Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та товариство з обмеженою відповідальністю «Ревне» звернулися до суду із цивільним позовом про визнання недійсним договору оренди землі площею 1,9935 га, укладеного 29.08.2007 року між Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області і суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], та про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,9935 га для розташування та обслуговування об'єктів нерухомості за ТОВ «Ревне». У позовній заяві позивачі стверджують, що 12.06.2009 року між ними було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, за яким продавець ТОВ «Ревне» та покупець [PERSON] зобов'язуються у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, що знаходиться на території Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Позивачі зазначають, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення (господарські двори), що не підлягали паюванню, є частиною земельної ділянки площею 351,6 га, і знаходиться у власності ТОВ «Ревне» (як правонаступника Колективного сільськогосподарського підприємства «Комунар») на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії КВ № 000004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4. Як вбачається із позовної заяви, позивачі дізналися, що між Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 1,9935 га. Позивачі стверджують, що вказана земельна ділянка є власністю ТОВ «Ревне», як правонаступника КСП «Комунар», і щодо неї було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.06.2009 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що Мартусівська сільська рада не могла бути орендодавцем цієї земельної ділянки і укладення оскаржуваного договору оренди землі унеможливлює укладення основного договору купівлі-продажу між позивачами. Тобто, наявність оскаржуваного договору оренди землі, укладеного із порушенням вимог закону, на думку позивачів, порушує їхні права та інтереси, які випливають із попереднього договору купівлі-продажу, а також порушує право власності ТОВ «Ревне» на земельну ділянку площею 1,9935 га. Таким чином, на думку позивачів, договір оренди землі, укладений між відповідачами, має бути визнаний судом недійсним на підставі ст.ст.203, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 15 Закону України «Про оренду землі». Заявлено також позовну вимогу про визнання за ТОВ «Ревне» права власності на земельну ділянку площею 1,9935 га, оскільки таке право не визнається Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою [PERSON] та полягає в укладені спірного договору оренди. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Ревне» позов підтримав повністю. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому повідомила суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не бажає укладати мирову угоду із відповідачами, і просить суд задовольнити позов. Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області у судовому засіданні позов визнано повністю. Відповідач суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти позову заперечує та просить суд у позові відмовити повністю. Суд ухвалив слухати справу у відсутність позивачки [PERSON] та відповідача СПД ФО [PERSON]. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ревне» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, за яким сторони зобов'язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га. що розташована на території Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області. У вказаному попередньому договорі купівлі-продажу від 12.06.2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ревне» зобов'язується протягом 14 днів з моменту отримання ним згідно з вимогами частини 7 статті 126 Земельного кодексу України державного акта на право власності на сформовану нову земельну ділянку площею 2,0 га, але не пізніше одного року з дня підписання цього Попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки площею 2,0 га, право власності ТОВ «Ревне» на яку на момент підписання вказаного попереднього договору посвідчується державним актом на право колективної власності на землю серії КВ № 000004, виданим 29.12.1996 року КСП «Комунар». Судом встановлено, що 29.12.1996 року Ревненською сільською радою народних депутатів Бориспільського району Київської області Колективному сільськогосподарському підприємству «Комунар» було видано державний акт серії КВ № 000004 на право колективної власності на землю площею 2162,9 га, що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності з частиною 1 статті 22 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції чинній на момент видачі державного акта) у КСП «Комунар» виникло право власності на землі площею 2162,9 га. Дослідивши матеріали справи, судом також було встановлено, що КСП «Комунар» було припинено шляхом перетворення разом із зміною найменування в колективне сільськогосподарське підприємство пайовиків «Ревне», а останнє було припинено шляхом перетворення в сільськогосподарський виробничий кооператив «Ревне». Згідно із підпунктом 1.1 пункту 1 статуту ТОВ «Ревне» в редакції від 25.03.2009 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ревне» є правонаступником сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ревне». Судом було також встановлено, що протягом реорганізації правонаступників КСП «Комунар» за ними у відповідності до Положення про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 118, зберігався єдиний ідентифікаційний код підприємства, який на даний момент є ідентифікаційним кодом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ревне», що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема витягами з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) за № 21-10/5641-1 від 02.10.2006 року, № 21-10/6603-2 та № 21-10/6603-3 від 10.11.2006 року, виданих Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що ТОВ «Ревне», як правонаступник КСП «Комунар», має всю сукупність повноважень власника земельної ділянки площею 2,0 га, яка є предметом попереднього договору купівлі-продажу від 12.06.2009 року, право власності на яку посвідчується державним актом на право колективної власності на землю серії КВ № 000004. виданим 29 грудня 1996 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на правоколективної власності на землю за № 4, та може укладати відповідні правочини щодо вказаної земельної ділянки. Судом встановлено, що 29.08.2007 року між Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 1,9935 га строком на 49 років. Судом досліджено матеріали справи, зокрема лист Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 212 від 20.08.2009 року та встановлено, що земельна ділянка площею 1,9935 га з кадастровим номером 3220885001:02:001:0365, що є предметом оскаржуваного договору оренди землі, знаходиться в межах господарського двору, що розташований на земельній ділянці площею 351.6 га. визначеної за № 1 в державному акті на право колективної власності на землю серії КВ № 000004. виданому 29.12.1996 року КСП «Комунар». Крім того, відповідно до план-схеми земельних ділянок, наданої ТОВ «Ревне», земельна ділянка площею 1,9935 га, яка є предметом оскаржуваного договору оренди землі, є частиною земельної ділянки площею 2,0 га, щодо якої укладено попередній договір купівлі продаж) між позивачами. Таким чином, суд дійшов до висновку про те. що земельна ділянка, яка є предметом оскаржуваного договору оренди землі площею 1.9935 га. укладеного між відповідачами, є частиною земельної ділянки площею 2.0 га. яка є предметом попереднього договору від 12.06.2009 року та право власності на яку належить ТОВ «Ревне», як правонаступнику КСП «Комунар» на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії КВ № 000004, виданого 29.12.1996 року. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Частина 2 статті 15 цього ж закону передбачає, що порушення вимог, зокрема статті 4 цього закону, є підставою для визнання договору оренди недійсним. Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що Мартусівська сільська рада не мала повноважень на укладення оскаржуваного договору оренди від 29.08.2007 року, тобто не могла бути орендодавцем, а отже, зміст такого договору суперечить, зокрема, частині 1 статті 4 Закону України «Про оренду землі». А тому суд вважає, що оскаржуваний договір оренди землі, укладений 29.08.2007 року між відповідачами, згідно з частиною 1 статті 203, частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України є недійсним. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що Мартусівська сільська рада, не з'ясувавши підстав розпорядження нею вказаною земельною ділянкою та за наявності власника землі ТОВ «Ревне», як правонаступника КСП «Комунар», надала вказану земельну ділянку площею 1,9935 га в оренду суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Таким чином, суд встановив, що договір оренди землі, укладений між відповідачами, був спрямований на незаконне заволодіння майном ТОВ «Ревне», а саме земельної ділянки площею 1,9935 га, а тому, на думку суду, договір оренди землі, укладений 29.08.2007 року між Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], є правочином, що порушує публічний порядок у розумінні частини 1 статті 228 ЦК України, а отже, згідно з частиною 2 статті 228 ЦК України є нікчемним правочином. Відповідно до частини 2 статті 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може о\\ти визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин). Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи факт укладення договору оренди землі Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області, яка не мала повноважень на його укладення, а також враховуючи те, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON] не визнає права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Ревне» на земельну ділянку площею 1,9935 га, яка належить товариству, як правонаступнику КСП «Комунар», суд дійшов до висновку про задоволення позовної вимоги стосовно визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Ревне» права власності на земельну ділянку площею 1,9935 га для розташування та обслуговування об'єктів нерухомості, межі якої повністю співпадають із межами земельної ділянки, наданої в оренду Мартусівською сільською радою Бориспільського району Київської області суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі [PERSON] за договором оренди землі від 29.08.2007 року. В зв язку з вищевикладеним, на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.4. 15. 16. 203. 215, 228, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст.4. 15 Закону України «Про оренду землі-, ст.90 Земельного кодексу України, ст.ст.10, 57-60, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд. -

Outcome: approved