Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

26 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання незаконним дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та зобовязання здійснити перерахунок суми щорічної допомоги на оздоровлення та виплатити недоотримані у 2009 році кошти в сумі 2500 грн. відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії та інвалідом ІІІ групи, а тому має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте нарахування та виплата вказаної соціальної виплати здійснювалася відповідачем в значно менших розмірах, ніж передбачено законодавством. Раніше з письмовою заявою позивач звертався до відповідача з проханням провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, проте йому було відмовлено. Відповідач управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації подало клопотання про слухання справи у відсутність представника та надало заперечення проти позову, з якого убачається, що заявлений позов не визнає, вказуючи на те що управління дійсно проводить нарахування та виплату позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії інваліду ІІІ групи. Вважає, що їх дії при виплаті вказаної допомоги є цілком законними, оскільки вони проводили нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законами України «Про Державний бюджет на 2009 рік» та відповідними постановами Кабінету Міністрів України, якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення. В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, але \~ надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Згідно з довідкою МСЕ № 315792, позивачеві з 08 квітня 1998 року встановлена ІІІ група інвалідності як постраждалому при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 10). Згідно з копією посвідчення серії А № 017510 від 23 березня 1993 року та вкладки до даного посвідчення № 149070 від 04.06.1997 року, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) (а.с. 11). Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації від 19 квітня 2010 року позивачеві виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення як інваліду ІІІ групи з захворюванням, повязаним з виконанням робіт при ліквідації аварії на ЧАЕС: 29.01.2009 року 90 грн. Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ІІ, щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АС 3-ї групи інвалідності виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення\~ позивачу\~ була\~ виплачена у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а\~ саме: у 2009 р. 90,00 грн. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру допомоги на оздоровлення позивачеві, застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а саме п.п.11,28 розділу 2, ст.48 Закону України Про соціальний статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо розміру і порядку виплати щорічної допомоги на оздоровлення викладена в новій редакції, яка набрала чинності з 01.01.2008 року. Згідно рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі і внесення змін до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В 2009 році позивачеві була виплачена щорічна грошова допомога на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1-ї категорії 3-ї групи інвалідності в сумі 90 грн. 29.01.2009 року, тобто після 22.05.2008р., а отже органи соціального захисту населення, застосовуючи положення законів, що визнані неконституційними діяли протиправно, всупереч приписам базових законів, які підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області недоотриманих сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення замість органу, якому надані такі повноваження.

Outcome: partial