Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-04 00:00:00

В серпні 2009 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою № 1 в житловому будинку № 13 -А по вул. Сімома в м. Бердичеві Житомирської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить частина зазначеного вище будинку. В даному будинку прописані її сини, відповідачі по справі, однак з весни 2007 року вони там не проживають. На сьогоднішній день в неї є потреба у продажі своєї частки будинку, але вона немає можливості цього зробити, так як відповідачі, будучі зареєстрованими в [INFO], в добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою належного їй на праві приватної власності будинку відмовляються. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він дійсно не проживає за адресою, вказаного будинку. В листопаді 2007 року, коли він прийшов до дому з роботи, то побачив, що будинок зачинений, його речі були викинуті на вулицю. В нього неприязні стосунки з матір»ю та її нинішнім чоловіком, мати не бажає з ним розмовляти, уникає зустрічей, вітчим постійно погрожує розправою. Зважаючи на все це він пішов жити до молодшого брата [PERSON], який пішов з даного будинку на три місяці раніше. З приводу того, коли його речі були викинуті з будинку він нікуди не звертався, бо не бажав щоб про сварки знали інші люди, думав, що все вирішиться в добровільному порядку. В 2006 році, восени, в даний будинок в примусовому порядку вселяли його молодшого брата, він на той час був на заробітках, а коли приїхав, то вселився також в будинок, це було в 2007році. З 2007року вони з братом за допомогою нікуди не зверталися, тому що позивачка їхня мати і вони не думали, що все дійде до суду, намагалися з нею розмовляти. З 2007 року по 2009 рік три рази усно попереджали її, про те що будуть звертатися в міліцію чи до суду, думали що в 2010 році все ж таки звернуться до суду з позовною заявою про вселення, однак боялися вітчима, зокрема, те, що він до них з братом застосує фізичну силу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також позовні вимоги не визнали. Представник відповідачів суду пояснив, що після того, як [PERSON] повернувся зі спецінтернату він одразу почав проживати в спірній квартирі і між ним та його матір»ю почали виникати сварки. В 2006 році він звертався до суду про примусове вселення в дану квартиру, його вселили, але проживати там не було можливості, оскільки мати відповідачів вступила в повторний шлюб і її чоловік, будучи в стані алкогольного сп»яніння почав приставати до [PERSON] і сказав, щоб той покинув будинок, оскільки він йому не подобається. Дмитро добровільно виїхав з даного будинку, на даний час живе в квартирі яку знімає. Після цього до нього переїхав його рідний брат [PERSON], так як він теж не зміг жити в спірній квартирі через постійні сварки та скандали. Брати не бажали звертатися до суду із зустрічною позовною заявою, оскільки позивачка спочатку перебувала в положенні, а в подальшому народила дівчинку, яка є їм сестрою, і вони все ж таки бажали, і бажають на даний час добровільно вирішити дане питання. Відповідач [PERSON] додатково суду пояснив, що після рішення суду, яке було прийнято в 2006 році він та його брат більше нікуди не зверталися з приводу перешкоджання позивачкою користуватися їм квартирою № 1 в житловому будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області. До органів внутрішніх справ звернулися лише 17 вересня 2009 року, після того як отримали виклик в судове засідання по даній справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм обгрунтовану оцінку, прийшов до наступного. У відповідності до ч.З cm. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Згідно ч.І cm. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається зі змісту ч.І cm. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України . Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року позивачка зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб, після реєстрації шлюбу має прізвище [PERSON] (а.с.8). Позивачка є власником 60/100 частин житлового будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області згідно рішення Бердичівського міського суду Житомирської області від 07.02.1990 року ( а.с.3-5). В даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки виданої МКП « Бердичівводоканал» в даному будинку з 20.07.2007 року перекрита подача води, останній платіж за використане водопостачання надійшов 14.05.2007 року. Згідно довідок ВАТ « ЕК» «Житомиробленерго» та Бердичівського управління по експлуатації газового господарства останні платежі за спожиту електроенергію та спожитий природній газ надійшли відповідно 15.02.2007 року та 14.05.2007року (а.с.24-27). За рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2006 року [PERSON] було вселено в частину будинку, яка належить на праві власності його матері [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.28-30). Як ствердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], викликані за клопотанням позивачки та її представника, в даному будинку ніхто не проживає. Два чи три роки тому там жив [PERSON], а потім пішов звідти. Позивачка синів з будинку не виганяла, останнім часом відключила від будинку комунальні послуги, бо там ніхто не проживає. Відносини між сторонами по справі напружені, оскільки сини не ходять до матері і не бажають з нею спілкуватися. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], який є двоюрідним братом відповідачів по справі, позивачка вигнала їх з будинку і не давала їм там жити. Сам він особисто не бачив як їх виганяли з будинку, йому про це сказала його мати, яка є рідною сестрою позивачки, мати казала, що позивачка викидала їхні речі. Скандали були постійно, ініціатором була позивачка, вона також міняла замки в будинку . В 2007 році в будинок прийшов жити [PERSON] і там почалися скандали, [PERSON] на той час жив в гуртожитку. В 2008 році відповідачі намагалися вселитися до будинку, ходили до позивачки і просили дати їм ключі. В 2009 році хлопці знову таки ж намагалися впхати в даний будинок, вони ходили до матері, останній раз до неї підходили в кінці літа, на початку осені. Про всі події він знає тільки зі слів відповідачів. Відповідачі не живуть в даному будинку з 2007 року, з їх слів йому відомо, що вони в 2007 - 2008 роках ходили до дільничного і дільничний приходив до будинку, сказав позивачці, щоб вона відкрила їм двері і пустила жити до будинку. Особисто подій які відбувалися навколо спірного будинку він не бачив. Скандали бачив лише тоді коли в будинку жив [PERSON], а з 2007 року по 2009 роки особисто нічого не бачив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є рідним дядьком відповідачів, суду пояснив, що чоловік позивачки бив [PERSON], забирав в нього паспорт і не віддавав його йому. Сварки між [PERSON] та вітчимом були постійно. Про останній скандал він чув років два тому назад, коли [PERSON] приїхав в село і сказав, що вітчим над ним знущався. Відповідачі зверталися до дільничного в 2007 році, скаржилися на те, що позивачка та її чоловік не дають їм жити в будинку. В даному будинку відповідачі не проживають років десь до двох, живуть на квартирі, яку знімають, оскільки їхня мати не дає їм проживати в її будинку. В 2008 -2009 роках відповідачі про те, що зверталися за допомогою в органи внутрішніх справ, прокуратуру йому не говорили, він про це нічого не пам»ятає, хлопцям звертатися за допомогою не допомагав. Всі події про які пам»ятає відбувалися в 2007 році. Про те, що позивачка перешкоджала відповідачам проживати в [INFO] в 2008 - 2009 роках він знає тільки з їх слів. Як ствердив суду свідок [PERSON], відповідачі в даному будинку не живуть, оскільки позивачка їм створила умови, при яких вони проживати там не можуть. Особисто бачив як їх вітчим кидався на [PERSON], коли він приходив до матері, це було рік тому. Знає, що відносини в них погані, в будинку жив [PERSON] разом з матір»ю та вітчимом, однак скандалів він не витримав і втік до хрещеного. Із-за чого були скандали особисто не знає, тільки чув скандали. Вітчим відповідачів кидався на [PERSON] на подвір»ї будинку, що розташований навпроти його будинку. Коли тікав [PERSON] з будинку, то йому було на той час 14 років, це було 9 років тому назад. Відповідачі в будинку не живуть з тих причин, що їм не дають ключі від будинку. Все знає з їх слів, особисто лише бачив, що на хвірточці, яка веде до будинку накручена проволока. З 2007 року по 2009 рік подій на подвір»ї будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві він особисто не бачив. Три роки поспіль в будинку ніхто не живе. Зі слів відповідачів знає, що до дільничного вони зверталися років 2-3 тому назад. Особисто свідком того, що відповідачам перешкоджають вселитися до будинку він не був. Всі сварки відбувалися на подвір»ї будинку № 9 по вул. Сімака в м. Бердичеві. З наданої відповідачами заяви видно, що лише 17 вересня 2009 року, тобто лише після звернення позивачкою до суду з даним позовом, вони звернулися до Бердичівського МРВ УМВС України в Житомирській області з приводу того, що позивачка їм чинить перешкоди у користуванні даним будинком, у зв»язку з чим вони не можуть потрапити до будинку і забрати свої особисті речі (а.с.31). Відповідь на дану заяву відповідачами було отримано 28.09.2009 року, згідно якої їм для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду (а.с.ЗЗ). Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження ДВС у Бердичівському районі № 372 від 27.06.2006 року, стягувачем по якому був [PERSON], боржником [PERSON], суть виконання - вселення, згідно поданої відповідачем [PERSON]. заяви від 14.08.2006 року державним виконавцем державної виконавчої служби у Бердичівському районі було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, надано боржниці добровільний строк до 24.08.2006 року для добровільного виконання рішення суду про вселення. Згідно розписки відповідача [PERSON], датованою 04.09.2006 року, останній вказав, що претензій до виконавчої служби щодо вселення у будинок № 13-А по вул. Сімака вм. Бердичеві, Житомирської області він немає, в зв»язку з тим, що вселення відбулося добровільно, на підставі чого 04.09.2006 року дане виконавче провадження було закінчене. Також в даному виконавчому провадженні міститься заява [PERSON], на ім»я начальника ВДВС Бердичівського МРУЮ, від 22.09.2009 року про те, що він просить видати йому довідку за тим, що [PERSON] добровільно не виконувала рішення суду, на що йому 12.10.2009 року ВДВС Бердичівського МРУЮ було дано відповідь про те, що згадане вище виконавче провадження було виконано реально, згідно розписки останнього про добровільне вселення та акта державного виконавця від 04.09.2006 року. Отже, оцінивши зібрані в судовому засіданні в сукупності всі надані сторонами докази, суд прийшов до остаточного висновку про те, що відповідачі з 2007 року по теперішній час не проживають в квартирі Nq 1 в будинку № 13 -А по вул. Сімака в м. Бердичеві Житомирської області без поважних на то причин, ними не доведено суду те, що позивачка з 2007 року чинила їм перешкоди у користуванні частиною житлового будинку. Зокрема, як видно з письмових матеріалів справи з 2007 року в даному будинку відключені всі комунальні послуги, оскільки там ніхто не проживає. З показів самих відповідачів вбачається, що вони з 2007 року нікуди не зверталися за допомогою про те, що позивачка чинить їм перешкоди у користуванні спірним будинком, звернулися лише 17.09.2009 року з письмовою заявою до органів внутрішніх справ, після того як в даній цивільній справі було відкрито провадження. Як вбачається з показів свідків, які були допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідачів, то жоден із них не бачив бійок чи сварок на подвір»ї будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області в період з 2008 по 2009 роки, про всі події вони лише чули з розмов відповідачів, особистими свідками даних подій не були. Події про які дані свідки розповідали відбувалися лише в 2006 - 2007 роках, коли відповідача [PERSON] вселяли в будинок за рішенням суду. Згідно зі ст.ст. 386,391 ЦК України позивачка як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 cm. 405 ЦК України передбачено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, в належній позиваці квартирі № 1 в житловому будинку № 13-А по вул. Сімака в м. Бердичеві, Житомирської області зареєстровані відповідачі, вони більше одного року без поважних причин не проживають в ньому, отже згідно ч.2 cm. 405 ЦК України вони втратили право користуватися цим житлом. За даних обставин суд приходить до остаточного висновку, що права позивачки як власника житлового приміщення порушені і підлягають захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved