Jurisdiction: civil
Date: 2009-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини, що відкрилася після смерті 14 травня 2001 року її батька - [PERSON]. який в свою чергу прийняв спадщину після смерті 22 січня 1989 року своєї матері [PERSON]. Крім того, позивач просить суд визнати за нею право власності на Уг частину спадкового майна, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в смт. Калинівка. Васильківського району Київської області по вул. Залізнична, 144. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, пояснивши, що після смерті батька вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на імя батька, вона не має можливості реалізувати своє право на спадщину за законом. Треті особи в судове засідання не зявились, надавши до суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлявсь належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.З ст.10 та ч.І ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 9 і 10 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяв станом на травень 2001 року), громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користу вання майном, при цьому цивільна правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. З огляду положень ст.86 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяв станом на травень 2001 року), ст.ст. 2-4, 11,12 Закону України «Про власність» (від 7.02.1991 року № 697-ХІІ, що діяв станом на травень 2001 року) вбачається, що право власності - це урегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, субєктами права власності є громадяни, праця громадян є основою створення і примноження їх власності, громадянин набуває право власності від участі в виробництві, праці, підприємницької діяльності. Положення ст.ст. 524, 525, 527, 529, 535, 549 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяв станом на січень 2003 року), ст.ст.1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пленуми Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (№ 5 від 31.03.1995 року) та Про практику розгляду судами України справ про спадкування (№ 4 від 24.06.1983 року) вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом шестимісячного строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном. Відповідно до змісту ст. ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сім»ю України,( що діяв станом на 1969 рік), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1У-БК № 259503, виданого 23 січня 1989 року, Калинівською селищною радою Васильківського району Київською області, [PERSON] померла 23 січня 1989 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БК №303709, виданого 16 травня 2001 року виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Васильківського району Київської області, 14 травня 2001 року помер [PERSON]. Як вбачається з заповіту від 13 січня 1989 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй частину будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований смт. Калинівка, Васильківського району Київської області по вул. Залізнична, 144, своєму сину [PERSON]. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що на час укладання заповіту [PERSON] належала 1\\\\2 частина спірного будинку, яку вона заповіла своєму сину [PERSON] O.e. який в свою чергу прийняв належну йому спадщину після смерті своєї смерті, а позивачка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, а не визнання прийняття нею спадщини після смерті її батька позбавляє останню можливості виникнення майнових прав на це майно, що потребує поновлення шляхом визнання за нею права власності на зазначене спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved