Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

24 грудня 2009 року до суду з позовом звернувся [PERSON] до Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відособлений підрозділ «Шахта «Алмазна », третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля про відшкодування моральної шкоди. У своєї позовній заяві позивач в обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що з 12 січня 2004 року по теперішній час знаходиться в трудових відносинах з Державним підприємством «Добропіллявугілля» Відособлений підрозділ «шахта «Алмазна», працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці. 2 березня 2009 року під час виконання трудових ) обов'язків з ним сталися нещасні випадки, у результаті яких він отримав «компрессионный перелом тела [PERSON] У111. Посттравматический грудно-поясничный миелорадикулит с болевым и мышечнотоническим синдромом, пирамидной недостаточностью в правой ноге». Згідно довідки МСЕК від 15 вересня 2009 року йому вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20% за наслідками травми 2 березня 2009 року з датою переогляду 15 вересня 2010 року. Після встановлення втрати працездатності з усіма необхідними документами звернувся до Відділення виконавчої Дирекції ФССНВ і ПЗ у м. Добропілля для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної йому травмою. На підставі наданих ним у ФССНВ і ПЗ документів йому були призначені страхові виплати, передбачені законодавством, а саме одноразова допомога і щомісячні виплати. Але, крім матеріальної шкоди, вважає також, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 40000гривен. Вказану моральну шкоду повинно відшкодувати підприємство, з яким знаходився в трудових відносинах. Шкоду його здоров'ю спричинено з вини шахти «Алмазна», а саме низьким рівнем охорони праці на підприємстві, невиконанням службових обов'язків відповідальних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці. Ця обставина підтверджується складанням актів за формою Н- 1, з яких вбачається виробничий характер травми. Внаслідок травм на виробництві були заподіяні, насамперед , фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Внаслідок каліцтва втратив 20% професійної працездатності. З моменту отримання травми цілком порушена нормальна життєдіяльність - багаторазово лікувався амбулаторно та стаціонарно. В зв'язку з трудовими каліцтвами переніс і в теперішній час відчуває сильний фізичний біль та тривалі фізичні страждання, почуття страху, розгубленості та безпорадності. В зв'язку з вищезазначеною травмою змінився звичайний образ життя -змушений був тривалий час знаходитися в лікувальних закладах з причини обстеження та лікування наслідків травм. При знаходженні в лікувальному закладі позбавлявся домашнього затишку та звичайної обстановки. З причини необхідності в постійному спокою, неможливості тривало ходити змушений обмежити себе в спілкуванні з близькими, друзями та знайомими, в зв'язку з тим, що турбують болі. Постійні болі сприяють загальній слабкості, розбитості, дратівливості, порушенню сну. В зв'язку з цим дуже втомлюється після навіть нетривалої ходьби, рухів та не має сил виконувати роботу в побуті і всю роботу виконують близькі, за цієї обставини постійно відчуває почуття провини, сорому та безпорадності. Таким чином, трудове каліцтво спричинило тривалі зміни та вимушені порушення звичайних життєвих зв'язків, фактичну біль та психологічні страждання, неможливість продовження активного особистого життя. Все вищезазначене дезорганізує його життя та негативно позначається на нервовій системі. Поганий настрій постійно відображається на родині, в якій відчувається напруження між ним та іншими членами родини. Таким чином, заподіяна істотна для нього моральна шкода, яку він оцінює в сумі 40000гривень, виходячи з вищезазначеного. При визначенні суми позову також виходив з того, що має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками травм, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. Відповідно до ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду для вирішення трудового спору складає 3 місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.. Крім того, постійно проходив курси лікування наслідків травми. Просив суд ухвалити рішення яким поновити строк для звернення до суду за захистом порушеного права, пропущений з поважних причин та стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» Відособлений підрозділ «Шахта « Алмазна » на його користь моральну шкоду у сумі 40000гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача за дорученням помічник директора з правових питань ВП «Шахта «Алмазна» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог, строк звернення до суду пропущено, сума моральної шкоди завищена. Представник третьої особи за дорученням провідний спеціаліст юридичного сектору відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля [PERSON]., в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків и вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Аналогічна правова позиція також зазначена в Рішенні Конституційного Суду України № 20-рп\\2008 від 08 жовтня 2008 року, з якого вбачається, що громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача, суд виходить з того, що згідно діючого законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Так, при вивченні матеріалів справи встановлено, що позивач з 12 січня 2004 року по теперішній час знаходиться в трудових відносинах з Державним підприємством «Добропіллявугілля» Відособлений підрозділ «шахта « Алмазна », працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці, що підтверджується копією трудової книжки. 2 березня 2009 року під час виконання трудових обов'язків при виконанні наряду на на доставку в шахту запасних частин для конвеєра ЗЛ-1000Д, біля споруди галереї ствола №17 послизнувся і впав на спину, у результаті якого одержав травму спини: «компрессионный перелом тела [PERSON] У111. Посттравматический грудно-поясничный миелорадикулит с болевым и мышечнотоническим синдромом, пирамидной недостаточностью в правой ноге». Згідно довідки МСЕК від 15 вересня 2009 року йому вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20% за наслідками травми 2 березня 2009 року з датою переогляду 15 вересня 2010 року. Шкоду його здоров'ю спричинено з вини шахти « Алмазна », а саме низьким рівнем охорони праці на підприємстві, невиконанням службових обов'язків відповідальних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці. Ця обставина підтверджується складанням актів за формою Н-1, з яких вбачається виробничий характер травм. Внаслідок травм на виробництві були заподіяні, насамперед , фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Внаслідок каліцтва втратив 20% професійної працездатності. З моменту отримання травми цілком порушена нормальна життєдіяльність - багаторазово лікувався амбулаторно та стаціонарно. В зв'язку з трудовими каліцтвами переніс і в теперішній час відчуває сильний фізичний біль та тривалі фізичні страждання, почуття страху, розгубленості та безпорадності. В зв'язку з вищезазначеними травмами змінився звичайний образ життя -змушений був тривалий час знаходитися в лікувальних закладах з причини обстеження та лікування наслідків травми. При знаходженні в лікувальному закладі позбавлявся домашнього затишку та звичайної обстановки. З причини необхідності в постійному спокою, неможливості тривало ходити змушений обмежити себе в спілкуванні з близькими, друзями та знайомими. Постійні болі сприяють загальній слабкості, розбитості, дратівливості, порушенню сну, невпевненості при ходьбі. В зв'язку з цим дуже втомлюється після навіть нетривалої ходьби, рухів та не має сил виконувати роботу в побуті і всю роботу виконують близькі, за цієї обставини постійно відчуває почуття провини, сорому та безпорадності. Стан здоров'я ніколи не відновиться до стану, який мав до отримання каліцтва. Таким чином, трудове каліцтво спричинило тривалі зміни та вимушені порушення звичайних життєвих зв'язків, фактичну біль та психологічні страждання, неможливість продовження активного особистого життя. Все вищезазначене дезорганізує його життя та негативно позначається на нервовій системі. Поганий настрій постійно відображається на родині, в якій відчувається напруження між: ним та іншими членами родини. Таким чином, заподіяна істотна для нього моральна шкода. Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд виходить з фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також з того, що позивач має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих зв'язків. У зв'язку з цим стягненню на користь позивача підлягає сума у розмірі 600 гривен. Що стосується строку звернення до суду, то суд приймає до уваги наступне. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Як вбачається з позову до теперішнього часу позивачу не відмовляли в виплаті моральної шкоди. Крім того, постійно проходив курси лікування наслідків травми, що також підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає можливим поновити строк, бо вважає пропущеним з поважної причини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 51,00 гривні, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 гривень. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 233,234,237-1 КЗпП України та

Outcome: partial