Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON]. 15.09.2008 року звернулася до суду з позовом до ВАТ „Укртелеком” в особі ЦЕЗ № 2 Харківської філії ВАТ „Укртелеком” про зміну запису в трудовій книжці та зміну підстав звільнення з п.2 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України на п.1 ст.36 КЗпП України, посилаючись на те, що її звільнення проведено неправильно, в зв'язку з чим просила позов задовольнити. В ході судового розгляду 18.11.2008 року позивач змінила свої позовні вимоги, просила визнати її звільнення неправильним та поновити на посаді оператора по продажу послуг електрозв'язку Центру електрозв'язку № 2 Харківської філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” та стягнути з останнього на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 вересня 2008 року до поновлення на посаді. Представник відповідача з позовом не згоден і вказує, що відповідач звільнив позивача [PERSON] правомірно згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України в зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує грошові операції по утриманню плати з абонентів, якщо дії працівника дають підстави втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженою ним органу, так як позивач в порушення своїх функціональних обов'язків 21.08.2008 року при прийманні оплати від абонента не видала чек останньому щодо сплаченої суми. На підставі цього представник відповідача вважає, що позивачу необхідно відмовити в позові. Третя особа також з позовом не згодна і вказує, що позивач [PERSON]. правомірно була звільнена з посади в зв'язку з невиконанням функціональних обов'язків та порушенням розділу 4 Інструкції реєстраторів розрахункових операцій і ведення касових операцій. Суд, заслухавши доводи сторін, третьої особи, свідків, перевіривши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали Шевченківського РВВС України в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи по відношенню до [PERSON]., вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 24.06.1991 року була прийнята на роботу в Шевченківський райвузол зв'язку, перейменований згодом в Центр електрозв'язку № 2 Харківської філії ВАТ “Укртелеком”, де з 01.04.2001 року і до звільнення працювала оператором електрозв'язку (а.с.4), 02.07.2004 року між позивачем і адміністрацією підприємства був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Позивач посилається, що її звільнення з роботи по п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України неправомірно і просить суд поновити її на посаді оператора по продажу послуг електрозв'язку Центру електрозв'язку № 2 Харківської філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” та стягнути з останнього на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 вересня 2008 року до поновлення на посаді. В підтвердження своїх вимог позивач вказала, що своїх функціональних обов'язків згідно посадової інструкції не порушувала. Своєчасно чек видати не змогла з тих причин, що: по-перше, в неї виникла сварка з одним із клієнтів, що сплачував абонентську плату, а саме з вини клієнта [PERSON]., і це можуть підтвердити свідки [PERSON] [PERSON]., [PERSON] [PERSON] які знаходилися в приміщенні відділу; по-друге, у неї зламався персональний комп'ютер реєстратора розрахункових операцій на час видачі чека [PERSON] і про це вона повідомила техніка підприємства [PERSON], що підтверджено записом в технічному журналі. Представник відповідача і третя особа заперечували проти даних доводів позивача і вказали, що позивач не навела підстав того, що її звільнення проведено в порушення закону, крім того, позивач неодноразово мала порушення в обігу з грошовими коштами на робочому місці. З матеріалів справи вбачається, що позивач, працюючи оператором електрозв'язку у ВАТ „Укртелеком” відповідно до посадової інструкції, повинна: згідно п.4.1 приймати оплату від абонентів за послуги; згідно п.4.19 виконувати касові операції на РРО; згідно п.4.38 бути ввічливим, не створювати умов для виникнення конфліктів, не вступати в суперечки із споживачами. В зв'язку з тим, що позивач обслуговувала грошові та матеріальні кошти з нею 02.07.2004 року ( а.с. 37) було укладено договір про повну матеріальну відповідальність в п.”б” якого вказано, що працівник зобов'язаний своєчасно повідомляти адміністрацію про всі обставини, які погрожують забезпеченню зберігання ввірених йому матеріальних цінностей. Підставою звільнення позивача явились винні дії, які мали місце 21.08.2008 року, а саме: позивач при отриманні грошових коштів 21.08.2008 року від особи, яка здійснювала платіж - [PERSON], вчинила з нею сварку, не видала чек за отриману грошову суму, про невидачу чека доповіла керівництву тільки 26.08.2008 року, після витребування пояснення заступником начальника центру. З цього вбачається, що позивачем були порушені обов'язки розділу 4 Інструкції про застосування реєстраторів розрахункових операцій та ведення касових операцій на робочому місці, затвердженої директором Харківської філії, з якою позивач була ознайомлена 03.07.2007 року, в частині, щодо видачі розрахункового документу (а.с. 33-36), що в разі невидачі чека складається акт повернення коштів згідно п.29 Інструкції. Як вказує представник відповідача, раніше 20.04.2007 року в позивача інкасатором банку був виявлений також факт знаходження фальшивої купюри. Даний факт в суді підтверджується актом дослідження сумнівної банкноти від 26.04.2007 року (а.с. 46-47) та зазначає на ту обставину, що позивач неналежним чином виконувала свої функціональні обов'язки, чим допустила дане порушення в обігу з грошовими коштами. При перевірці доводів позивача судом встановлено, що її твердження про те, що 21.08.2008 року вона не змогла вчасно видати чек з тих причин, що в неї виникла сварка з одним із клієнтів, що сплачував абонентську плату, а саме з вини [PERSON]., що можуть підтвердити свідки [PERSON] [PERSON]., [PERSON] [PERSON] які в той час знаходилися в приміщенні відділення, є безпідставними і надуманими. Вказані позивачем свідки надали письмові пояснення суду, з яких вбачається, що вони взагалі не були присутні в той день в приміщенні відділу і про сварку позивача з [PERSON]. їм нічого не відомо (а.с. 51-60). Посилання позивача на те, що в момент сварки з [PERSON] у відділенні Укртелекому був присутній працівник міліції [PERSON]., який забрав [PERSON] не підтвердилися, так як допитаний співробітник міліції [PERSON]. пояснив, що в той день його взагалі не викликали з приводу сварок до відділення Укртелекому. Працівник міліції [PERSON] пояснив, що до Шевченківського райвідділу міліції близько 14-40 год 21.08.2008 року зверталася з заявою [PERSON] з приводу сварки зі сторони [PERSON], а після цього в 16-00 год. заяву написала [PERSON]. на [PERSON]. (а.с. 76) Твердження позивача щодо несвоєчасності видачі чека в результаті поломки персонального комп'ютера - реєстратора розрахункових операцій при сплаті коштів [PERSON]., про що позивач декілька разів повідомляла техніка підприємства [PERSON]. і це підтверджено записом в технічному журналі також не знайшли свого підтвердження в суді. Технік підприємства [PERSON]., допитаний в якості свідка, повідомив, що дзвінок до нього дійсно був лише один в 11годин 58 хвилин, це в суді підтверджується і відомістю розшифровок розмов по особистому рахунку (а.с.76), а згідно серверу, чек у позивачки вже на час дзвінка був готовий до видачі в 11: 59 годин (а.с. 49). Аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач дає неправдиві свідчення в суді, згідно роздруківки касової стрічки вбачається, що чек у позивача дійсно був готовий для видачі в 11:59 годин, наступний чек вона видала іншому клієнтові в 12: 00 годин. В наданому представником відповідача технічному журналі, який був оглянутий в суді, також ніяких відомостей про поломку персонального комп'ютера реєстратора розрахункових операцій, на якому працювала позивач, не вказано. Все це вказує на те, що позивач порушила свої посадові інструкції, вчинила сварку з клієнтом на робочому місці, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 89-90), та як наслідок цього, своєчасно не видала чек про сплату грошей клієнтом, що дає підстави для втрати до неї довіри, так як це порушення позивачем операцій з матеріальними цінностями, а саме п.1.2., 2.9 Інструкції розрахункових операцій та касових операцій і п. 4 Посадових обов'язків. Згідно договору про повну матеріальну відповідальність на (а.с.37) передбачено повну матеріальну відповідальність позивача: - за неналежне зберігання матеріальних цінностей; - за несвоєчасне повідомлення адміністрації про обставини, що погрожували зберіганню матеріальних цінностей; - ведення обліку і складання в установленому порядку грошових і других звітів щодо ввірених матеріальних цінностей. Звільнення робітників з цих підстав згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 зі змінами від 25.12.98 року, вважається обґрунтованим, якщо працівник, який обслуговує грошові цінності, вчинив умисно або необережно дії, які дають власнику підстави для втрати до нього довіри, а не самого факту недостачі грошових цінностей. При звільненні позивача первинна профспілкова організація Центру електрозв'язку № 2 (а.с. 83-84) в повному складі дала згоду на звільнення позивача з підприємства. Пояснення позивача про те, що чек про сплату послуг клієнтом [PERSON]., вона передавала працівникам міліції, потім працівникам прокуратури, також нічим не підтверджується і на час розгляду справи місцезнаходження чека не відоме. Той факт, що позивач відразу не видала чек зазначеному клієнтові підтверджується вищевикладеним і поясненнями самого позивача про те, що вона клієнту чек не видавала в зв'язку зі сваркою. Судом також при розгляді даної справи береться до уваги поведінка працівника і інші конкретні обставини, що мають відношення до справи, а саме згідно характеристики позивача, вона проявила себе як людина, що не вміє визнавати свої помилки, самолюбива, в колективі скандальна, з клієнтами не ввічлива, що підтверджує і останній факт скандалу позивача з клієнтом [PERSON]. В суді дану характеристику позивача підтвердив виконуючий на той час обов'язки начальника цеху електрозв'язку № 5 [PERSON]., а також начальник відділення „Телекомсервісу № 3” - [PERSON], начальник Центру електрозв'язку № 2 [PERSON] і начальник цеху № 5 [PERSON] Так як судом не встановлено порушень трудового законодавства в діях відповідача при звільненні позивача з роботи, то суд не вправі задовольнити вимоги позивача про визнання звільнення по п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України незаконним та про поновлення позивача на посаді і виплату їй середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, незалежно від наявності договору про повну матеріальну відповідальність - якщо з цим працівником може бути укладений трудовий договір. Згідно інструкції про ведення касових операцій, з якою позивач була ознайомлена, з нею був укладений даний договір і вона зобов'язана була своєчасно доповісти адміністрації про невидачу чека, однак позивач про це власника відразу не повідомила, зробивши це тільки 26.08.08 року. Доводи позивача про те, що відповідач неправомірно звільнив її з роботи в судовому засіданні ніякими доводами позивача не підтверджені. Згідно ч.3 ст. 81 ЦПК України з позивача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачеві у позові відмолено, позивачі за справами даної категорії від сплати державного мита звільнені.

Outcome: approved