаріальної контори з завою про оформлення спадщини, їм було відмовлено, в зв’язку з тим, що [PERSON] на час своєї смерті не був прописаним в м. Каховка Херсонської області. Просила суд встановити факт постійного проживання померлого [PERSON] у будинку [ADDRESS] . В судове засідання заявниця не з’явилася, надала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, свої вимоги підтримала повністю (а.с.15). Зацікавлені особи проти задоволення вимог заявниці не заперечували, справу просили розглянути за їх відсутністю, про що надали відповідну заяву (а.с.16). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] р. дійсно помер [PERSON] (а.с.6), який з 06.11.1986 р. перебував в шлюбі з заявницею (а.с.7), від якого мають двох дітей, в свідоцтві про народження яких останній вказаний батьком (а.с.8, 9). Згідно адресної довідки [PERSON] 15.05.2007 р. виписався з м. Каховки в м. Ка-ланчак Херсонської області (а.с.10). Однак, як свідчить довідка квартальної (а.с.12), за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , разом з якою проживав її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої [ADDRESS] , що вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.11). У відповідності до ст. 256 ЦПК України, справи, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються у судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність під-став для задоволення заяви [PERSON] , що передбачено ст.234 ч.2 п.5 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 12.10.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем і проживали разом до 04.10.2008 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину – [PERSON] 16.07.1992 року народження. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з 04.10.2008 року. Подальше спільне проживання та збереження сім’ї суперечить її інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.10.1991 року Великолепетиським районним відділом РАГС, актовий запис № [INFO] Позивач у судовому засідання позов підтримала. Відповідач повторно не з»явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча в установленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати, так як спільне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини припинені з 04.10.2008 року, шлюб носить формальний характер і збереження сім’ї суперечить інтересам [PERSON] , що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 16 гривень, оскільки вони підтверджені: квитанціями від 05.11.2008 року № 109 на суму 8,50 грн. та № 110 на суму 7,50 грн. (а.с.) На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він зареєстрував шлюб з відповідачем і проживали разом до 15.10.2008 року. Від шлюбу подружжя має дітей: [PERSON] , 01.09.1988 року народження та [PERSON] 22.05.1995 року народження. Спільне життя не склалося через сварки у сім»ї. Шлюбні відносини припинені з 15.10.2008 року. Подальше спільне проживання та збереження сім’ї суперечить його інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12.08.1987 року Великоолександрівським відділом РАГС, актовий запис № [INFO] . Позивач у судовому засідання позов підтримав. Відповідач позов визнала, не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати, так як спільне життя подружжя не склалося через сварки у сім»ї, шлюбні відносини припинені з 15.10.2008 року, шлюб носить формальний характер і збереження сім’ї суперечить інтересам Кінін Віктора Вікторовича, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 16 гривень, оскільки вони підтверджені: квитанціями від 03.11.2008 року № 132 на суму 8,50 грн. та № 131 на суму 7,50 грн. (а.с.) На підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить визнати за нею право власності на самочинно забудоване нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що він є співвласником житлового будинку з господарчими будівлями, огорожами та спорудами [ADDRESS] який розташований на земельній ділянці, загальною площею 1877,0 кв.м., користувачем якої він є. Ним були самочинно побудовані житлові та не житлові приміщення. Відповідно до характеристики технічного паспорта інвентарна вартість самовільно побудованого нерухомого майна становить 1 091 150 грн. Оскільки споруди буди побудовані без дозволу відповідних установ, оформити їх в позасудовому порядку неможливо. Позивач в судове засідання не з'явилась, просила справу слухати за їй відсутністю, підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомленні своєчасно та належним чином, про причини неявки. Треті особи в судове засідання не з'явилися, також просили справа слухати за їх відсутність, проти пред'явленого позову не заперечують, претензій до позивача не мають. За ухвалою суду справа слухалася під час попереднього розгляду, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про права та правовідносини сторін. Вивчивши доводи позиву, дослідивши письмові докази в справі, судом встановлено, що позивачу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.01.1989р. № І-263 та зареєстрованого в МБТІ 10.03.1989р. № запису 554, належить на праві приватної власності житловий будинок з господарчими будівлями, огорожами та спорудами [ADDRESS] та є користувачем земельної ділянки загальною площею 1877,0 кв.м. відповідно до правил ст..120 ЗК України та ст..377 ЦК України. Відповідно технічного паспорту від 19.03.2008р. та довідки МБТІ від 31.10.2008р. № 1774, позивачем самовільно збудовано житловий будинок літ.А, житлова мансарда літ. Амн1, нежитлова прибудова літ. А3, житлова мансарда літ.Амн2, підвал літ.Апд, вхід в підвал літ.апд, житлова прибудова літ.А1, гараж літ.А2, сіни літ.а2, сіни літ.а3, сіни літ.а1, житловий будинок літ.Ц-2, житлова мансарда літ.Цмн, підвал літ.Цпд, сарай літ.Ш, на загальну інвентарну вартість 1 091 150 грн. Як вбачається з висновків відповідних установ, спірне самочинно забудоване нерухоме майно відповідає будівельним, санітарним, пожежним нормам і правилам. На підставі ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи особи, які є користувачами суміжних земельних ділянок не мають з позивачем спору по межи. Таким чином, суд задовольняє позов та визнає за позивачами право власності на вказане самочинно забудоване нерухоме майно. Згідно ст..88 ЦПУ України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved