Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 29\~807 грн., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 500 грн., витрати за поштові послуги в сумі 22 грн. 16 коп., витрати на запити в КП „ДМБТІ та УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області в сумі 101 грн. 97 коп., витрати понесені за виготовлення фотознімків в сумі 41 грн., моральну шкоду в сумі 1\~650 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 12 листопада 2008 року о 20 год. 13 хв. [PERSON], керуючи автомобілем „ГАЗ 332130, державний номер [NUMBER], на вул. Камчатській в м. Дніпропетровську, недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з його автомобілем „Мерседес Бенц, державний номер [NUMBER], який знаходився попереду, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2008 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача був пошкоджений. Для визначення розміру шкоди позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн. Згідно акту відновлювальних робіт від 24.12.2008 року та товарного чеку, сума фактично витрачених ним коштів на відновлення автомобіля складає 29\~807 грн. Крім того він поніс витрати за поштові послуги по виклику відповідача на огляд аварійного транспортного засобу в сумі 22 грн. 16 коп., за запит в КП „ДМБТІ м. Дніпропетровська про наявність у відповідача нерухомого майна в сумі 49 грн. 97 коп. та в УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про наявність транспортних засобів у відповідача в сумі 51 грн., за виготовлення фотознімків пошкодженого автомобіля в сумі 41 грн. Відповідачем внаслідок ДТП було спричинено позивачеві також моральну шкоду, яка виражається в тому, що він переніс нервове потрясіння, емоційний стрес та душевні страждання, відсутність автомобіля позбавила його можливості вільно пересуватися та порушило його звичайний уклад життя. Таким чином, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що його вини у скоєному ДТП не має. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2008 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 11). [PERSON] керував автомобілем „Мерседес Бенц, державний номер [NUMBER] на підставі довіреності, виданої [PERSON] (а.с. 6). Згідно висновку судового експерта автотоварознавця [PERSON] № 921/08 від 26.11.2008 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля „Мерседес Бенц, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 15 961 грн. 76 коп. (а.с. 14-46). Згідно акту виконаних робіт від 24.12.2008 року та товарного чеку від 24.12.2008 року сума фактично витрачених позивачем коштів на відновлення автомобіля складає 29\~807 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 500 грн. підлягає задоволенню, оскільки з довідки про оплату послуг за проведення експертного висновку вбачається, що позивачем 26.11.2008 року було сплачено 500 грн. (а.с. 47). Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат за поштові послуги по виклику відповідача на огляд аварійного транспортного засобу в сумі 22 грн. 16 коп., то вони також підлягають задоволенню, оскільки згідно фіскального чеку від 14.11.2008 року, позивачем за телеграму було сплачено 22 грн. 16 коп. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат понесених на запити в КП „ДМБТІ та УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області в сумі 101 грн. 97 коп. та витрат за виготовлення фотознімків в сумі 41 грн., то вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вчинені позивачем дії не були необхідними для розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача у скоєнні ДТП, а також у звязку з пошкодженням автомобіля позивачу було спричинено відповідачем душевні страждання, він переніс нервове потрясіння, емоційний стрес, відсутність автомобіля позбавила його можливості вільно пересуватися та порушило його звичайний уклад життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 311 грн. 79 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 341 грн. 79 коп. Також з відповідача необхідно стягнути недоплачені позивачем при подачі позову витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи на користь держави в розмірі 90 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial