overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2009 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримала від позивача в борг гроші в сумі 12000 грн. та зобовязалася їх повернути в строк до 05 серпня 2009 року. Вказаний договір підтверджується розпискою [PERSON] від 27.07.2009 року, що відповідає положенням ст..1046-1047 ЦК України. До теперішнього часу відповідач суму боргу не повернула, на прохання позивача про добровільну сплату боргу [PERSON] не відповідає. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 12000 грн. та судові витрати в розмірі 240 грн. Сторони в попереднє судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Згідно ст.1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] грошей в розмірі 12000 гривень підтверджений розпискою [PERSON] на а.с.10. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Документально підтверджені наступні судові витрати: судовий збір в розмірі 120 грн.00 коп. (квитанція №234328 від 15.09.2009 року на а.с2), та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень (квитанція №234329 від 15.09.2009 року на а.с.3). Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд вважає , що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики є обґрунтованими, повністю доведені в судовому засіданні, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Заявник звернувся в суд з цією заявою, і просив встановити, що договір дарування укладений Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою від 12 травня 1990 року за реєстраційним номером 759 укладався в його інтересах, реєстраційне посвідчення видане Тульчинським МБТІ 31 травня 1990 року за реєстровим № 161 на житловий будинок та господарські споруди розташовані по вул. Шкільна, 37 в м. Ладижин Вінницької області належить йому. На обґрунтування своєї заяви, повідомив, що в паспорті було невірно записано його прізвище - [PERSON] і тому не співпадає з прізвищем, записаним у договорі дарування - [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. В судовому засіданні встановлено, що договір дарування укладений Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою від 12 травня 1990 року за реєстраційним номером 759 укладений на [PERSON], насправді укладався в інтересах - [PERSON], реєстраційне посвідчення видане Тульчинським МБТІ 31 травня 1990 року за реєстровим № 161 на житловий будинок та господарські споруди розташовані по вул. Шкільна, 37 в м. Ладижин Вінницької області на імя [PERSON] насправді належить [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

01.12.2009 року до суду звернулася Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» зпозовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що12.12.2005 року відповідач вступила в члени спілки, подавши відповідну заяву та сплативши належні внески та відповідно до її заяви, рішення та умов укладеного між кредитною спілкою «Довіра» та відповідачем кредитного договору №1177 від 30.10.2007 року, остання отримала кредит в сумі 10000 грн, який зобов'язалася повернути до 30.10.2009 року щомісячними платежами, однак відповідач кредит не повертає, прохав розірвати кредитний договір №1177 від 30.10.2007 року, укладений між сторонами та стягнути з відповідача на користь кредитної спілки «Довіра» заборгованість по кредитному договору № 1177 від 30.10.2007 року в сумі 18277,43 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 9334 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 4467,05 грн., подвійна процентна ставка в сумі 4233,70 грн., підвищена процентна ставка в сумі 242,68 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 182,78 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 120 грн. У судовому засіданні, представник кредитної спілки «Довіра [PERSON]. позов підтримала, суду пояснивши, що 12.12.2005 року відповідач вступила в члени спілки, подавши відповідну заяву та сплативши належні внески та відповідно до її заяви, рішення та умов укладеного між кредитною спілкою «Довіра» та відповідачем кредитного договору №1177 від 30.10.2007 року, остання отримала кредит в сумі 10000 грн, який зобов'язалася повернути до 30.10.2009 року щомісячними платежами, однак відповідач кредит не повертає, прохав розірвати кредитний договір №1177 від 30.10.2007 року, укладений між сторонами та стягнути з відповідача на користь кредитної спілки «Довіра» заборгованість по кредитному договору № 1177 від 30.10.2007 року в сумі 18277,43 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 9334 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 4467,05 грн., подвійна процентна ставка в сумі 4233,70 грн., підвищена процентна ставка в сумі 242,68 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 182,78 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи Гуляйпільським районним судом Запорізької області в сумі 120 грн. \~Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи у свою відсутність не надала, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

В січні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.07.1989р. Від спільного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільне життя не склалося, не ведуть спільного господарства та не підтримують стосунків оскільки він не хоче проживати на території Російської Федерації. В звязку з наведеним позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла письмова заява в якій вона просить цивільну справу слухати без її участі в звязку з тяжким станом здоровя, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 01 липня 1989 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та Яцик (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 22 лютого 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] З кінця 2008 року їхнє подружнє життя не склалось і 28 жовтня 2009 року рішенням Києво-Святошинського районного суду їхній шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 750 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред»явлення позову і до виповнення дитиною повноліття. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду від 22 січня 2010 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною об»єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 25 січня 2010 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною залишено без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач визнав заявлений позов в частині щодо стягнення з нього на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, в решті позову заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2002 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір»ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою, виданою виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району 4 грудня 2009 року № 544. Згідно довідки ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» від 16 січня 2010 року № 3 [PERSON] працює в ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» на посаді слюсаря-електрика з 1 квітня 2004 року по теперішній час та відповідно до довідки № 6 від 15 січня 2010 року про заробітну плату та інші доходи за період з липня 2009 року по грудень 2009 року загальна сума доходів складає 11014 грн. 77 коп., середньомісячна заробітна плата складає 1835 грн. 80 коп. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться в шлюбі з 12.10.2096 року. Шлюб зареєстровано Кислівською сільсою радою Купянського району Харківської області за актовим записом № 2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, чим ставить дитину в скрутне матеріальне положення. В звязку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі % частини з усіх доходів відповідача, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення з відповідача на користь третіх осіб не проводиться. Позивачка до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в попередньому судовому засіданні визнав позов в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] /а.с.2/. Згідно довідки Кислівської сільської ради неповнолітній [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні /а.с.5/. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню у попередньому судовому засіданні, оскільки позов визнаний відповідачем в повному обсязі, не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, і в такому разі, відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому в ст. 174 ЦПК України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня Предявлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за одйн місяць допускається до негайного виконання. Згідно з ч.З ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держайй необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді, відповідно до постанови КМУ№1258 від 21 грудня 2005 року зі змінами внесеними постановою КМУ № 361 від року - у розмірі 252 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступив у шлюб з відповідачкою 11 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочок [PERSON], [INFO] та Діану, [INFO]. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини через відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, несумісності характерів. З цих підстав позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Питання про утримання дітей вирішили добровільно. Майнового спору між ними не має. Позивач [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити. Витрати повязати з отриманням в органах РАЦСу свідоцтва про розірвання шлюбу просив покласти на нього. Відповідачка [PERSON] в попередньоіму судовому засіданні повністю визнала позов, пояснила, що обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, вона не заперечує; доказів, які бажала би подати суду - не має. Просила постановити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про . . те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, є законні підстави для задоволення позову, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому покласти витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

В вересні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 2 листопада 1991 року Виконавчим комітетом Цимбалівської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сімя не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що від шлюбу із відповідачем в них народилися двоє дітей син [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені і на даний час збереження сім'ї є неможливим. В ході судового розгляду позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши учасника процесу, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 2 листопада 1991 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], від якого в них народилися двоє дітей сини [PERSON] та [PERSON]. На протязі тривалого часу понад 12 років, між [PERSON] і [PERSON] виникали непорозуміння та сварки через зловживання відповідачем алкогольними напоями, сторони не підтримують шлюбні стосунки, а наданий судом строк на примирення наслідків не дав. Дані обставини підтверджуються дослідженими доказами, а саме: поясненнями [PERSON], допитаної як свідка, свідоцтвами про укладення шлюбу та про народження дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати на користь позивачки з відповідача не стягуються відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України за клопотанням позивачки. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

ВАТ «Кременчукгаз» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 441 грн. 60 коп. та судові витрати в розмірі 30 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що в порушення п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ за № 2246 від 09.12.1999р. (в редакції 2004 р.) та норм ЖК України відповідач не проводить оплати наданих послуг, внаслідок чого станом на 01.11.2009 р. утворилась заборгованість в розмірі 441 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на позовних вимогах , але не заперечувала обставин , що сплинув строк позовної давності, оскільки до позовних вимог була включена заборгованість, яка утворилась починаючи з 01.01.2004 р. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю , просив в позові відмовити , оскільки сплинув строк позовної давності, при цьому посилався на те, що він є пенсіонером МВС, починаючи з 26.09.2002 р. користується пільгами по оплаті комунальних послуг , а саме має 50 % знижку і своєчасно сплачує всі платежі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі у справі зареєстровані і проживають в приватизованій квартирі [ADDRESS]. Згідно довідки розрахунку заборгованість за спожитий природний газ утворилась за період з 01.2004 р по 2009 р. Згідно ст.ст. 256, 267 ЦК України строк загальної позовної давності становить три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що трирічний строк позовної давності за період з 2004 р. на момент розгляду справи сплинув і клопотань про його поновлення не надходило, суд вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Позивачі вказують на те, що 02 грудня 2004 року в с.Молочки, Чуднівського райрну, Житомирської області померла їх мати [PERSON]. Згідно з чинним цивільним законодавством вони являються спадкоємцями всього майна померлої за законом згідно ст.1261 ЦК України, інших спадкоємців які претендують на спадкове майно не має. Однак оформити своє право на спадщину не можуть, поскільки ними пропущено строк для прийняття спадщини - шість місяців, з дня смерті спадкодавиці. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що після смерті матері [PERSON], вони написали заяви про прийняття спадщини в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яка їм не роз»яснила, що дані заяви треба подати в Чуднівську ДНК по місцю відкриття спадщини і вони їх зберігали в себе на руках. В зв»язку з вищевикладеним позивачі просять суд визначити їм додатковий строк, терміном 30 днів після набрання чинності рішенням суду для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]Т, яка померла 02 грудня 2004 року в с.Молочки, Чуднівського району, Житомирської області. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному об»ємі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого: Згідно свідоцтва про смерть серії 1- ТП №137310, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції,Житомирської області 12 січня 2010 року, [PERSON] померла у віці 63 роки в с.Молочки, Чуднівського району. Після смерті [PERSON] відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на її майно. До цього часу спадщина, не прийнята. Із свідоцтв про народження позивачів вбачається, що померла [PERSON] являється їхньою матір»ю. Отже судом встановлено, що позивачі відповідно до положень ст.1261 ЦК Україми мають право на спадкування за законом. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини і його перебіг починається з моменту вступу рішення суду законну силу. З пояснень позивачів вбачається, що вони пропустили строк внаслідок того, що після смерті матері [PERSON]Т, вони написали заяви \-про прийняття спадщини в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], але нотаріус їм не роз»яснила, що заяви треба подати в Чуднівську ДНК і вони їх зберігали на руках. В січні місяці 2010 року вони звернулись в нотаріальну контору для прийняття спадщини. однак там їм пояснили, що вони не можуть подати заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці, оскільки пропустили встановлений законом для цього строк. Тому суд визнає пропущеним строк позивачами з поважної причини і визначає додатковий строк для прийняття спадщини. Судові витрати по справі слід покласти на позивачів з огляду на їх позицію. На підставі викладеного,

Outcome: approved