Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, вказавши, що після смерті у травні 1999 року її батька [PERSON] залишилася спадщина, яка поміж іншого складалася з земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Маслівка Первомайського району Харківської області, наданої рішенням виконкому Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Заповіт на спадкове майно не складався. Позивач та її мати дочка та дружина спадкодавця, спадкоємці першої черги за законом, спадщину прийняли і домовилися між собою щодо її розподілу. При цьому мати звернулася до Первомайської державної нотаріальної контори і належним чином оформила свою частину спадщини. Позивач зробила оцінку земельної ділянки, виготовила технічну документацію, проте оформити свої спадкові права не може, оскільки за життя батько не отримав на неї правовстановлюючого документу. У судовому засіданні позивач підтримала позов і просила його задовольнити, пославшись на наведені в ньому обставини. Відповідачі, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, проте надали до суду заяви, у яких позов визнали, не заперечували проти його задоволення і просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - в.о. завідуючої Первомайської державної нотаріальної контори, належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, проте надала заяву, у якій проти вимог позивача не заперечувала та просила розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 30 травня 1999 року за місцем свого постійного проживання у [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Родинні стосунки підтверджені свідоцтвом про народження та про укладення шлюбу (а.с.8, 9). Факт смерті зареєстрований Первомайським міським відділом РАГС Харківської області 31 травня 1999 року за № 180 ( а.с.4). Після його смерті залишилася спадщина, яка поміж іншого складалася з земельної ділянки, розміром 0,1500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Право власності та наявність спірного майна підтверджуються рішенням виконавчого комітету Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області № 240 від 26 листопада 1993 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2009 року та кадастровим планом (а.с.5,6,10). Заповіт на спадкове майно не складався, що підтверджено матеріалами спадкової справи, дослідженими у судовому засіданні. Відповідач, дружина спадкодавця, прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори, і отримала свідоцтво про право на спадщину відносно її частини машини з причепом, частки квартири. Позивач спадщину прийняла в порядку ст. 549 ЦК України (1963р.), оскільки продовжує використовувати земельну ділянку за призначенням, а отже фактично вступила у управління та володіння нею, проте оформити належним чином свого права на земельну ділянку не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючого документу на нього. Тому за визнанням права власності вона звернулася до суду. Позивач і відповідач [PERSON] як спадкоємці перщої черги за законом в порядку ст. 529 ЦК України (1963р.), після відкриття спадщини домовилися щодо її поділу, що не суперечить чинному на той час законодавству, зокрема ст. 562 ЦК України, якою передбачено, що поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими і у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи та наданими доказами, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. ст. 529, 549, 562, ЦК України (1963р.), ст. ст. 1216, 1225, 1268, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України(2003р.),

Outcome: approved