Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Представник відповідача Ренійської міської ради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] не заперечували проти визнання права власності спадковий житловий будинок за їх матірю [PERSON], просили про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок № 4 по вул. Одеській в м. Рені; копія довідки Ренійського БТІ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер 15.10.1992 р.; копія домової книги; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та позивачкою; копія про народження [PERSON]; довідка державної податкової інспекції у Ренійському районі; копія свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] була дружиною нині померлого [PERSON] За життя [PERSON] збудував будинок № 4 по вул. Одеській в м. Рені, у якому мешкав разом із позивачкою без оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту на будинок на його імя, в якому вказано, що тамбур літ «а1», прибудова літ. «а2», літня кухня літ. «Д» самочинно збудовані, а також довідкою Ренійського БТІ від 12.10.2009р., у якій власником будинку записаний нині померлий чоловік позивачки. На випадок смерті, [PERSON] не розпорядився належним (як він і вважав протягом життя) йому майном, 15.10.1992р. помер. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, вона прийняла спадщину фактичним проживанням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, тому питання про визнання права власності на будинок в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті [PERSON]. позивачка проживала разом із ним. Після смерті чоловіка позивачка доглядає за технічним станом будинку, несе всі витрати по його утриманню, сплачує необхідні платежі, обробляє земельну ділянку. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, а треті особи на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка по справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України). Вона юридично не прийняла спадщину, але управляє та володіє майном померлого чоловіка, несе відповідні витрати по його утриманню, тобто вона фактично прийняла спадщину. Таким чином, позивачка по справі успадкувала належне її чоловікові нерухоме майно в порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Згідно п.4 постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983р. (яка діяла на момент виникнення спадкових відносин), якщо у строк, передбачений для прийняття спадщини, позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Як виходить з матеріалів справи, треті особи спадщину не прийняли та на неї не претендують. Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті чоловіка знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на житловий будинок із надвірними спорудами (за винятком самочинно збудованих), розташований по вул. Одеській № 4 у м. Рені Одеської області. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved