Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 08.09.1990 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був розірваний 08.07.2008 року, однак спільно нажите майно не було поділено. Нещодавно вона з відповідачем [PERSON] домовились в усному порядку про поділ майна і їй випадково стало відомо про те, що 02.10.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 66-06. Предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Колективним підприємством «Городницький фарфоровий завод» ним своїх обов'язків за кредитним договором від 09.10.2006 р. № 66-06, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 3 000 000,00 грн., а Боржник зобов'язаний повернути кредит в строк відповідно до Графіка зменшення ліміту, але не пізніше 08.10.2009 р., сплачувати за його користування 15,6 % річних та винагороду за кредитне обслуговування 0,2 % від встановленого ліміту щомісячно в дату сплати процентів, якою є 20-е число кожного поточного місяця, також сплачує винагороду за управління фінансовим інструментом в розмірі 0,3 % від кожної суми, що видається в межах ліміту кредитної лінії встановленого договором. У випадку порушення строків повернення кредиту - сплачувати 36 %річних в дату сплати процентів зазначену вище, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі. П. 7 договору поруки № 66-06 від 02.10.2007 р. зазначає, що у випадку порушення Поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього Договору, Кредитор та Поручитель прийшли до згоди, що Кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать Поручителю і знаходяться на його рахунках у ПриватБанку. Тобто, відповідно до цього пункту Договору, [PERSON] відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язання КП «Городницький фарфоровий завод» грошовими коштами, що знаходяться на їх рахунку в ПриватБанку. При укладанні договору поруки № 66-06 від 02.10.2007 р. [PERSON], перебуваючи з нею в шлюбі, не повідомив її та не отримував її згоду на укладання цього договору, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 65 СК України відповідно до якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. В судове засідання позивачка не з'явилась. В письмовій заяві до суду просить слухати справу у відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві до суду просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача ЗАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмове заперечення на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Просить розглянути справу без участі представника банку. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір поруки № 66-06 від 02 жовтня 2007 року (а.с.4). Згідно п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Зі змісту наведеної норми та договору поруки випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов»язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов»язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов»язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Посилання позивача на ст.65 СК України, яка визначає право подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, щодо застосування її вимог до цих правовідносин оскільки договір поруки укладений між її чоловіком [PERSON] та відповідачем ЗАТ КБ «ПриватБанк» по справі, судом спростовуються виходячи з наступного. Порука є способом забезпечення виконання зобов»язання (як правило грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов»язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому згода подружжя повинна вимагатися у разі розпорядження майном, що є суб»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, [PERSON], який являвся чоловіком позивачки, уклавши договір поруки усвідомлював настання наслідків в разі невиконання боржником свого зобов»язання по кредитному договору, оскільки визнав всі умови договору поруки, що засвідчив своїм підписом. При уклаладенні договору добровільно надав всі необхідні документи для його укладення та не оспорював його недійсність. Він особисто поручився перед кредитором боржника за виконання ним своїх обов»язків, а тому не створив цим обов»язків для інших осіб, в тому числі і для своєї дружини, яка у даному випадку згоди на укладення вказаного договору надавати не зобов»язана. Тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed