Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

В липні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в якому вказував, що 26 січня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики про що свідчить письмова розписка. Відповідно до договору позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000 грн., а останній зобовязався повернути їх в строк до 26 березня 2009 року. Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики, а саме повернув лише 1\~000 грн., тому [PERSON] просив стягнути з нього борг у сумі 6 000 грн., а також всі судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріал №2133 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом заяви [PERSON], суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 26 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали в усній формі договір позики. В підтвердження укладення договору позичальник надав позикодавцю письмову розписку (а.с. 4). Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1742 від 10 листопада 2009 року (а.с. 29-31) рукописний текст розписки виконаний [PERSON] Відповідно до розписки позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 7 000 грн., а останній отримав їх та зобовязався повернути в строк до 26 березня 2009 року. Однак позичальник у вказаний строк повернув лише частину боргу 1\~000 грн. про що свідчать пояснення позивача, наявність у нього оригіналу розписки та частково - матеріал №2133 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом заяви [PERSON] Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів. З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобовязання та зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, зокрема, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що позов в межах вимог є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 312 грн. судових витрат, в той же час витрати [PERSON] відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved