Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання угоди дійсною та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог вказав, що відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2009 року належала квартира, розташована у м. Маріуполі за адресою [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в БТІ м. Маріуполя 11.06.2009 року, реєстровий номер 27412005. 01.02.2010 року між позивачем та відповідачем у простій писемній формі було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Угоду не було посвідчено нотаріально у звязку з відсутністю коштів як у позивача так і у відповідача. Сторони домовились, що у строк до 10.02.2010 року вказану угоду буде засвідчено нотаріально. Проте в подальшому відповідач став ухилятись від нотаріального засвідчення угоди. Позивач також зазначив, що угоду купівлі-продажу було виконано сторонами в повному обсязі, відповідач передав позивачу майно у вигляді квартири, документи від неї та ключі, позивач передав відповідачу гроші в повному обсязі. Просить визнати угоду дійсною та визнати на ним право власності на квартиру. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та підтвердив доводи, що викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 01.02.2010 року між позивачем та відповідачем у простій писемній формі було укладено договір купівлі-продажу [ADDRESS], яку нотаріально засвідчено не було. Тобто факт укладення угоди підтверджується письмовими доказами. Згідно пояснень позивача та заяви відповідача про визнання позову угоду сторонами було виконано в повному обсязі, відбулася передача майна та грошових коштів. Факт наявності на момент укладення угоди у власності відповідача [PERSON] майна у вигляді квартири підтверджено наявними документами - свідоцтвом про право власності від 21.05.2009 року, яке зареєстроване в БТІ м. Маріуполя 11.06.2009 року. У звязку з тим, що позов було визнано відповідачами, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим прийняти рішення у ході попереднього розгляду справи відповідно до ст.ст.129, 174 ЦПК України.

Outcome: approved