Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Жовтневий районний суд до Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 187500 гривень, заподіяної у зв'язку із професійним захворюванням. Вважає, що йому була спричинена моральна шкода, оскільки в наслідок захворювання змінився спосіб його життя, тому оцінює свої моральні страждання в сумі 187500 гривень і просив стягнути дану суму з відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала. Представник Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки стаття 237-1 КЗпП України не поширюється на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) і які підлягають загальообовязковому державному страхуванню, повязані з відшкодуванням моральної шкоди у звязку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності, то ст. 153 КЗпП України - не є самостійною підставою -для покладання на роботодавця обовязку з відшкодування працівнику моральної шкоди. Стаття 9 Закону України «Про охорону праці» покладає обовязок з відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження його здоровя на Фонд відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно із статтями 1,15,21,28,34 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а саме з часу встановлення втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням, відшкодування моральної шкоди відноситься до обовязку Фонду, а не роботодавця. Пунктом 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя передбачено, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав. Також позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Укладаючи з відповідачем трудовий договір, позивачеві були відомі умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці. Тобто відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди. Більше того, в отриманні позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулось з його вини, тому просить в позові [PERSON] - відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював з січня 1985 року, з незначною перервою впродовж грудня 1991 року по квітень 1992 року, по 01.06.2009 року в ВКБ РУ ім. Р. Люксембург, тресті «КШБ» ВО «Кривбасруда», правонаступником яких є Відкрите Акціонерне Товариство «Криворізький залізорудний комбінат», та в Відкритому Акціонерному Товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» на посадах підземного гірника, підземного бурильника шпурів, підземного прохідника в шкідливих умовах праці. Рішенням ЛТЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 17.02.2009 р. позивачу було встановлено професійне захворювання: вібраційну хворобу першого-другого ступеню, синдром церебральної і периферичної ангіодистонії з частими акроангіоспазмами, синдром полірадикулонейропатії шийної та попереково-крижової зі стійким больовим синдромом, статико-динамічними розладами помірного ступеню, часто рецидивуючого перебігу, нейродистрофічний синдром у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС першого ступеню), деформуючий артроз ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), порушення трофіки кистей, а також хронічний пиловий бронхіт, ЛН першого ступеню. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання від 14 квітня 2009 року. За висновком МСЕК від 22.05.2009 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% до 01 травня 2010 року і третя група інвалідності. Згідно акту розслідування професійного захворювання від 14 квітня 2009 року зазначено, що причиною виникнення професійного захворювання позивача стала праця на протязі 23 років 8 місяців в шкідливих умовах праці, а згідно п.19 зазначеного акту - професійне захворювання виникло з вини керівництва ВКБ РУ ім. Р. Люксембург ВО «Кривбасруда», треста «КШБ» ВО «Кривбасруда», ВАТ «Кривбасзалізрудком» ШБУ, яке не забезпечило безпечні умови праці і порушило ст.153 Кодексу Законів про працю України та ст.13 Закону України "Про охорону праці". Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21 листопада 2002 року державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказана важка фізична праця в умовах шкідливих факторів виробничого середовища, [PERSON] повинен періодично проходити курс оздоровлення і санітарно-курортного лікування, має потребу в періодичному амбулаторному і стаціонарному лікуванні. В стані здоров'я позивача, внаслідок професійного захворювання сталися незворотні зміни. Позивач зазнає фізичного болю і душевних страждань, в наслідок професійного захворювання змінився його спосіб життя, професійне захворювання спричинило погіршення реалізації його фізичних та професійних можливостей. На основі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачеві була спричинена моральна шкода, однак враховуючи ступінь втрати професійної працездатності вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в рахунок відшкодування [PERSON] моральної шкоди з Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає стягненню 15 000 гривень.

Outcome: partial