overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1995 року, який зареєстровано Андріївською сільською радою, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 16. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається, що спільне життя у них не склалося, оскільки відповідач, зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали, які переходять в бійки, ніде не працює, забезпеченням сімї не займається. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Просить позов задовольнити. Додала, що двічі зверталась до суЛу з позовом прй розлучення, однак забирала заяву , вірила чоловіку, що той не буде зловживати спиртними напоями. Примирення не може бути. Шлюб існує формально. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що жити однією сімєю з позивачкою не хоче. Заслухавши пояснення, позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, ',уд. приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З пояснень позивачки вбачається, що сторони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, зясувавши фактичні взаємини сторін, причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини їх життя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін. Сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, а тому суд вважає за необхідне позов задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 1999 року, який зареєстровано Утішківською сільською радою Буського району, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 07. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], 23.10.2001 року та неповнолітнього сина [PERSON], 27.03.2007 року. Відповідач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що спільне життя не склалося, оскільки вони не зійшлись характерами, відповідачка зловживає спиртними напоями, позивач запідозрив свою дружину у невірності. На прохання позивача змінити свою поведінку, відповідачка не відреагувала. Відповідачка веде негативний спосіб життя, не займається та не піклується дітьми. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви, доповнив, що почуття втрачені, з відповідачкою жити не бажає. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, дала згоду на розлучення. Доповнила, що вона не зраджувала чоловіка, однак не бажає з ним проживати, оскільки позивача постійно все не влаштовує. Позивач не проживає з сімєю, а проживає у своєї мами. Літом 2008 року вона подавала позов про розлучення, однак тоді вони примирились, на сьогодні примирення є неможливим. Настоює на розірванні шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки з пояснень сторін вбачається, що подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач настоює на розірванні шлюбу, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше їх спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, а тому суд вважає за можливе позов задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що відповідач, не бере участі у вихованні дітей, не надає будь-якої допомоги на утримання. У звязку з цим позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту предявлення позову та до повноліття дітей. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1995 року. Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх синів: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. У попередньому судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав і не заперечував, щоб з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі визначеному позивачкою. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони не заперечують проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1995 року, але не проживають однією сімєю та не підтримують жодних стосунків. Від шлюбу мають неповнолітніх синів: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] в свідоцтвом про народження яких батьком зазначений [PERSON] Неповнолітні діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї Андріївської сільської ради Львівської області від 18.01.2010 року № 70. Заробіток відповідача позивачці не відомий. Будь-якої допомоги на утримання дітей [PERSON] не надає, не приймає участі у вихованні, а тому вона просить стягувати аліменти в установленому законом порядку. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ними повноліття. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, а позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Уточнивши позовні вимоги представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] погасив заборгованість по кредитному договору № DN81AR03110060 від 1 жовтня 2007 року, яка станом на 30 грудня 2008 року була у розмірі 37583,51 грн., тому просить стягнути з відповідача на користь ПриватБанку судові витрати у розмірі 375,84 грн. - судовий збір, та 30,00 грн. витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду судового процесу. У судове засідання представник позивача не з'явилася, направила до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але також направив на адресу суду заяву, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього витрат пов'язаних із зверненням до суду визнає, та просить розглядати справу у його відсутності. В судовому засіданні встановлено, що 1 жовтня 2007 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений договір кредиту № DN81AR03110060 відповідно до якого ПриватБанк видав відповідачу кредит у сумі 60657,08 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,25 % річних з кінцевим терміном повернення 30 вересня 2014 року. Станом на 30 грудня 2008 року у відповідача за вказаним кредитним договором була заборгованість у розмірі 37583,51 грн., тому Приватбанк був вимушений звернутися до суду. На теперішній час заборгованість за договором кредиту № DN81AR03110060 від 1 жовтня 2007 року сплачена, а судові витрати у розмірі 375, 84 грн. судовий збір та 30,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу відповідач [PERSON] не сплатив. При викладених обставинах суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати пов'язанні із зверненням до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до кредитної спілки «Надія», яким просила стягнути на її користь 22000 грн. невиплаченого депозитного вкладу із процентами 2445,58 грн., моральну шкоду 3000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона є членом КС «Надія», за договором від 16.01.2009 р. №48082 внесла на депозит спілки грошові кошти 22000 грн.. із щомісячною нарахуванням та виплатою процентів. На теперішній час строк договорів стік, проценти та суми депозитів йому КС «Надія» не виплачує, посилаючись на тимчасову фінансову неспроможність. В свою чергу, КС «Надія» звернулася до суду із зустрічним позовом, яким просила визнати недійсним договір від 16.01.2009 р. №48082 посилаючись на те. що з боку кредитної спілки вони були підписані не уповноваженою особою. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала. Представник відповідача первісний позов не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали позову, приходить до переконання, що первісний позов слід задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є членом кредитної спілки «Надія», 16.01.2009 р. внесла за квитанцією №94 на депозитний рахунок за договором №48182, 22000 грн. У відповідності до укладеного 16.01.2009 р. договору №48182 позивачка передача зазначені грошові кошти КС «Надія» на умовах терміновості, зворотності та оплатиості на термін до 16.07.2009 р. За користування внеском кредитна спілка зобов'язалася нарахувати та сплатити щомісячно проценти вкладнику за ставкою 27% річних. За додатком №1 до договору від 16.01.2009 р. №48182 сума процентів складає 2945,58 грн. На теперішній час позивачці сплачено з процентів лише 500 грн. Сума депозиту досі не виплачена. Представником відповідача не заперечується, що грошові кошти від позивачки поступили на рахунок спілки. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Тому суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] Зустрічний позов КС «Надія» спростовується матеріалами справи. Вимоги про стягнення зі спілки моральної шкоди суд вважає необгрунтованими, оскільки право, що регулює спір, таку можливість не передбачає. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь держави з КС «Надія» підлягає стягненню понесений ним судовий збір у 244.46 грн і на користь позивачки понесені нею 120 грн. судових витрат На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії державного виконавця Будулатій А.М. в частині складання акту опису та арешту майна обласного центру неправомірними та виключення описаного майна з акту опису та арешту. В судовому засідання представник позивача вимоги підтримав та пояснив, -що на виконанні відділу виконавчої служби знаходиться виконавче зведене провадження за яким центр повинен сплатити кошти фізичним особам згідно рішень суду. Однак, заборгованість за зведеним виконавчим провадженням є значно меншою ніж вартість майна, на яке відповідач наклав арешт, чим порушено вимоги ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження". Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки в суд не сповістив. .\~\~\~ ' За згодою з представником позивача суд ухвалив постановити по справі заочне рішення. Судом встановлено наступне. Згідно наданих документів, державним виконавцем проводяться виконавчі дії з приводу примусового виконання рішень судів, за якими позивач повинен сплатити кошти в сумі 105 319 грн., як вбачається з постанови про призначення експертизи від 13.11.2009 року. 23.12.2008 року державним виконавцем складено акти опису та арешту, за якими накладено арешт на майно, загальна вартість якого, згідно наданих документів, становить 1 696 120 грн. Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, ,з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Таким чином, державному виконавцю слід було накласти арешт на майно, вартість\~ якого\~\~ б\~\~ дозволяла\~ задовольнити\~\~ вимоги\~\~ сгягувачів\~ та\~\~ витрати\~\~ на проведення виконавчих дій. Окрім того, згідно ст. 50 згаданого Закону боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Дане питання державним виконавцем не з'ясовувалося. Згідно 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Безпідставне накладення арешту на майно порушує права позивача, а тому дане майно має бути виключено з акту опису та арешту. При цьому, судом враховується вартість майна, яке було описано та потреби Центру в даному майні. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 391 ЦК України, суд. -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ЗО відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], але аліменти з неї не стягувалися. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час вони проживають разом з позивачкою в с. Грані Дубровицького району Рівненської області і перебувають на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Дубровицьким районним судом Рівненської області до Решетилівського районного суду Полтавської області, за місцем проживання відповідачки, було надіслано * окреме доручення про її допит по даній справі. З протоколу судового засідання від 28 січня 2010 року Решетилівського \~ \~ \~ \~районного \~ \~ \~ \~суду Полтавської \~ \~ \~ \~області вбачається, що відповідачка позов визнала, погоджується на стягнення аліментів в сумі зазначеній в позовній заяві та не заперечує проти розгляду справи у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 \~ \~ \~ \~Сімейного \~ \~ \~ \~кодексу України, \~ \~ \~ \~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON] та [PERSON] їх матір'ю вказано [PERSON]. Згідно розпорядження голови Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області №296 \~ \~ \~ \~від 29.09.2009 року \~ \~ \~ \~[PERSON] [PERSON] призначена опікуном, піклувальником над неповнолітніми [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.11.2006 року [PERSON] \~ \~ \~ \~позбавлено \~ \~ \~ \~батьківських прав \~ \~ \~ \~відносно своїх неповнолітніх дітей. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивуючи тим, що вона та її чоловік втратили один до одного почуття любові та поваги, що привели до розпаду сім'ї. В судове засідання з'явився позивач який повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач против позову не заперечував. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сторони знаходяться у шлюбі з 23 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірью. Судом встановлено, що шлюб існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача в зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

В червні 2009 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 08 травня 1998 року Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва за №142. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем по справі. Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини наведені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив факти наведені позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведуть; відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

В грудні 2009 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним посилаючись на те, що 26 червня 2000 року між ними та відповідачами укладено договір № 296 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений на Універсальній товарній біржі „Марія. Всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, однак у зв`язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення договору, вони були змушені звернутися до суду із вказаним позовом. Посилаючись на наведене просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - Універсальна товарна Біржа «Марія в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечували проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з одної сторони та [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] з другої сторони уклали на Універсальній товарній біржі «Марія» договір №296 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка потребує нотаріального посвідчення, виконали всі суттєві умови договору, але позивач не може на теперішній час посвідчити цю угоду нотаріально, так як продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст.ст.47 ч.2, 227 ЦК УССР (в редакції 1963 року), які діяли на момент виникнення правовідносин та ст.ст.220,657 ЦК України (в ред.2004 р.) коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду визнати її дійсною і договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, спірна ж угода була посвідчена на товарній біржі. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved