Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 24.11.2009 року. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Дитина знаходиться на утримані позивачки і потребує матеріальної допомоги. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] і як батько також несе відповідальність за належне забезпечення дитини всім необхідним. Дитина перебуває на обліку у лікаря їй необхідне належне харчування, відпочинок, одяг тощо. Донька займається в музичній школі та в спортивних секціях за навчання яких необхідно сплачувати. Відповідач жодного разу не надав матеріальної допомоги дитині. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Проти сплати аліментів не заперечував, але розмір сплачуваних аліментів вважає повинен бути меншим, а також повідомив, що надавав дитині кошти. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував і просить суд при прийнятті рішення керуватися нормами ст.ст.182,184 СК України, а саме врахувати матеріальне становище відповідача який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час та аліментів на додаткові витрати на дитину вважає необгрунтованим та нічим не підтвердженим і як таким що не підлягає задоволенню. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмови докази, суд, вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1996 року, який 24 листопада 2009 року розірвано. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає і перебуває на утриманні позивачки. Сторони проживають в одній квартирі [ADDRESS] але спільного господарства не ведуть, що ними незаперечується. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обовязки у сімейних відносинах, а також батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. [PERSON] є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження і він несе як моральні так і правові зобовязання щодо її утримання. Відповідно до ст.182 СК України, суд визначаючи розмір аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] проживає разом з матірю, однак на одній житловій площі з відповідачем і як вбачається з пояснень відповідача та самої дитини, [PERSON] надавав грошову допомог, дитині хоча і не постійно, а також надавав продукти харчування, що не заперечується і позивачкою Відповідач немає постійного місця роботи. На даний час взагалі ніде не працює, що підтверджується довідками наданими Фастівської ОДПІ в Київській області (а.с.41,42). Будь як- інших аліментів не сплачує. Матір працює. Дитина перебуває на Д обліку в Фастівській районній лікарні, часто хвор та потребує посиленого харчування (а.с.40). Отже, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний дохід, аліментів нікому не сплачує, дитина знаходяться на утриманні матері, а також враховує те, що відповідно до Закону України "Державний Бюджет України на 2009 рік передбачено, що кожній дитині необхідно забезпечити прожитковий мінімум на одну дитину з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років - 701 грн., суд вважає, що розмір аліментів які просить позивачка необхідно зменшити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дйя предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачка не надала суду доказів, що б підтвердили вживання таких заходів, а тому суд вважає позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Так, стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з довідок наданих позивачкою, донька [PERSON], крім навчання в загальноосвітній школі І-Ш ступенів №2 міста Фастова навчається в Дитячій музичній школі та займається в дитячій- юнацькій спортивній школі в секції баскетболу (а.с.6,8,9,27). Суд, критично оцінює факт оплати за навчання в музичній школі, надані позивачкою квитанції про оплату послуг не підтверджують щомісячну оплату за дане навчання і відповідний розмір такої оплати, або оплату позивачки саме за навчання доньки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Outcome: partial