Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - ТОВ « Діалогбанк» в особі відділення «Криворізьке» про стягнення депозитного вкладу , неодержаних доходів , пені та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 289-ДП\\08. За умовами даного договору відповідач прийняв від нього у якості депозитного вкладу суму у розмірі 33 000 ( тридцять три тисячі ) грн. на строк з 04.08.2008 року по 10.08.2009 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 20 відсотків річних. 10.08.2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою , в якій просив повернути депозитний вклад, але відповідач відмовив у поверненні вкладу , аргументувавши це складнощами, що виникли у банку у звязку з економічною та фінансовою кризою , спадом ділової активності суб»єктів господарювання , зменшенням обсягу фінансових ресурсів у суб»єктів фінансового ринку Заява позивача від 26 серпня 2009 року про переведення суми вкладу в ЗАТ « Терра Банк» також була залишена відповідачем без виконання . Такі дії банку суперечать чинному законодавству і порушують його право вільно розпоряджатися коштами, що знаходяться на банківському рахунку позивача . Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Вважає, що неправомірними діями відповідача йому було спричинено душевні страждання, принижена його честь та гідність. Внаслідок протиправних дій відповідача, що виражені в незаконній відмові у поверненні своїх грошей, він був позбавлений можливості розпоряджатися своїми заощадженнями та опинився в скрутному становищі. В звязку з цим він зазнав душевних страждань. Моральну шкоду оцінює у 7150 грн. В звязку з цим просить стягнути з відповідача на його користь суму вкладів - з урахуванням індексу інфляції - 35 562 грн , за невиконання відповідачем своїх зобов»язань 1% річних від суми заборгованості відповідача , суму неодержаних доходів - 361 грн , пеню за порушення строків виконання доручення позивача на переказ - 3300 , моральну шкоду в сумі 7150 грн. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився , про причини неявки не повідомили. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 289-ДП\\08 , про що свідчить копія даного договору. За умовами вищезазначеного договору відповідач прийняв від позивача у якості депозитного вкладу суму у розмірі 33 000 ( тридцять три тисячі ) грн. на строк з 04.08.2008 року по 10.08.2009 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 20 відсотків річних. 10 серпня 2009 року позивачем було подано заяву про повернення йому вкладу , згідно договору банківського вкладу. Листом в № 128 від 12.08.2009 року відповідач відмовив позивачеві у поверненні вкладу, аргументувавши це складнощами, що виникли у банку у звязку з економічною та фінансовою кризою, спадом ділової активності суб»єктів господарювання , зменшенням обсягу фінансових ресурсів у суб»єктів фінансового ринку . Починаючи з 10 серпня 2009 року позивач не має можливості скористатися належними йому грошовими коштами. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд виходить з наступного. Згідно п. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно з ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору та справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За таких обставин суд вважає , що підлягають стягненню відповідача сума депозитного вкладу з урахуванням індексу інфляції, яка становить 35562,00 грн., 1% річних від суми заборгованості в розмірі 129,00 грн., пеня за порушення строків виконання доручення позивача на переказ в розмірі 3300 грн . Також обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди , оскільки суд вважає доведеним заподіяння неправомірними діями відповідача моральної шкоди позивачу, яка виразилася у порушенні його життєвого укладу, перенесенні душевних страждань та хвилювань з приводу невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення вкладу та позбавленні його вільно розпоряджатися своїми заощадженнями , але розмір моральної шкоди суд зменшує до 5 000 грн . Згідно вимог п.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується тією особою, яка її завдала. Згідно з п. 37 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів „ Про державне мито , від сплати державного мита звільняються громадяни за позовами про відшкодування збитків, завданих неповерненням у терміни, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, які були залучені до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Отже, позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачений правомірно, тому суд вважає за необхідне стягнути в користь держави судовий збір та витрати на ІТЗ з відповідача.

Outcome: partial