Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-17 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 19 січня 1955 року по 15 січня 2008 року, на даний час є непрацездатною, отримує мінімальну пенсію, не в змозі повноцінно харчуватись, лікуватись, сплачувати комунальні послуги. Відповідач отримує пенсію в розмірі 1967 грн., має змогу надавати їй матеріальну допомогу, а тому, враховуючи, що дітей в них не має, допомогти їй нікому, зобов'язаний утримувати її. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2008 року позовні вимоги [PERSON]. задоволено частково: стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини від його доходів щомісячно, починаючи з 20 березня 2008 року та стягнуто витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2008 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що суд невірно застосував норми ст. 44 КпШС, оскільки на момент розлучення 18 жовтня 1967 року діяв „Кодекс про шлюб, сім'ю та опіку” від 19 листопада 1926 року. Також апелянт зазначає, що відповідно до ст. ст. 75, 83 СК України він не повинен утримувати свою колишню дружину, оскільки її поведінка є негідною, що підтверджується відповідними матеріалами. Одним із доводів апеляційної скарги є і те, що позивачка отримує пенсію в розмірі 563 грн. 86 коп., що є більшим від встановленого Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік” прожиткового мінімуму. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував сімейний стан та його здоров”я, а також те, що він є людиною занадто похилого віку. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON]. просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2008 року залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON]., його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення [PERSON]., її представника, які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду 1 інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON]., суд першої інстанції врахував матеріальне становище сторін, стан їх здоров”я, потребу позивачки в матеріальній допомозі, можливість відповідача надавати таку допомогу, а тому прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду 1 інстанції через порушення ним норм матеріального права. При задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції посилався на ст. 76 СК України, яка передбачає право особи на утримання після розірвання шлюбу. Проте, суд 1 інстанції не врахував положення ст. 75 СК України, яка визначає, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік” від 28 грудня 2007 року передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01 січня 2008 року складає 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 01 жовтня 2008 року - 498 грн. Отже, виходячи з даних норм закону, умовами для стягнення аліментів на користь іншого подружжя, є: непрацездатність особи, можливість іншого подружжя надавати матеріальну допомогу та потреба в матеріальні допомозі, яка визначається прожитковим мінімумом, встановленим законом. По справі встановлено, що рішенням народного суду м. Чернігова від 18 жовтня 1967 року шлюб між сторонами розірваний, а відповідний запис в книзі реєстрації розірвання шлюбу зроблено 15 січня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Позивачка досягла пенсійного віку, є інвалідом ІІ групи і відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17 червня 2008 року на час звернення до суду з позовом (березень 2008 року) отримувала пенсію у розмірі 551 грн. 76 коп., в червні 2008 року розмір пенсії складає 563 грн. 86 коп. (а.с. 28). що є більшим прожиткового мінімуму. Таким чином, в силу ст. 75 СК України, Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”, [PERSON]. не має права на утримання, оскільки вона хоча і є непрацездатною особою, але розмір її пенсії перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для даної групи населення. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог [PERSON]. слід відмовити, оскільки відповідно до норм Сімейного кодексу України та Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік” вона не може визнаватись такою, що потребує матеріальної допомоги.

Outcome: dismissed