Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

Позивачі в своїй заяві посилаються на те, що 03 грудня 2008 року померла [PERSON] - мати [PERSON] та бабуся [PERSON], в інтересах якого виступає його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Л.Українки, 15 в с. Нижній Вербіж, Коломийського району. Будучи єдиними спадкоємцями за законом позивачі фактично прийняли спадщину, так як не відмовлялися від неї, а після смерті спадкодавиці взяли всі похоронні витрати на себе. На даний час позивач [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON] продовжують проживати в спірному будинковолодінні, обробляють земельну ділянку, а [PERSON] хоча і не проживає у спадковому житловому будинку допомагає при потребі по господарству. З метою отримання свідоцтва на право власності за законом звернулися в Коломийську районну нотаріальну контору, однак отримали відмову із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок та господарські споруди, так як після закінчення будівництва [PERSON] не здала належним чином в експлуатацію будинок і на нього відсутня реєстрація в Коломийському МБТІ. Просять суд взявши до уваги подані докази визнати за ними право власності на зазначене будинковолодіння. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечила. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових та усних доказів на підставі рішення правління колгоспу «Маяк» с. Н.Вербіж Коломийського району [PERSON] та його дружині [PERSON] у 1965 році по вул. Л.Українки, 15 в с. Нижній Вербіж було виділено земельну ділянку розміром 810 кв.м. для будівництва житлового будинку. Дане рішення було затверджене рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради № 6 від 22 березня 1965 року. У відповідності до вказаних документів забудівником було оформлено план забудови садиби за проектом № 181-3. В 1969 році будівництво житлового будинку було завершено і з того часу подружжя [PERSON] та інші члени їх сім»ї проживали в ньому. 23 травня 1976 року [PERSON] помер, а збудоване будинковолодіння № 15 по вул. Л.Українки в с. Н.Вербіж, Коломийського району стало належати його дружині [PERSON]. Проте остання у Коломийському МБТІ його не зареєструвала. Так як даний будинок знаходився в сільській місцевості, то у відповідності до п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків і будинковолодінь в містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої 31 січня 1966 року, бюро технічної інвентаризації проводило реєстрацію будівель, його інвентаризація не проводилася. Дізнавшись пізніше, що проводиться інвентаризація і в селах власниця виготовила технічний паспорт на спірне будинковолодіння, однак право власності так і не оформила. 07 листопада 2008 року помер батько позивача по справі [PERSON], син [PERSON], а тому позивач має обовязкову частку у спадковому майні, яке б належало його батькові, після смерті матері. 3грудня 2008 року [PERSON] померла і позивачі як спадкоємці майна за законом прийняли спадщину після її смерті. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавиці входить житловий будинок та господарські споруди на загальну суму 161819 грн, що знаходиться по вул. Л.Українки, 15 в с. Нижній Вербіж Коломийського району. Виходячи із вищезазначеного та положень цивільного спадкового законодавства суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги і визнати позивачів, як спадкоємців, власниками майна померлої, виходячи із належних їм часток. На підставі ст. ст. 392, 1262, 1266, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved