overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Інспекції державного технічного нагляду Львівської обласної державної адміністрації, в якому просить постановити рішення про визнання за ним права власності на новостворене майно. В позовній заяві зазначав про те, що у 2003 році він із списаних вузлів та агрегатів зібрав тракторний причіп ДПТС-2. Цей причіп у 2008 ропі він зареєстрував у Золочівській інспекції «Держтехнагляду» і отримав на нього тимчасовий реєстраційний талон. Причіп відповідає технічним вимогам, його вартість становить 1296, 55 грн. На даний час він має намір отримати на нього постійну реєстрацію, однак не може цього зробити через відсутність на причіп правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, зіславшись на викладені в ній обставини. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав і пояснив, що створений позивачем тракторний причіп пройшов технічний огляд і відповідає технічним вимогам. На причіп проведено тимчасову реєстрацію. Для постійної реєстрації потрібно позивачу отримати на причіп правовстановлюючі документи, іншого шляху ніж судовий розгляд цього питання законодавцем не передбачено. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. З досдідженах у судовому засіданні доказів судом встановлено, що розглядуваний колісний тракторний причіп 1 ПТС-2 складений позивачем із вузлів та агрегатів у 2003 році та відповідає вимогам правил технічної експлуатації. Тимчасова реєстрація причепа реєстраційний номер [NUMBER] була проведена 23.06.2008 р., що підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону. Зі звіту про визначення вартості цього майна вбачається, що ринкова вартість причепа становить 1296,55грн. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

19.10.2009р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 10.02.2001року у відділі РАГС Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Марину, 05.03.2005р. народження. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися в липня 2007р., коли позивач пішов проживати на зйомну квартиру. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просив не надавати строк на примирення, шлюб розірвати та винести рішення в попередньому судовому засіданні за його відсутності, про що надав суду відповідну заяву. Відповідачка в попереднє судове засідання також надала заяву, згідно якої визнала вказані позивачем період та причину припинення шлюбних відносин, вважає що родина з позивачем розпалася остаточно та відновлення бути не може. Просила шлюб розірвати та винести рішення в попередньому судовому засіданні за її відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 130, 169 ЦПК України ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з липня 2007р. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше двох з половиною років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.04.2008 року Закотнянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 05. У позивача шлюб повторний, у відповідача шлюб перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що причиною розпаду подружжя з'явилося те, що в психологічному плані вони несумісні, що призвело до того, що подружжя втратило один до одного почуття любові та поваги, спільне проживання стало неможливим, подальше подружнє життя суперечить його інтересам. Відповідач з позовними вимогами згодна. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.04.2008 року Закотнянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №05. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. На даний час подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що спору про майно подружжя немає. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ст.115 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має буту зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка, що засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

01.02.2010 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 22.05.1991 року вона була прийнята у члени ЖБК «Суднобудвник» та на її ім»я був оформлений особистий рахунок на звільнившиюся однокімнатну квартиру № 173, що розташована у будинку 10 по вул. Дорофеєва в м. Херсоні. 30.12.1991 року позивачем був виплачений пайовий внесок у повному обсязі. 10.11.1993 року на ім»я [PERSON] Херсонським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне свідоцтво на спірну квартиру. Однак, на теперішній час позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право власності на квартиру, в зв»язку з відсутністю архівних документів на кооперативну квартиру. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 173, що розташована в будинку № 10 по вул. Дорофеєва в м. Херсоні. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з вище викладених обставин. Представник відповідача ЖБК «Суднобідівник» [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник ХБТІ в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявою просять розглядати справу в їх відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі реєстраційного свідоцтва виданого, Херсонським бюро технічної інвентаризації 10.11.1993 року належить однокімнатна кооперативна квартира № 173, що розташована у будинку № 10 по вул. Дорофеєва в м. Херсоні. Згідно довідки ЖБК «Суднобудівник» від 29.12.2009 року пайовий внесок за квартиру позивачем виплачений в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, оскільки [PERSON] як член ЖБК «Суднобудвник» набула право власності на спірну квартиру, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

В грудні 2009 року позивач звернувся з вказаним позовом посилаючись на те, що вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 22.04.2008 року [PERSON] засуджений до покарання повязанного з позбавленням волі з конфіскацією всього особистого майна. У звязку з виконанням вироку державним виконавцем було накладено арешт на 1\\3 частину квартири [ADDRESS], яка належить засудженому. В зазначеній квартирі проживає неповнолітня [PERSON], [INFO] , яка перебувала на утриманні батька до його засудження. Іншого житла дитина не має, тому постановою про арешт порушуються права неповнолітньої на житло. У звязку з чим позивач просив суд виключити з акту опису майна зазначену частину квартири. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити по викладеним в ньому обставинам. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 22.04.2008 року [PERSON] засуджений до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. До засудження [PERSON] проживав в [INFO], 1\\3 частина якої належить йому на праві приватної власності. Разом з ним проживала неповнолітня донька: [PERSON], [INFO]. На виконання вироку суду державним виконавцем 02.10.2009 року було накладено арешт на вище зазначену частину квартири для подальшої її конфіскації. Оскільки після конфіскації будуть порушені права дитини на житло, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЗУ „ Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить суд визначити місце проживання дитини за її місцем проживання, мотивуючи це тим, що 07.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON] Від шлюбу маємо сина КОВТУНЕНКА [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи за рішенням суду вона з відповідачем розлучилась. З листопада 2009 року вони проживають окремо, згоди між ними з ким буде проживати дитина не досягнуто. Вважає, що син повинен проживати разом із нею, оскільки він ще маленький, часто хворіє на простудні захворювання. Власним житлом вона забезпечена, має постійну роботу та медичну освіту. З ними живе бабуся, заслужений педагог, яка завжди допоможе створити дитині належні умови для виховання і розвитку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов. Відповідач до суду не зявився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до свідоцтва про одруження, шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований 7 серпня 2004 року, (а.с.6). [PERSON] народився 02 вересня 2006 року. (а.с.7). За рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10.12.2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, (а.с.16). [PERSON] працює у ПТ «Візит-сервіс» фармацевтом і має постійний заробіток, (а.с.8). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], для дитини створено нормальні умови для проживання та виховання. (а.с.18). Відповідно до висновку органу опіки та піклування, мати займається вихованням сина, створює йому належні умови проживання та розвитку, матеріально його утримує. Між матірю та сином дружні, доброзичливі відносини. Орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері, (а.с.19). Відповідно до ст.,161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку, що дитина повинна проживати за місцем проживання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вважає його таким, що існує формально, шлюбні відносини між ними припинено з січня 2008 року. В судове засідання позивач не з»явилася,надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без її участі.. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.12.2002 року. Подальші шлюбні відносини між ними неможливі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки Катерини, [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають доньку, батьком якої згідно свідоцтва про народження є відповідач. Зазначила, що відповідач добровільно допомоги матеріальної не надає, тому просила задовольнити позов та стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В попередньому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку Катерину, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1948 від 26.11.2009 року, яка проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений договір №90642-сred, згідно якого відповідачка отримала строковий кредит у розмірі 25000грн. шляхом перерахування коштів на картрахунок №4405885220325374 відкритий «ПриватБанком» згідно договору №54812-саrd від 14.03.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2009 року. Свої зобовязання за даним договором [PERSON] порушила, в звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив про причину неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та день слухання справи, про що в справі маються докази. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії договору №90642-сred від 26.09.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] строковий кредит у розмірі 25000грн. шляхом перерахування коштів на картрахунок №4405885220325374 відкритий «ПриватБанком» згідно договору №54812-саrd від 14.03.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2009 року (а.с.4-5). Згідно копії договору №54812-саrd про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «Мікрокредит» від 14.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок терміном 3 року (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості сума заборгованості становить : по кредиту - 11140грн.93коп., по штрафу 250грн., по штрафу( відсоток від суми заборгованості)- 557грн.05коп. (а.с.3). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору та відшкодувати понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просила: стягнути з відповідача ЗАТ Догмат Україна на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 18779 грн. 10 коп.; а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані із наданням правової допомоги у розмірі 850 грн. та допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування вимог заяви позивач, зокрема зазначила, що з відповідачем ЗАТ Догмат Україна перебуває у трудових відносинах з 16.10.2006 року та займає посаду спеціаліста контакт-центру Департаменту маркетингу. Заборгованість Закритого акціонерного товариства «Догмат Україна» перед [PERSON] по заробітній платі за період січень 2009 р. та лютий 2009 р. складає суму 18779 грн. 10 коп. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити. З письмових пояснень представника відповідача вбачається, що вказані позовні вимоги він не визнає. Проаналізувавши наведені дані, матеріали справи, в тому числі, копію довідки про суму нарахованого відповідачем доходу позивачу (а.с.14), копію трудової книжки позивача (а.с. 3-9); копію трудового договору та додаткових угод до нього (а.с. 10-13); копію довідки щодо народження дитини (а.с. 15); копію паспорта позивача (а.с. 16); копії скарг ЗАТ «Догмат Україна», листів ЗАТ «Догмат Україна», ВАТ КБ Надра та платіжних доручень (а.с.З9-80); договір доручення про надання правової допомоги (а.с. 82-83), суд вважає встановленим такі факти: [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Закритим акціонерним товариством «Догмат Україна» з 16.10.2006 р.; заборгованість Закритого акціонерного товариства «Догмат Україна» перед [PERSON] по заробітній платі за період січень 2009 р. та лютий 2009 р. складає суму 18779 грн. 10 коп. З ч. 1 ст.115 Кодексу законів про працю України вбачається, що заробітна плата повинна виплачуватися працівникам не рідше двох разів на місяць. Враховуючи викладене, положення ст.367 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути з Закритого акціонерного товариства Догмат Україна на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 18779 грн. 10 коп. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі належить розподілити таким чином: враховуючі зміст договору-доручення про надання правової допомоги позивачу (а.с. 82-83), з якого вбачається, що оплата, яка здійснена, фактичні витрати позивача на правову допомогу складають суму 425 грн., яку належить стягнути з Закритого акціонерного товариства Догмат Україна на користь [PERSON]; судові витрати у вигляді судового збору в сумі 187 грн. 79 коп. та збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. стягнути з Закритого акціонерного товариства «Догмат Україна» в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial