Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на ? нерухоме майно в порядку спадкування за законом , яке розташовано на земельній ділянці будинку №144 по вул. Богдана у Приморському районі м. Маріуполя, що належало [PERSON], її чоловікові , який помер у 20.11. 2009р, на підставі свідоцтва о праві на спадщину за законом. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], підтримала заявлені вимоги та пояснила, що померлому чоловікові позивачки [PERSON]належала ? частина будівлі, розташована на земельній ділянці № 144 по вул. Богдана у м. Маріуполі, на якій він при житті збудував : нежитлову прибудову А?-1; тамбур а?-1 , але без відповідного дозволу. Оскільки право власності на зновстворене нерухоме майно виникає з моменту реєстрації, а зареєструвати самочинне збудоване майно в БТІ вона не має права без рішення суду, просила визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в порядку спадкування, що розташовано на земельній ділянки б. № 144 по вул.Богдана у м. Маріуполі, оскільки вона після смерті чоловіка є єдиним спадкоємцем за законом, однак оформити своє право у нотаріальному порядку не має можливості , у звязку з наявністю самочинних будівель. Представник Маріупольської міськради головний [PERSON], який діє на підставі довіреності проти задоволення позовних вимог не заперечував, з урахуванням висновку будівельної технічної експертизи про відповідність будівель будівельно - технічних норм та правил пожежної безпеки. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положенням п. 5 ст. 376 ЦК України, за вимогою користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб. Як встановлено судом земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння 103 по вул. Калініна в м. Маріуполі, була надана [PERSON] на підставі договора про надання у безстрокове користування земельною ділянкою у 1955 році (а.с. 14) . Право власності на 1/2 домоволодіння №144 по вул. Богдана в м. Маріуполі за даними БТІ м. Маріуполя зареєстровано за [PERSON].(а.с. 4) [PERSON] помер 20 листопада 2009року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть І НО № 426214, виданим Прморським відділом РАГС 21.11.2009р.(а.с. 6) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло ? частина домоволодіння №144 по вул. Богдана в м. Маріуполі. Відповідно положень ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування по закону має подружжя спадкодавця. Той факт , що позивачка була жінкою померлого [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІІ-НО №382997 від 27.01.1981 року у м. Жданові, копія якого додана до матеріалів справи(а.с, 7) . Таким чином, є підстави визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно у порядку спадкування. За висновком будівельно технічної експертизи нежитлова прибудова А?-1; тамбур а?-1, розташовані на земельній ділянки б. № 144 по вул. Богдана у м. Маріуполі, відповідають будівельно технічним нормам та правилам пожарної безпеки України. Таким чином, є підстави визнати за позивачкою право власності на самочинно збудоване нерухоме майно у порядку спадкування.

Outcome: approved