Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, де в обгрунтування вимог вказує, що вона є власницею житлового приміщення, розташованого за [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі прописаний її син [PERSON], який протягом часу свого проживання в квартирі постійно зловживає спиртними напоями, зневажає її, створює нестерпні умови співжиття в одній квартирі, вимагав у неї гроші, забирав продукти харчування, пошкоджує речі, постійно підіймає на неї руку, внаслідок чого у неї погіршилися відносини з сусідами, які скаржаться. Їй неодноразово приходилось звертатись до міліції, відповідача неодноразово притягали до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП, таким чином відповідач постійно порушує правила співжиття. Спільне проживання з відповідачем в одній квартирі стало неможливим, його прописка в її квартирі ставить її в безвихідне становище, він не приймає участі в витратах по комунальним платежам, створюючи перешкоди скористатись своїм правом користуватись і розпоряджатись належним майном. У добровільному порядку відповідач виписуватись та виселятись не бажає. У зв'язку з чим позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та виселити його з цієї квартири з наступним зняттям його з реєстраційного обліку.. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач неодноразово у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, що припускає його неявку без поважних причин. У відповідності зі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Згідно ст..116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують житлове приміщення, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України “Про власність” та ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України “ Про власність” та ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Згідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Свердловської міської ради 12.11.2002 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. В домовій книзі [ADDRESS] значиться прописаним [PERSON] Відповідно до характеристики [PERSON], останній вчиняє дома скандали з матір'ю, висловлюється в її адресу брудною лайкою, відбирає у матері продукти харчування, коли уходить з квартири, залишає відкритими двері та включеним газ, навмисно пошкоджує майно в квартирі, сусіди постійно на нього скаржаться. Згідно повідомлень Свердловського УМВС, та оглянутих в судовому засіданні постанов Свердловського міського суду, [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за протиправні дії у відношенні позивачки. Таким чином суд вважає, що проживання [PERSON] в квартирі позивачки є порушенням прав останньої в користуванні належним їй житловим приміщенням. У зв'язку з викладеним, заявлені позивачкою вимоги обгрунтовані, засновані на законі і підлягають задоволенню.

Outcome: approved