Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просять винести рішення про тлумачення правочину - заповіту, складеного 22.11.2007 року [PERSON], померлим 17.02.2008 року, згідно якого він заповідав їм земельний пай в рівних долях кожному. Позовні вимоги про тлумачення правочину, позивачі обґрунтовують тим що , в вищезазначеному заповіті не зазначено документального підтвердження права заповідача на земельну ділянку, тому їм (позивачам) відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкового майна. В судовому засіданні позивачі на позовних вимогах наполягали, підтримали обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивачів згоден повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого 18.02.2008 року Павленківською сільською радою Новопсковського району, 17.02.2008 року помер [PERSON], який був рідним батьком позивачів. За життя, 31.07.2002 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого земельну частку (пай) право на яку підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЛГ № 00880293, виданим 03.01.1997 року Новопсковською районної державною адміністрацією заповідав позивачам в рівних долях. 22.11.2007 році [PERSON] склав заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок заповідав [PERSON], а земельний пай в рівних долях заповідав позивачам, тому у чинність ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповіт від 22.11.2007 року скасовує заповіт від 31.07.2002 року, але в останньому заповіті на відміну від заповіту попереднього не зазначено чим підтверджено право заповідача на дану земельну ділянку . Судом встановлено, що 03.01.1997 року [PERSON] Новопсковською районною державною адміністрацією був виданий сертифікат серії ЛГ № 00880293 на право на земельну частку (пай), розміром 8,98 га., вартістю 5489,58 грн. Згодом, у 2003 році [PERSON] на дану земельну частку (пай) отримав два Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЛГ № 046042 та № 046025 , які видані 24.06.2003 року та зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 396. В даний час позивачам необхідно реалізувати своє право на спадщину за заповітом - отримати свідоцтво про право власності, але постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в звязку з тим, що на момент складання заповіту в ньому не зазначено чим підтверджується право спадкодавця на земельну ділянку, тому позивачі позбавлені можливості довести, що їх батько - [PERSON] мав намір заповісти їм земельні ділянки, власником яких він був на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки. Згідно ст. 213 ЦК України , на вимогу однієї або двох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту прдвочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про тлумачення правочину підлягають повному задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлий 17.02.2008 року [PERSON] дійсно мав намір заповісти позивачам - [PERSON] та [PERSON] право на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved