Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми - 33\~ 036 грн. 98 коп., в якій вказав, що 11.02.2009 р. він передав відповідачу 30\~ 000 грн., а відповідач передав йому в свою чергу транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, сірого кольору, разом з технічним паспортом та ключами, надавши довіреність на право розпорядження даним автомобілем. Про дане відповідач написав позивачу розписку, в якій вказав, що він продав йому цей автомобіль. Однак укладати договір купівлі-продажу відповідач в подальшому відмовився, а 30.03.2009 р. скасував надану ним довіреність на право розпорядження даним автомобілем. На неодноразове прохання позивача повернути йому гроші в сумі 30000 грн. відповідач відмовляється, в звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовну заяву в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, хоча про час і місце слухання справи був оповіщений належним чином, про що свідчать повідомлення „Укрпошти про отримання ним судових повісток. Заперечень проти позову не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.02.2009 р. між сторонами виник намір на укладення договору купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № ХТА 21104050885542, та передав його позивачу разом з технічним паспортом та ключами, а позивач в свою чергу передав відповідачу гроші за вказаний транспортний засіб в сумі 30\~ 000 грн. Дане підтверджується розпискою [PERSON] від 11.02.2009 р., як мається в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2009 року відповідач надав позивачу нотаріально завірену генеральну довіреність на право користуватись та розпоряджатись своїм автомобілем. Однак 30.03.2009 р. відповідач скасував вказану довіреність та забрав автомобіль. Укласти з позивачем договір купівлі-продажу даного автомобіля відповідач відмовився. На теперішній час, починаючи з дня скасування довіреності, відповідач не повернув позивачу гроші в сумі 30000 грн., отримані ним за продаж автомобіля, про що свідчить розписка. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникло грошове зобов'язання, а тому позовні вимоги законні і обгрунтовані, оскільки положеннями ст. 625 ЦК України встновлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, за період виникнення заборгованості, тобто з 30.03.2009 р. до 01.02.2010 року, з відповідача на користь позивача слід стягнути 33036 грн. 98 коп., з яких: сума боргу 30000 грн., 3% річних від простроченої суми 756 грн. 98 коп. та індекс інфляції - 2280 грн. 00 коп. Також з відповідача на користь позивача слід також стягнути документально підтверджені судові витрати, що передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved