Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

У травні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що 15 жовтня 2007 року близько 12 години в м.Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: «Деу», держаний номер [NUMBER], під його керуванням, який належить йому на праві власності та автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]В, який належить йому на праві власності. Під час зіткнення в автомобілі, окрім нього, була його донька [PERSON], [INFO] та його мати [PERSON]. Особою винною у скоєнні ДТП визнаний відповідач [PERSON], що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2008 року, але провадження по адміністративний справі у відношенні нього було закрито у звязку із закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності. У результаті ДТП його автомобілю «Деу», держаний номер [NUMBER] заподіяні технічні ушкодження. Сума заподіяного йому у результаті ДТП матеріального збитку складає 15479 грн. 03 коп. За період з жовтня 2007 року до січня 2008 року розмір індексу інфляції складає 132,12 %. Розмір матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції складає 20450 грн. 89 коп. Крім того, у результаті ДТП йому заподіяна істотна моральна шкода, що виразилася: у переживаннях із приводу пошкодження його власності, прохання до винного про відшкодування збитку, необхідність звернень із приводу розгляду даного ДТП в органи міліції та з даним позовом до суду. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 1000 грн. Таким чином, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначені суми, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 380 грн., 15 грн. 71 коп. витрати з відправкою телеграми, а також судові витрати по справі у розмірі 204,51 грн., 8,5 грн. з вимог морального характеру та 30 грн. витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав, а у задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. [PERSON] предявлені позовні вимоги не визнав та у свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вина у ДТП є обоюдною, але не рівною. З його точки зору, частка вини водія [PERSON] у ДТП від 15.10.2007 року становить 80 %. Адміністративну справу відносно нього було закрито, але у відношенні [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення не складався, що не зменшує його вини й не звільняє від обовязку відшкодувати завдану йому шкоду. За таких обставин, просив суд стягнути з [PERSON] на його користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] 12604 грн. 32 коп., а також компенсувати моральну шкоду у розмірі 16 тис.грн. Представник [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала, а в задоволенні основного позову просила суд відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] та вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що основні та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: [PERSON] 15 жовтня 2007 року о 12-00 годині, керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер [NUMBER], рухався по пр.Героїв в м.Дніпропетровську, де перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом Деу, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження транспортним засобам. Винність правопорушника [PERSON] підтверджувалася протоколом про адміністративне правопорушення від 15.10.2007 року серії ДН № 120527, протоколом огляду місця ДТП, схемою пригоди, поясненнями водія-учасника ДТП [PERSON], поясненнями свідка правопорушення [PERSON], висновком спеціаліста №70/27-936 від 18.12.2007 року та висновком спеціаліста №70/27-979 від 28.12.2007 року, відповідно до яких [PERSON] дійсно вчинив зазначене правопорушення за вищевикладених обставин, у звязку з чим постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2008 року він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУоАП, але адміністративна у справа у відношенні нього була закрита на підставі п.7 ст.247 КУоАП, у звязку із збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 25 травня 2009 року, призначеної ухвалою суду від 09 квітня 2009 року, у даній дорожній обстановці 15 жовтня 2007 року в діях як водія автомобіля ВАЗ, державний номер [NUMBER] так і водія автомобіля Деу, державний номер [NUMBER] є невідповідність технічним вимогам Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Враховуючи обставини ДТП, її характер, послідовність дій водіїв, причинно-наслідковий зв'язок між діями водіїв та настання наслідків, суд вважає, що вина у даному ДТП є обоюдною, але не рівною, оскільки дії водія [PERSON] спровокували настання ДТП, то розмір відшкодування шкоди на користь [PERSON] повинен бути більшим ніж розмір відшкодування на його користь з боку [PERSON] Таким чином, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 10 тис.грн. та з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн., а у задоволенні решти позовних вимог як основного, так і зустрічного позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовити. У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд з огляду на ступінь, характер ваги моральних переживань позивача, як по основному, так і зустрічному позову, їхню тривалість дійшов висновку про те, що їх позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, і вважає за необхідне стягнути з відповідача по основному позову так із відповідача по зустрічному позову на користь [PERSON] та [PERSON] компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та 300 грн. відповідно, а у задоволенні решти позовних вимог позивачу по основному та зустрічному позову відмовити. Обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у сумі 138 грн. 50 коп. та з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у сумі 89 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial