Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме договору оренди нежитлового приміщення укладеного між [PERSON] та суб»єктом підприємницької діяльності [PERSON], заборонити відповідачу користуватись, в тому числі здійснювати підприємницьку діяльність, кімнатами №1, №2, №3, №4, №5 підвалу №6 нежитлового приміщення, розташованого за адресою Черкаська область смт.Драбів вул.Шевченка 7, виселити [PERSON] із кімнат №1,№2,№3,№4,№5 підвалу №6 нежитлового приміщення, розташованого за адресою Черкаська область смт.Драбів вул.Шевченка 7, стягнути судові витрати. [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила визнати договір оренди нежитлового приміщення, частини підвалу нежитлової будівлі комбінату побутового обслуговування населення, що знаходиться за адресою вул.Шевченка 7 в смт.Драбів Черкаської області, укладений 05 березня 2008 року нею з [PERSON] дійсним, стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити, крім того доповнила позов вимогою про визнання нікчемним договору оренди нежитлового приміщення від 05 березня 2008 року, укладений між [PERSON] та підприємцем [PERSON], заборонити відповідачу користуватись, в тому числі здійснювати підприємницьку діяльність, кімнатами №1, №2, №3, №4, №5 підвалу №6 нежитлового приміщення, розташованого за адресою Черкаська область смт.Драбів вул.Шевченка 7, виселити [PERSON] із кімнат №1,№2,№3,№4,№5 підвалу №6 нежитлового приміщення, розташованого за адресою Черкаська область смт.Драбів вул.Шевченка 7, стягнути солідарне з відповідачів витрати, пов»язані з оплатою адвоката в розмірі 3000 грн. Пояснила, що оспорюваний договір укладено не у встановленому законом порядку, крім того [PERSON] на момент укладення договору не був власником чи співвласником вказаного в позові нерухомого майна. Відповідач [PERSON]Ю позову не визнала, оскільки вважає, що укладений договір оренди 5 березня 2008 року з [PERSON] є дійсним, тому підтримала вимоги за своїм позовом до [PERSON], ПП «Аргонавти», [PERSON], пояснила суду, що під час укладення договору вона розуміла можливість навіть усного його укладення. Вони з [PERSON] домовились посвідчити договір у встановленому порядку після проведення нею ремонту. Про те, що [PERSON] є співвласником чи власником приміщень вона не знала. Після проведення ремонту до неї звернулась [PERSON], яка вимагала звільнити приміщення або укласти договір на інших умовах. Відповідач по обох справах [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача ПП «Аргонавти» направив до суду письмову заяву від 02.02.2010 року, в якій просив справу розглянути без його участі та заяву в якій повідомив, що ПП «Аргонавти» не уповноважувало гр. [PERSON] заключати договори оренди даного приміщення чи його частини. 29.03.2010 року до суду направлено повідомлення з копією довідки з ЄДРЮОФОП про те, що ПП «Аргонавти» припинило свою діяльність з 17.02.2010 року. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення частково, а вимоги позивача [PERSON] не підлягають до задоволення з таких підстав. Суд виходить з того, що відповідно ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.793 ЦК України та ч.1 ст.793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні, СГД [PERSON] та громадянка [PERSON] 05 березня 2008 року уклали в простій письмовій договір оренди нежитлового приміщення, згідно якого в оренду передавалась частина приміщення для організації та здійснення підприємницької діяльності в розмірі 70 кв.м. строком з 05 березня 2008 року по 05 березня 2018 року. Таким чином, при укладенні оспорюваного договору, сторони не дотримались вимог закону щодо обов»язкової його форми. Крім того, сам договір не містить обов»язкових для договорів такого типу даних - місцезнаходження об»єкта оренди та його опис, відсутній акт прийняття - передачі. Договір не був зареєстрований підрозділом БТІ. Відповідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За вказаних обставин вважати оспорюваний правочин таким, що вчинений правові підстави відсутні. Крім того, як вбачається з повідомлення суду Драбівського в.п. КП «ЧООБТІ» від 28.01.2010 року, на момент укладання оспорюваного договору [PERSON] не був ні власником, ні співвласником кімнат №1, №2, №3, №4, №5 підвалу №6 нежитлового приміщення, розташованого за адресою Черкаська область смт.Драбів вул.Шевченка 7. Відповідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинений. Тому вимога позивача [PERSON] про визнання договору оренди, укладеного 5 березня 2008 року між нею та [PERSON] дійсним не може бути задоволена із-за відсутності на те правових підстав. Відсутні правові підстави і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до ст.215.216 ЦК України. Проте, беручи до уваги, що сторони вчинили дії, направлені на виконання невчиненого правочину, зокрема [PERSON] надав приміщення [PERSON], яка в свою чергу провела там ремонт, суд виходить з загальних положень про зобов»язання у зв»язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (Глава 83 ЦК України). Відповідно ч.3 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов»язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що витрати позивача [PERSON] на оплату правової допомоги адвокату [PERSON] в сумі 3000 грн. підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера, тому вони підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог з відповідачів по справі - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, оскільки в ході розгляду справи відповідач -ПП «Аргонавти» було ліквідовано та виключено судом із складу відповідачів за обома позовами.

Outcome: approved