Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] міської ради та виконавчого комітету [PERSON] міської ради про скасування рішення [PERSON] міської ради від 14 березня 2006 року, рішення виконавчого комітету від 13.04.2006 року, рішення [PERSON] міської ради від 18 квітня 2007 року про надання в оренду земельної ділянки та визнання недійсними договору оренди земельної ділянки від 21 травня 2007 року, дозволу на виконання будівельних робіт від 28 серпня 2007 року, посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири № 128, [PERSON] - № 129, [PERSON] - № 136 в будинку № 98 по вул. Леніна в м.Умань, які знаходяться на балансі ЖБК-22, відповідно до ст. 384 ЦК України, що підтверджується свідоцтвом № 2 63 про право власності на кооперативну квартиру № 128 від 04 вересня 2002 року, реєстраційним посвідченням від 13 травня 1992 року на квартиру № 129, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19 листопада 1997 року на квартиру № 136. В притул до вказаного будинку на відстані декількох метрів, на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 215 від 13 квітня 2006 року розпочинається будівництво магазину промислових товарів підприємцями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без згоди мешканців всього будинку, розташування якого на земельній ділянці площею 400 м2 по вул. Леніна, 98-А було погоджено рішенням [PERSON] міської ради від 14 березня 2006 року № 2.1-59/4 п.1.1. Рішенням [PERSON] міської ради від 18 квітня 2007 року № 2.9- 17/5 п. 1.109 було затверджено проект відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування магазину промислових товарів на земельній ділянці площею 450 кв.м. по вул. Леніна, 98-А підприємцям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Пунктом 2.1.9 цього рішення надано в оренду вказаним підприємцям для будівництва та обслуговування магазину промислових товарів на земельній ділянці площею 450 кв.м по вул. Леніна, 98А. На підставі цього рішення 21 травня 2007 року між [PERSON] міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Потім [PERSON] міськвиконкомом було надано дозвіл на виконання будівельних робіт від 28 серпня 2007 року № 691. Позивачі вважають, що оспорюванні рішення [PERSON] міської ради щодо надання дозволів на будівництво магазину є незаконними, такими, які грубо порушують їх права і законні інтереси та створюють небезпеку проживання в їх будинку, прийняті з порушенням чинного законодавства, тому спірні рішення підлягають скасуванню. З будівництвом магазину мешканці будинку категорично не згодні і не давали ніякої згоди на таке будівництво. [PERSON] міська рада не проводила громадські слухання з мешканцями будинку, що є обов'язковою умовою вказаного будівництва. 4.2 ст.386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Голова ЖБК-22 [PERSON], разом з підприємцем [PERSON], діючи свідомо, підробив протокол зборів мешканців ЖБК-22 м. Умані по вул. Леніна, 98 від 20 липня 2007 року, яким нібито виконані підприємцями всі вимоги, які ставилися на зборах мешканцями ЖБК-22. Однак, мешканці 15-ти квартирного будинку, що стоїть окремо від всіх інших будинків і біля якого впритул розпочато незаконне будівництво магазину, не збиралися на збори, тому що ніяких зборів не було, мешканців про будь-які збори не повідомляли щодо будівництва магазину, тим більше 20 липня 2007 року. Отже, будь-який протокол зборів ЖБК-22 щодо надання згоди на будівництво з певними умовами, є незаконним, сфальсифікованим головою ЖБК-22 [PERSON] задля задоволення чужих амбіцій, які направлені на порушення їх прав і законних інтересів, які повинні бути встановлені в судовому порядку. Такі неправомірні дії відповідача, порушують вимоги ст.18 Закону України „Про планування і забудову територій" від 20 квітня 2000 року № 1699-ІІІ, згідно якого при будівництві спірного об'єкту, обов'язково повинно бути враховано громадські і приватні інтереси під час забудови території, які полягають в інформуванні мешканців про правові, економічні та екологічні наслідки будівництва, про порядок врахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок, будівель і споруд, що оточують місце будівництва. Ні відповідачі, ні треті особи не зробили цього і не довели таке положення до позивачів, що вказує на незаконність будівництва. Піддається сумніву і сама будівельна площадка, тобто її точне місце розташування. Висновки давалися на іншу земельну ділянку, яка розташована неподалік від будинку, а адресу приписали їхню. Відповідно до викопіювання земельної ділянки з управління містобудування і архітектури м.Умані, ділянка, що визначена літерою „А", знаходиться не біля їх будинку, а через проїзд від їх будинку. У відповідності до рішення № 267 від 08 вересня 1988 року їм було додатково виділено до раніше наданої території земельну ділянку площею 300 кв.м за рахунок прилеглої території комендатури, компенсувавши земельну ділянку площею 500 кв.м. за рахунок міських земель. Цим же рішенням було зобов'язано управління архітектури і містобудування відвести земельні ділянки в натурі і видати вихідні дані на проектування. Ці фактичні обставини вказують на те, що магазин промтоварів розмістили на їх території незаконно. Отже, спірне рішення відповідача є неналежним, незаконним, а тому недійсним. Також є недійсним і рішення міськвиконкому № 215 від 13 квітня 2006 року про дозвіл підприємцям на будівництво спірного магазину, оскільки міськвиконком при прийнятті цього рішення не врахував громадські і приватні інтереси мешканців їх будинку під час забудови їх території, не повідомив позивачів про існуючу документацію, цим самим порушив місцеві правила забудови та зміни до них, вимоги ст.18 Закону № 1699-ІІІ від 20 квітня 2000 року, що також є недопустимим у вказаному випадку. Виходячи з вищевказаних порушень закону, висновок № 35 від 24 квітня 2007 року [PERSON] СЕС, експертний висновок від 18 травня 2007 року державного інспектора Черкаської області з пожежного нагляду, позитивний висновок держінвест експертизи від 21 травня 2007 року, комплексної експертизи Черкаської обласної служби УДІЕ від 22 травня 2006року, дозвіл № 691 від 28 серпня 2007 року на виконання будівельних робіт, є також неправомірними та недійсними, оскільки вони є похідним попередніх порушень закону, в результаті яких були добуті незаконним шляхом дозвільні документи. Відповідачі виходили із того, що відведена під будівництво магазину земельна ділянка належить до земель населеного пункту, не надана у власність мешканцям будинку та належить до земель поточного будівництва. Проте з такими висновками погодитися не можна. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно ст.41 ЗК України, земельна ділянка, яка виділена під кооператив, передається йому у власність, відповідно ст. 81 ЗК України позивачі набули право власності на земельну ділянку, яка була їм передана безоплатно із земель державної і комунальної власності, тобто юридично вони є власниками виділеної їм земельної ділянки. У разі набуття права власності громадянами на квартири багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка передається їм у власність або у користування. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розмір та конфігурація земельної ділянки, на якій розташований будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проекту розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Позивачами, як співвласниками будинку, будівництво магазину на їх території не погоджувалось, це підтверджується всіма мешканцями 15-ти квартирного, одно підїзного п'ятиповерхового будинку, тобто свідками. Якими також спростовується протокол зборів ЖБК-22 від 21 липня 2007 року. Крім того, земельна ділянка, на якій розпочато будівництво магазину, виділена для будівництва ЖБК-22 рішенням виконкому [PERSON] міськради від 24 лютого 1983 року № 83 площею 1,10 га по вул. Леніна, 98 в м. Умані. Закріплена за їх будинком земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови і її цільове призначення не змінювалося. Управління архітектури та містобудування відвело вказану земельну ділянку в натурі та видало вихідні документи для будівництва та закріпило за нею номер і встановило межі земельної ділянки під № 98 по вул. Леніна в м.Умані. В межах земельної ділянки під № 98 і розпочато будівництво магазину підприємцями, але для введення в оману позивачів, спірне будівництво стало під номером 98-А, якого не існує в законному порядку, що є також фабрикацією фактичних обставин. Просять скасувати: рішення [PERSON] міської ради від 14 березня 2006 року № 2.1-59/4 п. 1.1.про погодження розташування магазину промислових товарів (будівництво) на земельній ділянці площею 400 кв.м по вул. Леніна, 98-А; рішення виконавчого комітету № 215 від 13 квітня 2006 року про надання дозволу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на будівництво магазину промислових товарів по вул. Леніна, 98-А, м. Умані; рішення [PERSON] міської ради від 18 квітня 2006 року № 2.9-17/5 п. 1.109 про затвердження проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування магазину промислових товарів на земельній ділянці площею 450 кв.м по вул. Леніна, 98-А, підприємцям [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; п.2.1.9. цього рішення про надання в оренду [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування магазину промислових товарів на земельній ділянці площею 450 кв.м по вул. Леніна, 98-А; договір оренди земельної ділянки по вул. Леніна, 98-А в м. Умані від 21 травня 2007 року, дозвіл на виконання будівельних робіт від 28 серпня 2007 року № 691. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що в 2007 році в дворі по місцю її проживання почалось будівництво. Зі слів інших людей стало відомо, що проводиться будівництво магазину, який по чуткам в подальшому переобладнають у бар. Мешканці будинку ніякого дозволу на вказане будівництво не давали, тому почали звертатись до мера міста із проханням розібратися на якій підставі розпочато будівництво. Спочатку було обіцяно, що міри будуть прийняті, а пізнане вже відповіли, що існує дозвіл на проведення будівельних робіт. Насправді ніяких зборів не проводилось і дозвіл на будівництво ніхто із мешканців не підписував, а голова ЖБК підписав дозвіл самостійно. Вказане будівництво порушує всі права і свободи мешканців будинку, що було визнано і засобами масової інформації, до яких звертались позивачі. Але міська рада не вбачає порушень прав і свобод жителів будинку № 98 по вул. Леніна в м. Умань. Особисто її квартира від збудованого, чи магазину, чи бару, постраждає в більшій мірі, оскільки сонячні промені не будуть проникати до її квартири, що призведе до підвищення вологості повітря в квартирі, з'явиться „грибок" на стінах. Тому, окрім порушення спокою її сім'ї, будуть порушені і умови життя. Спочатку будівництва [PERSON] говорив, що споруда буде розташована на відстані 3 метрів від її квартири, але в подальшому ця відстань зменшилась до 1 метру, і тому, взагалі закриє два вікна її квартири. Зазначає, що [PERSON] не виконав вимоги ухвали суду про заборону, продовжував будівництво. Вважає, що дозвіл на будівництво та рішення зборів членів кооперативу є сфальсифікованими, оскільки всі члени житлового кооперативу категорично заперечують проти вказаного будівництва, тому просить суд задоволити позов в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що житловий будинок № 98 по вул. Леніна в м. Умань, в якому мешкають позивачі, розташований таким чином, що з одного боку будинку дорога, а з іншого підвали. Спірна територія була єдиним місцем де могли гратися діти, для чого мешканцями особисто було збудовано дитячий майданчик, тому всі члени кооперативу заперечують проти вказаного будівництва. Зборів голова кооперативу не збирав, а тому власники квартир ніякої згоди на проведення будівництва не давали. Вважає, що будівництвом порушено їх права, тому просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що під час проведення зборів питання про будівництво піднімалось тільки поверхнево, але всі члени кооперативу були проти, тому коли розпочали будівельні роботи, мешканці неодноразово звертались до голови міста [PERSON], але це ні до чого не призвело, відповідачі продовжують будівництво. Із-за споруди дітям, які проживають в будинку, не буде місця для ігор. Тому мешканці будинку вирішили звернутись до суду з вказаним позовом, який просить задоволити. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги та просив визнати рішення [PERSON] міської ради від 14 березня 2006 року № 2.1-59/4 п.1.1 про погодження місця розташування об'єктів по вул. Леніна, 98-А в м.Умані, рішення виконкому [PERSON] міської ради № 215 від 13 квітня 2006 року - недійсними. Вважає, що для цього є всі підстави, оскільки в порядку надання земельної ділянки, погодження місця розташування є порушення норм Земельного кодексу України, Закону України „Про основи будування", Закону України „Про будування і забудову територій". Головним порушенням є надання земельної ділянки під будівництво без згоди із землекористувачами, а саме мешканцями житлового будинку № 98 по вул. Леніна в м. Умані, які є членами житлового кооперативу. Магазин, що будується, розташовується в притулок до вищевказаного житлового будинку, на території, яка належить членам кооперативу. Через юридичну неграмотність мешканці будинку просто не оформили належним чином право власності на земельну ділянку, відповідальність за що має лежати на голові кооперативу, який повинен був проінформувати членів кооперативу. [PERSON] міська рада позбавила мешканців будинку, законних землекористувачів, права бути учасниками або першочерговими землекористувачами. Згода мешканців має бути завірена нотаріально, оскільки наявні власники житла. [PERSON] міською радою незаконно було розміщено об'єкт будівництва, надано дозвіл на таке будівництво, а в квітні 2007 року - договір оренди. В судовому засіданні відповідачами так і не дано відповіді, чи надавався договір оренди третім особам. На його думку, міська рада не має права розпоряджатися земельною ділянкою № 98 по вул. Леніна в м. Умань, оскільки міська рада не має статуту, не має державного акту на вказану земельну ділянку, тому, на його думку є всі підстави для задоволення позову. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що зі слів [PERSON] земельна ділянка надана для розміщення магазину на підставі протоколу зборів членів житлового кооперативу, але насправді протокол зборів виготовлено зацікавленою особою, а саме [PERSON], що є порушенням прав мешканців ЖБК-22. Відповідачем не надано доказів про те, що дозвіл на будівництво видано одразу на трьох осіб, хоча вони не є юридичною особою. Дозвіл на будівництво також є сфальсифікованим, оскільки підписаний особою, яка не мала права на такі дії. Акт попереднього погодження не має підписів суміжних землекористувачів, а саме мешканців житлового будинку № 98 по вул. Леніна в м.Умані. Відповідно, відповідачами не надано доказів, які б спростували вимоги позову, тому є всі підстави для його задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що вимоги позивачів не обґрунтовані. Для проведення будівництва існує дозвіл, розроблена проектна документація, всі експертні висновки надані, тому підстав для відмови в наданні дозволу не має. Доказами узгодження питання будівництва мають бути погодження з власником земельної ділянки або землекористувачем. Спірна земельна ділянка не приватизована та під будинок позивачів не відведена, тому погодження мешканців будинку для надання дозволу не потрібне. Вказане будівництво не може порушувати прав позивачів, оскільки при розробці будівництва житлового будинку № 98 по вул. Леніна в м.Умані в 1983 році, в проект входило і будівництво магазину, але такий проект реалізувати не було можливості. Треті особи мають всі необхідні документи для будівництва, які відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову не має. Представник відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що члени ЖБК-22 є власниками житлових квартир, а не земельної ділянки. На момент відведення земельної ділянки під будівництво магазину право власності на земельну ділянку № 98 по вул. Леніна в м.Умані належало [PERSON] міській раді, ніхто інший вказаною земельною ділянкою розпоряджатися не мав права. Документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку, позивачі в судове засідання не надали. Тому вважає, що позов не підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що разом із [PERSON] та [PERSON] звернулись до [PERSON] міської ради із заявою про надання дозволу на будівництво магазину, коли отримали позитивну відповідь, почали підготовку до будівництва. Проектно-будівельна фірма виготовила проект будівництва магазину, при розробці проекту витримані всі нормативно-будівельні норми, проведено перевірку експертними установами, порушень будівництва не виявлено. Згідно повідомлення прокуратури не існує потреби у проведенні зборів членів кооперативу прилеглого будинку, але через спір з мешканцями було проведено збори, на яких ставилось питання щодо врегулювання виниклого конфлікту. Він зобов'язався надати матеріальну допомогу на будівництво дитячого майданчику, на озеленення двору. Вважає, що підстав для задоволення позову не має, дозвіл отримано на законних підставах, тому вважає вимоги позивачів необґрунтованими. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що конфліктна ситуація з мешканцями виникла після проведення зборів ЖБК, на яких він був присутній. [PERSON] погоджувалась на будівництва магазину при умові, що вони встановлять їй додаткову батарею, пізніше від цього вона відмовилась і запропонувала придбати у неї квартиру, але вказала таку вартість квартири, що виконати умови цієї пропозиції вони не мали можливості. Земельна ділянка для проведення будівництва надана їм на законних підставах з дозволу міськвиконкому. Просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив оспорюванні рішення [PERSON] міської ради та міськвиконкому залишити в силі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він є головою ЖБК-22 з 1988 року, в його обов'язки входить організація діяльності ЖБК. В липні 2007 року до нього підійшов [PERSON], повідомив про наявність дозволу на будівництво магазину, попросив провести збори членів кооперативу, повідомив, що на зборах буде присутній представник з архітектурного контролю. Він, як голова кооперативу, зобов'язав [PERSON] виготовити оголошення, розклеїти їх, що останнім і було зроблено за три дні до дати зборів. На збори прийшли члени кооперативу, [PERSON] їм пояснив, що має намір побудувати одноповерховий промисловий магазин, площею 450 кв.м, назвав місце його розташування. Люди почали обговорювати вказане питання і прийшли до висновку, що [PERSON] зобов'язаний надати документи, що підтверджують той факт, що магазин не буде переобладнано на кафе, заплатити за озеленення подвір'я, облаштувати дитячий майданчик. [PERSON] пообіцяв виконати вказані умови, а також зобов'язався встановити [PERSON] індивідуальне опалення. Після зборів вийшли на місце будівництва разом із представником архітектурного контролю. При проведенні зборів вівся протокол, в якому зафіксовано, хто брав участь у зборах і до якого висновку прийшли. Вирішили скаргу на [PERSON] відкликати, але через декілька днів прийшла [PERSON], повідомивши, що з таким рішенням не погоджується і спір розпочався знову. Люди почали писати скарги до міської ради і на останній зустрічі головний архітектор міста [PERSON] порадив людям звернутись до суду для вирішення вказаної проблеми. Допитаний в якості спеціаліста [PERSON], заступник керівника [PERSON] відділку ЧООБТІ, в судовому засіданні пояснив, що документи для здачі в експлуатацію багатосекційного житлового будинку № 98 по вул. Леніна в м.Умані замовляли в [PERSON] відділку ЧООБТІ. Реєстрація, як багатоквартирного будинку, не проводилась, кожен власник квартири звертався для отримання довідки окремо. Перша довідка була видана 10 жовтня 1989 року. Була заведена інвентаризаційна справа на підставі звернення замовника СМУ-2, який був структурним підрозділом ТЕС Житлобуд. Щодо прибудинкової території, то існує одна велика схема на 4 секції вказаного будинку, яку робили по фактичних розмірах. На даний момент земельні ділянки не вимірюються їх установою, а вимагаються від землевпорядних організацій. Вся наявна документація - це технічна інвентаризація об'єктів нерухомості, в якій відсутні дані щодо відведення земельної ділянки повноважними органами. Допитана в якості спеціаліста [PERSON], начальник відділу правової роботи та із зверненнями громадян міськрайонного управління Держкомзему в м.Умань та [PERSON] районі Черкаської області, пояснила, що технічна документація на земельну ділянку по вул. Леніна, 98 в м.Умані в архіві управління відсутня, прибудинкова територія за вказаною адресою за ЖБК-22 не закріплювалась. Тому, єдиним власником та розпорядником даної земельної ділянки є орган місцевого самоврядування [PERSON] міська рада, а відтак - позовні вимоги позивачів безпідставні. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, спеціалістів, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. ________Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 24 лютого 1983 року № 83 виділено [PERSON] вітамінному заводу для будівництва 142-квартирного будинку житлово-будівельного кооперативу по вул. Леніна, 98 земельну ділянку площею 1,10 га за рахунок міських земель. За рішенням [PERSON] міськвиконкому № 267 від 08 вересня 1988 року для забезпечення будівництва 142-квартирно кооперативного житлового будинку [PERSON] вітамінного заводу по вул. Леніна, 98 додатково відведено до раніше виділеної території земельну ділянку площею 300 м2 за рахунок прилеглої території комендатури, компенсувавши земельну ділянку площею 500 м2 за рахунок землі міста. Відповідно ст.87 ЗК Української РСР (1970 р.) земельні ділянки для житлового, промислового та іншого капітального будівництва надаються державним підприємствам, організаціям, установам, а також житлово-будівельним кооперативам та окремим громадянам для індивідуального житлового будівництва у безстрокове користування за рішенням виконкому міської ради народних депутатів у відповідності з генеральним планом розвитку і забудови міста. Отже, вказана земельна ділянка була виділена ЖБК-22 у безстрокове користування, і позивачі, таким чином, є законними землекористувачами. Пунктом 14 вищевказаного рішення [PERSON] міськвиконкому № 83 від 24.02.1983 року було зобов'язано головного архітектора міста Умані відвести земельну ділянку в натурі, видати вихідні дані на проектування, що і було зроблено. Згідно ст.16 ЗК УРСР (1970 р.) та ст.116 ЗК України (2001 р.) надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві проводиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому Земельним кодексом. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка по вул. Леніна, 98 в м.Умань, виділена в користування ЖБК-22, в установленому законом порядку не вилучалася, зазначені вище рішення [PERSON] міськвиконкому щодо виділення її в користування не змінювалися і не скасовувалися, а тому є законним і чинним на даний час. Таким чином, обґрунтованими є твердження позивачів про те, що вони і решта мешканців будинку ЖБК-22, біля якого впритул мається намір будувати магазин промислових товарів підприємцями, є власниками квартир в будинку, і будинок належить їм на праві спільної сумісної власності з ЖБК-22, і здійснення прав користування земельною ділянкою має проводиться за згодою всіх співвласників будинку. Однак, рішенням [PERSON] міської ради від 14 березня 2006 року було погоджено місце розташування об'єкту - магазину промислових товарів, (будівництво) на земельній ділянці площею 400 м2 по вул. Леніна, 98 в м.Умань підприємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] на земельній ділянці ЖБК-22 впритул будинку без згоди мешканців останнього і зокрема позивачів як його співвласників, тобто - з грубим порушенням їх прав та законних інтересів. Згідно ч.3 ст.42 ЗК України: порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Крім того, [PERSON] міською радою було порушено порядок визначення будинкової території ЖБК-22 та розташування на ній іншої будівлі (магазину промислових товарів), надання земельної ділянки в оренду під цей магазин підприємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішенням [PERSON] міської ради № 2.9-17/5 від 18 квітня 2007 року без врахування переважного права співвласників ЖБК-22 здійснювати на спірній земельній ділянці будівництво, прибудову, перебудову приміщень та споруд. Відповідно ст.29 Закону України „Про планування і забудову територій" дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі: документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також надається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, - нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову. Отже, дозвіл на будівництво магазину промтоварів підприємцям був наданий рішенням [PERSON] міськвиконкому № 215 від 13 квітня 2006 року без згоди позивачів і ЖБК-22 на забудову території останнього, що не заперечував голова ЖБК [PERSON] і, що є грубим порушенням закону, тому зазначене рішення [PERSON] міськвиконкому теж не можна визнати законним і воно також підлягає скасуванню. Суд вважає безпідставними посилання представників відповідачів та третіх осіб на протокол зборів мешканців житлового кооперативу № 22 по вул. Леніна, 98 в м.Умань від 20 липня 2007 року як на підтвердження згоди на будівництво магазину, оскільки на повістці денній була „зустріч з будівником магазину господарчих товарів і обговорення пропозицій стосовно будівництва даного магазину біля будинку ЖБК-22 корпус № 4". Збори вирішили відкликати раніше подану скаргу на забудовника магазину господарчих товарів [PERSON], про згоду на будівництво магазину, як вбачається із протоколу зборів, мова не йшла. Крім того, головою правління ЖБК-22 [PERSON] наданий список учасників зборів мешканців ЖБК-22, із якого вбачається, що на зборах 20 липня 2007 року були присутні 72 особи. У відповідності до пункту 2 розділу VI Статуту ЖБК-22 - загальні збори членів кооперативу визнаються повноважними, якщо на них присутні не менш 2/3 загальної кількості членів кооперативу. Членів ЖБК-22 є 140 осіб, а тому збори мешканців ЖБК-22, на яких були присутні 72 особи, є неповноважними і не могли приймати будь яких рішень. Таким чином, всі оскаржені позивачами рішення [PERSON] міськради і [PERSON] міськвиконкому є незаконними, оскільки прийняті в порушення закону, прав і законних інтересів позивачів. Із матеріалів справи вбачається, що і технічна документація (проект відведення земельної ділянки) складена на підставі фіктивних документів (актів, схем і погоджень). Отже, як правильно вказують позивачі, на підставі сфальсифікованого проекту відведення земельної ділянки відповідачі прийняли незаконні рішення. Також підлягає скасуванню і договір оренди землі від 21 травня 2007 року, укладений між [PERSON] міською радою та [PERSON], [PERSON] , [PERSON], згідно з яким вказаним підприємцям передана в оренду земельна ділянка для будівництва та обслуговування магазину промислових товарів по вул. Леніна, 98-А площею 450 кв.м. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даного позову.

Outcome: approved