Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Військової частини [NUMBER] про стягнення суми у якості грошової компенсації не отриманого продовольчого пайка за період з 11.03.2000року по 31.12.2005року в розмірі 64508грн.80коп., посилаючись на порушення відповідачем вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою передбачено її право як військовослужбовця одержати за рахунок держави продовольчі пайки або грошову компенсацію замість них з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, зазначив про порушення відповідачем її права на отримання продовольчого забезпечення при звільненні зі Збройних Сил України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій вимоги позову не визнав і просив розглянути справу за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із наданого витягу із особової справи, позивач проходила військову службу в військової частині [NUMBER] з 10.10.1985року, де весь час знаходилася на продовольчому забезпеченні. Була звільнена у запас зі служби 31.12.2005року відповідно до п.63 підпункту "в" за станом здоров`я. Згідно пояснень позивача, що підтверджено письмовими доказами, за період з 11.03.2000року по 31.12.2005року вона продовольчі пайки не отримувала, грошову компенсацію замість продовольчих пайків їй не нараховували. Але на час звільнення зі служби Військова частина [NUMBER] відмовилася виплатити позивачу [PERSON] грошову компенсацію в загальному розмірі 64508грн.80коп. за увесь період не отриманих нею продовольчих пайків щодо встановленої добової загальновійськової норми №1 для військовослужбовців строкової служби у розмірі 30грн.40коп. та у відповідності до умов додаткової угоди №4 від 5.12.2008року. Так, частинами 1 та 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991року №2011 військовослужбовцям гарантовано право на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або, за бажанням військовослужбовця, грошової компенсації замість них. При цьому, порядок і розміри матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюється Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів, у тому числі відповідно до умов постанови КМ України від 12.03.1996року №316. В той же час, Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000року дія вищезазначеного закону в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або грошової компенсації замість них та грошової компенсації замість речового майна була призупинена з моменту вступу його в дію. Виходячи з чого, постановою КМ України від 29.03.2002року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань" була скасована раніш видана постанова КМ України від 12.03.1996року №316 та затверджені нові норми харчування військовослужбовців. У виконання якої 5.12.2008року Міністерством оборони України був укладений договір №271/2/08/4 та додаткова угода №4 до нього щодо продовольчого забезпечення особового складу військових частин Миколаївської області, де передбачена добова грошова компенсація послуг з харчування в розмірі 30грн.40коп.. Таким чином, зміст Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000року суперечить вимогам статті 2, частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців України "Про збройні Сили України", які є чинними по наступний час та в яких зазначено, ще ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України, з посиланням на те. що держава гарантуй військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення, які стимулюють закріплення кваліфікованих військових кадрів. Крім цього, Закон України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" суперечить вимогам статті 64 Конституції України, яка забороняє обмежувати конституційні права людини і громадянина, крім випадків, передбачених Конституцією України, оскільки тільки в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Право на соціальний захист громадян України, які перебувають у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, забезпечуються державою, і це право гарантовано статтею 17 Конституції України. Відповідно до статі 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст. 13і Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції прав людини та основних свобод від 20.03.1952року, ст. ст. 8, 19, 43, 55, 64 Конституції України, ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 16 Закону України "Про збройні Сили України", суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відмова відповідача у виплаті позивачу грошової компенсації замість не отриманого Нею продовольчого забезпечення порушує її конституційне право, яке підлягає поновленню в судовому порядку. Виходячи з того, що розмір грошової компенсації та порядок її розрахунку відповідачем не оспорюється, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію продовольчого пайка за період з 11.03.2000року по 31.12.2005року в загальній сумі 64508грн.80коп. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 645грн.09коп. та ІТЗ в розмірі 120грн.00коп..

Outcome: approved