Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-28 00:00:00

У жвтні 2009 року до суду звернувся ВАТ "Державний ощадний банк України" з вказаним позовом. Зазначав, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] 18 грудня 2008 року було укладено договір № 1215 про відкриття карткового рахунку, а 24 квітня 2009 року укладено додаткову угоду № 1215/1, за яким банк відкрив [PERSON] кредитну лінію по банківській платіжній карточці на суму 960 грн. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач [PERSON] взявла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення коштів, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору, яка станом на 20 жовтня 2009 року становить 991 грн., з яких: заборгованість за кредитом 960 грн. та 31 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ВАТ "Державний ощадний банк України" - [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула повторно, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином засобами рекмендованого поштового зв'язку, про причини нечявки у судове засідання не повідомляла. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Судом достовірно встановлено, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] 18 грудня 2008 року договір № 1215 про відкриття карткового рахунку, а 24 квітня 2009 року укладено додаткову угоду № 1215/1, за яким банк відкрив [PERSON] кредитну лінію по банківській платіжній карточці на суму 960 грн. Згідно п. 7.1 договору строк дії кредитної лінії встановлюється в період дії банківської платіжної картки. Пунктом 7.3 передбачено, що у разі звільнення у клієнта виникає обов'язок щодо погашення заборгваності за кредитом не пініше дати звільненя. Так, 01 липня 2009 року кравченко Т.П. була звілнена з банку, 02 жовтня 2009 року нею була повернута банківська платіжна картка, проте заборгованість за банківською платіжною карткою нараховано відсока в розмірі 31 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взятих на себе зобов'язань не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 20 жовтня 2009 року. На підставі встановлених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача заборгованість по договору № 1215 про відкриття карткового рахунку, та за додатковою угодою № 1215/1, тобто в межах позовних вимог, оскільки представник позивача відмовився збільшувати позовні вимог станом на день розгляду справи, яка станом на 20 жовтня 2009 року становить 991 грн., з яких: заборгованість за кредитом 960 грн., несплачені проценти у розмірі 31 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved