Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ КБ”Дельта” про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 14.08.2008р. він у відділенні ТОВ КБ”Дельта розмістив вклад на суму 500 000грн.00коп. 15.10.2008р. звернувшись до відповідача з вимогою розірвати достроково договір банківського вкладу і повернути йому належні грошові кошти згідно умов договору, йому було відмовлено на підставі постанови НБУ №319 “Про додаткові заходи щодо діяльності банків”, якою банку категорично заборонено достроково розривати договори банківського вкладу на письмову вимогу вкладників, подану за встановленою договором процедурою. Вважає, що відповідач діє всупереч умовам договору, а також порушує норми цивільного законодавства. В зв”язку з чим, просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 500000грн.00коп. Крім того, позивач зазначає, що неправомірною відмовою відповідача у поверненні вкладу, йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних та моральних стражданнях і тому просить стягнути у відшкодування моральної шкоди -50000грн.00коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 500000грн.00коп. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000грн.00коп. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що в зв”язку з фінансовою кризою як на світовому, так і національному ринках, 11.10.2008р. була винесена постанова НБУ №319 від 11.10.2008р. “Про додаткові заходи щодо діяльності банків”, якою зобов”язано банки виконувати свої зобов”язання за всіма типами договорів із залученням коштів у будь-якій валюті лише в разі настання строку завершення зобов”язань, незалежно від категорії контрагентів. Тобто банкам категорично заборонено достроково виконувати свої зобов”язання по укладеним договорам. Зокрема, заборонено достроково розривати договори банківського вкладу на письмову вимогу вкладників, подану за встановленою договором процедурою. Дана постанова ніким не оскаржена і є чинною та обов”язковою для виконання банками України. Крім того, зазначила, що банк жодним чином не міг передбачити та уникнути зовнішньої фінансової кризи та її вплив на банківську систему, то позиція Національного банку України з приводу введення тимчасової заборони на дострокове розірвання договорів банківського вкладу являється форс-мажорною обставиною, що підтверджує відсутність вини банку у тимчасовій неможливості виконати певну частину своїх зобов”язань та, як наслідок, звільняє банк від відповідальності за такі дії. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає їх необґрунтованими та не доведеними, оскільки не підтверджені жодними доказами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON]. та відповідачем ТОВ КБ”Дельта” 14.08.2008 був укладений договір банківського вкладу № 001-15515-140808 на строк до 19.09.2009р., відповідно до якого відповідач на умовах строковості та платності прийняв від позивача грошові кошти в розмірі 500000грн.00коп., що підтверджується квитанцією № 33444834 від 14.08.08 (а.с.7-9). 15 жовтня 2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про закриття картрахунку [NUMBER], згідно п.3.4 зазначеного договору, умовами якого передбачено право вкладника достроково розірвати договір і відкликати всю суму вкладу, шляхом направлення до банку повідомлення в письмовій формі за три банківських дні до передбачуваної дати дострокового розірвання договору. Але вимогу позивача, відповідач не виконав. В зв»язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 500000грн. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов”язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Посилання відповідача ТОВ КБ “Дельта” на наявність постанови Національного банку України №319 від 11.10.2008р. “Про додаткові заходи щодо діяльності банків”, якою зобов”язано банки виконувати свої зобов”язання за всіма типами договорів із залученням коштів у будь-якій валюті лише в разі настання строку завершення зобов”язань, незалежно від категорії контрагентів, суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначеною нормою не вбачається прямої заборони на дострокове повернення суми вкладу. Крім того, пунктом 2.5 зазначеної постанови передбачено, яким чином банк має реалізовувати вимоги п.2.4 постанови, а саме: “проводити з метою недопущення дострокового зняття коштів роз”яснювальну роботу зі своїми клієнтами. Активно проводити стимулюючу роботу із залученням готівки на депозити та пролонгації депозитних договорів.” Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що відповідач мав проводити роз”яснювальну роботу з позивачем щодо недопущення дострокового зняття коштів, але не відмовляти категорично в отриманні його коштів. Також, доводи відповідача про те, що вказане рішення Національного банку України є обставиною форс-мажору, що підтверджує відсутність вини банку у тимчасовій неможливості виконати певну частину своїх зобов”язань та, як наслідок звільняє їх від відповідальності, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки дана обставина не відповідає нормативному визначенню форс-мажору в законодавстві України. Крім того, згідно ч.3 ст.1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що діями відповідача порушені його права, і тому суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000грн.00коп., які полягають у психічних та моральних страждань, пов”язаних із постійними переживаннями, що позивач може втратити значну суму коштів, суд вважає, що дійсно діями відповідача останньому спричинена моральна шкода, але її розмір повинен бути зменшений до 1000грн., виходячи з глибини страждань та морального становища потерпілого. На підставі викладеного,

Outcome: partial