Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

01 лютого 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю « Чернігівметалпостач», в якому просив : визнати недійсними договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.03.2009 року № 1164; договір дарування нерухомого майна від 12.05.2009 року № 1799; договір купівлі-продажу від 30.09.2009 року № 1064 та зобов»язати [PERSON] повернути нерухоме майно, яке є предметом договору від 30.09.2009 року № 1604, а саме : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26.03.2009 року визнано недійсним договір від 03.09.2005 року, укладений між ТОВ « Чернігівметалпостач» та [PERSON] , згідно якого позивач купив об»єкти нерухомості : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові. За договором про задоволення вимог іпотекодержателя № 1164 від 18.03.2009 року , [PERSON] передав майно у власність [PERSON], яка в свою чергу 12.05.2009 року за договором дарування подарувала майно [PERSON] 09.01.2010 року [PERSON] померла. Згідно договору купівлі- продажу від 30.09.2009 року № 1604 [PERSON] продав вищезазначене майно [PERSON] в рахунок погашення боргу перед [PERSON] Позивач вважає , що хоча він не є власником названого майна , але виходячи з рішення апеляційного суду Чернігівської області , він повинен повернути майно ТОВ « Чернігівметалпостач» , але для цього потрібно витребувати це майно у останього набувача- Войнілович [PERSON], просить задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою суду від 09 березня 2010 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівметалпостач». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того , доповнив , що витрати , які понесла [PERSON] у зв»язку з укладенням договору купівлі- продажу підлягають стягненню з відповідача ТОВ « Чернігівметалпостач». Представник третьої особи, Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції у судове засідання не з»явився , надав до суду письмове клопотання ( а.с. 69,70 ) в якому просив у задоволенні позову відмовити , справу розглядати без участі представника ДВС. Відповідачі та третя особа: [PERSON] у судове засідання не з»явились, надали до суду письмові заперечення, в яких просять у позові відмовити, справу розглянути у їх відсутність ( 56-61). Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із Цивільним кодексом України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 330, ст. 338). Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України. Однак ст. 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Отже, на угоду, укладену з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26.03.2009 року визнано недійсним договір від 03.09.2005 року, укладений між ТОВ « Чернігівметалпостач» та [PERSON] , згідно якого позивач купив об»єкти нерухомості : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові, так як « Чернігівметалпостач» не було власником відчужуваного ним майна. За договором про задоволення вимог іпотекодержателя № 1164 від 18.03.2009 року , [PERSON] передав майно у власність [PERSON], яка в свою чергу 12.05.2009 року за договором дарування подарувала майно [PERSON] 09.01.2010 року [PERSON] померла. Згідно договору купівлі- продажу від 30.09.2009 року № 1604 [PERSON] продав вищезазначене майно [PERSON] в рахунок погашення боргу перед [PERSON] Судом встановлено, що власником об»єктів нерухомості : асфальто-бутового покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничних під»їздних колій № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі- продажу від 30.09.2009 року ( а.с. 25-29, 105). Позивач вважає , що хоча він не є власником названого майна , але виходячи з рішення апеляційного суду Чернігівської області , він повинен повернути майно ТОВ «Чернігівметалпостач» , але для цього потрібно витребувати це майно у останього набувача- Войнілович [PERSON], просить задовольнити його позовні вимоги. Оскільки , [PERSON], як суб»єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець не є власником майна : асфальто- бутового покриття , зазначеного літерою « № 1», загальною площею 0,1507 га, залізничних під»їзних колій , зазначених літерою «№ 3» за адресою вул.. Широка, 1а, тому за змістом ст. 388 ЦК України , не має права витребувати це майно , а також заявляти вимоги про визнання попередніх угод недійсним. За таких обставин , у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed