Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 07.05.2003 року. В обґрунтування позову зазначає, що спільне життя не склалось у звязку з протилежними поглядами на права та обовязки подружжя, відсутністю спільних інтересів та порозуміння. Відповідачка ставила власні інтереси вище сімейних, неодноразово залишала сімю, постійно створювала конфліктні ситуації, влаштовувала сварки та скандали, що приводили до взаємних образ. Подальше спільне проживання стало неможливим. Від шлюбу спільних дітей не мають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові. При цьому пояснив, що з липня 2009 року спільно з відповідачкою не проживають. На сьогоднішній день планує створити нову сімю. Строк, що надавався судом на примирення позитивного результату не дав, між ними назавжди втрачено почуття поваги та любові один до одного, збереження їх сімї неможливе, шлюбні стосунки не підтримують, на розлученні наполягає. Вважає, що відповідачка не хоче з ним розлучатись через його квартиру. Відповідачка позов не визнала, заперечила відносно його задоволення та наполягала на додатковому строку для примирення. Пояснила, що кохає позивача і у звязку з тим, що він є інвалідом ІІ групи, потрібна йому. За той строк, що надавався їм на примирення, вона майже зберегла сімю, однак не розуміє, чому позивач заперечує продовження існування між ними шлюбних стосунків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2003 року (а.с.3). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачкою. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які позивач, на відміну від відповідачки, поновлювати наміру не має. Судом вживалися заходи для збереження сім'ї, проте двомісячний строк для примирення подружжя позитивних результатів не дав. Позивач в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим, проти чого відповідачка заперечувала. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи (а.с.4), просив відшкодувати йому судові витрати, понесені ним при подачі позову, та покласти витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС на відповідачку, суд покладає сплату державного мита в сумі 17 грн. на відповідачку і стягує з неї на користь позивача 31 грн. 50 коп. витрат наінформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved