Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що має правовий статус дитини війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідач має виплачувати йому підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак таке підвищення у 2009 році в повному обсязі йому не виплачується. Просить суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та доплату підвищення до пенсії згідно 6 Закону України «Про соціальний Захист дітей війни» за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року з урахуванням виплаченого. Позивач у судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у письмових запереченнях просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позов не визнає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2105-ГУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише у статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому частиною третьою цієї ж статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом. Установою КМУ від 28.05.2008 року №530 встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22.05.2008 року -48,10 грн., з 01.07.2008 року -48,20 грн., з 01.10.2008 року -49,80 грн. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Позивачу виплачено підвищення до пенсії за 2009 рік у розмірі 10%, що складає 49,80 грн. на місяць, оскільки прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2009 рік залишився на рівні грудня 2008 року у сумі 498 грн. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою УПФ України в м. Лисичанську. Згідно довідки про розмір отриманого позивачем підвищення до пенсії, виданої УПФ України в м. Лисичанську, підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року позивачеві нараховане та виплачено підвищення до пенсії у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-1V, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Посилання відповідача на те, що величина мінімальної пенсії за віком не застосовується до правовідносин, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», суд не бере до уваги, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком є єдиною соціальною гарантією для усіх непрацездатних громадян, та відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017 та до Закону України «Про прожитковий мінімум» віл 15.07.1999р. № 966 він не може бути меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, оскільки обмеження цих норм тягне за собою не тільки порушення права позивача, встановленого спеціальним законом, а ще й порушення його конституційних прав, передбачених ст. ст. 22, 46, 48 Конституції України. 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до пункту 8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня -48,10 гривні, з 1 липня - 48,20 та з 1 жовтня - 49,80 гривні в той час, коли відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії повинно нараховуватись у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Суд не бере до уваги письмові посилання представника відповідача на застосування постанови КМУ від 28.05.2008р. № 530, оскільки спеціальним законом, а саме Законом України «Про соціальний захист дітей війни», що має вищу юридичну силу порівняно з постановою КМУ, встановлено розмір зазначеного підвищення, а тому, враховуючи засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, норми ч.4 ст. 8 ЦПК України, застосуванню у даному випадку підлягає зазначений Закон. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними закон; України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» (що має однакову юридичну силу, як і Закон України «Про соціальний захист дітей війни») у наведеній нормі відсилає до відповідних законів України. Тобто, у даному випадку застосовується спеціальний закон, яким передбачається право на отримання підвищення до пенсії певної категорії осіб - Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Отже, враховуючи, що ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була чинною у наведеній вище редакції протягом 2009 року, то позовні вимоги за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року є обґрунтованими. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у с 45,50 грн., а саме: за сплату судового збору у сумі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 37 грн. На підставі викладеного, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Outcome: approved