Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-05 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ "[PERSON] Аваль" про визнання недійсним договору поруки, посилаючись на те, що є дружиною [PERSON], який 27.10.2006 року, без її згоди уклав з ВАТ "[PERSON] Аваль" договір поруки № 010/82/0051/72922, за умовами якого поручився відповідати в повному обсязі за виконання гр-ном [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 010/82/0051/72922 від 27.10.2006 року. Оскільки внаслідок невиконання [PERSON] утворилась заборгованість по кредитному договору та в 2009 році [PERSON] звернувся до суду з позовом про її стягнення солідарно з Боржника та Поручителя, що ставить в скрутне становище їх сім'ю, вважає, що договір поруки укладений [PERSON], не відповідає інтересам сім'ї, просить визнати його недійсним. Ухвалою суду від 18.12.2009 року [PERSON] залучений до участі в справі в якості відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача ВАТ "[PERSON] Аваль" в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено отримання згоди подружжя при укладенні договору поруки, оскільки він є способом забезпечення виконання зобовязань, а не угодою, спрямованою на відчуження майна, а позивач неправильно тлумачить норми Сімейного кодексу України. Просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.06.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами. 27.10.2006 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладений кредитний договір № 010/82/0051/72922, за умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредит в сумі 10000 грн. 00 коп. на строк 24 місяця з 27.10.2006 року по 27.10.2008 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,1 % річних. З метою забезпечення зобовязань, взятих [PERSON] за кредитним договором, 27.10.2006 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено договір поруки № 010/82/0051/72922, відповідно до положень п. 1.2 якого він як Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязаннями Боржника [PERSON], які виникають з кредитного договору № 010/82/0051/72922 від 27.10.2006 року. В п. 3.1 вказаного Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Боржник і Поручитель несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. В звязку з тим, що [PERSON] не виконував належним чином свої зобовязання за кредитним договором, утворилась заборгованість, в звязку з чим в липні 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованостіза кредитним договором. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], він на прохання свого знайомого [PERSON] добровільно свідомо в 2006 році підписав договір поруки, не поставивши до відому свою дружину. Як встановлено в ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Виходячи з того, що договір поруки відповідно до положень ст. ст. 546, 553 ЦК України є способом забезпечення зобовязання, тобто він не є угодою щодо розпорядження майном, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя, та до укладення якого застосовуються положення ст. 65 СК України, посилання позивача [PERSON] на незаконність договору поруки № 010/82/0051/72922 від 27.10.2006 року внаслідок його укладення без її згоди як дружини, є неспроможними й не можуть бути взяті до уваги судом. Відповідно до положень ст. 73 СК України, за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Таким чином, твердження [PERSON] про те, що внаслідок укладення її чоловіком [PERSON] договору поруки й матеріальної відповідальності солідарно з боржником [PERSON] за невиконання останнім своїх кредитних зобовязань, порушені інтереси сім'ї та дитини, є безпідставними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для визнання договору поруки 010/82/0051/72922 від 27.10.2006 року недійсним, а тому вважає, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed