Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Святошинської районної у м.Києві Ради та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, однак, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім, не зміг самостійно реалізувати своє право на оформлення права на спадщину. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Святошинської районної у м.Києві Ради та представник третьої особи - Головного управління юстиції м.Києва в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просять розглянути справу у їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.13 - копія свідоцтва про народження). 11.04.1995р. [PERSON] помер (а.с.13 - копія свідоцтва про смерть). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.11 - копія договору купівлі-продажу). Відповідно до рішення Ленінградського районного суду м.Києва від 27.11.1995р., встановлено факт, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а також визнано за ним право власності на 1/3 частину спадкового майна - квартири [ADDRESS] (а.с.20). Іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] були його донька [PERSON], яка прийняла спадщину, а також мати [PERSON], яка спадщину не прийняла і 24.09.2007р. померла (а.с.7 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом, а.с.29 - актовий запис про смерть). Згідно договору дарування частини квартири від 11.07.1996р. [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.22). Із довідки-характеристики Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 18.09.2009р., вбачається, що [PERSON] є власником 2/3 частин, а [PERSON] - 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ЦК 1963р. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він постійно з 1994р. по теперішній час проживає у [INFO], а оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім, не зміг самостійно реалізувати своє право на оформлення права на спадщину. Ці ж обставини підтвердила і відповідачка [PERSON] Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved