Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач КС «Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON], та уточнивши вимоги, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 228953,26 гривень та звернути стягнення на майно відповідача. При цьому позивач посилається на те, що між КС «Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту, у відповідності з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн. строком на 12 місяців до 22.10.2005 року, а відповідач зобов'язався повернути позивачу одержаний кредит, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом у розмірі 36% річних. 28.05.2008 року сторони уклали доповнення до кредитного договору, згідно якого сума кредиту наданого відповідачу стала складати 100000,00 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов*язань відповідача між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Позивач вказує, що відповідач не виконала своїх зобов'язань по укладеному кредитному договору, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Станом на 25.03.2010 р. сума заборгованості за кредитним договором складає 228953,26 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї боргу за кредитним договором, в задоволенні позову в частині звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] просила відмовити. Вислухавши представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні. 22 жовтня 2002 року між КС «Україна» та [PERSON] укладено договір кредиту №12210, згідно з п. 1.1 якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн. строком користування до 22 жовтня 2005 року, а відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит за даним договором у повному обсязі зі сплатою 36% річних за користування кредитом /а.с.6/. 28 гразня 2008 року між сторонами було укладено Доповнення до кредитного договору №12210 від 22.10.04р., згідно якого сума кредиту станом 29.05.08р., наданого [PERSON], стала складати 100000,00 гривень, який [PERSON] зобов*язалась повернути на умовах, передбачених Договором №12210 від 22.10.04р. /а.с. 7/. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.03.2010 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 228953,26 грн., тобто віповідач не виконала зобов'язань щодо повернення суми отриманого кредиту, та лати процентів за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним ном відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України при порушені зобов'язань наступають наслідки, редбачені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, між КС «Україна» та [PERSON], 22 >втня 2004 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира №49 в динку №55 по вул. Ак.Вільямса в м. Одесі. Цей договір забезпечує вимогу зтекодержателя, що випливає з кредитного договору №12210 від 22.10.2004 року, ий має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов*язань за кредитним говором отримати задоволення за рахунок заставленого майна /а.с.10-12/. Однак, вимоги щодо звернення стягнення на заставлене майно [PERSON]. а ме квартиру [ADDRESS], не можуть бути доволені судом, оскільки доводи представника позивача з цього приводу є не грунтованими. Так, суду не надано документів, які б підтверджували, що зазначена артира на цей час є особистою власністю відповідачки, та набута нею поза шлюбом, ім того немає жодної інформації стосовно того хто на цей час зареєстрований у азаній квартирі за зазначеною адресою та хто в ній проживає. В зв*язку із зазначеним, ц вважає, що заперечення представника відповідача стосовно вимог щодо звернення ягнення на майно [PERSON] є обґрунтованими. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом / ст.60 ЦПК :раїни/, покладено на сторони. Однак, будь-яких належних та заслуговуючих на увагу доказів на підтвердження зїх вимог представники позивача суду не надали. З урахуванням того, що суду не надано жодних доказів з приводу зазначених вище тань, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як стково обґрунтовані та доведені. Судові витрати відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають їгненню з відповідача.

Outcome: partial