Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

У жовтні 2009 року позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, що складається з трикімнатної квартири загальною площею 56,9 кв. м, розташованої за адресою: квартира [ADDRESS] та визнанні за нею права власності на 2/3 частини зазначеного нерухомого майна. В обгрунтування своїх позовних вимог вона посилається на те, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. 20.05.2004р. за договором купівлі-продажу ними спільно за період шлюбу була придбана зазначена квартира, яка документально за домовленістю сторін була оформлена на відповідача [PERSON] Після розірвання шлюбу рішенням суду від 25.09.2009р., питання про розподіл квартири ними вирішено не було. Зазначає, що по тепершіній час вона продовжує проживати в цій квартирі разом з дитиною від їх з відповідачем шлюбу [PERSON], [INFO], оскільки іншого житла не має. Просить суд розподілити квартиру між ними, визнавши за нею право власності на 2/3 частини даного об"єкту спільної власності подружжя, та визнавши за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частину спірної квартири. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги і пояснила, що після розірвання шлюбу між сторонами виникло питання про розподіл спільного майна, але угоди між ними про його добровільний поділ не досягнуто. Свої вимоги щодо збільшення її частки у спільному майні обґрунтовує проживанням з нею їх спільної дитини [PERSON], яка має незадовільний стан здоров»я та перебуває на диспансерному обліку в дитячій поліклініці № 1 м.Красноармійська, з діагнозом «Диспластична кардіопатія». Також позивачка вважає підставою збільшення її частки у спільному майні факт отримання аліментів на утримання дитини у розмірі, який є недостатнім для її фізичного та духовного розвитку, а саме щомісячно вона отримує від двох з половиною тисяч гривень до трьох з половиною тисяч гривень. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], наполягав на їх задоволенні, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та подав зустрічний позов до [PERSON], у якому просить поділити майно, що є їх з відповідачкою спільною власністю трикімнатну квартиру загальною площею 56,9 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] у рівних частках між ними, присудивши йому та [PERSON] по ? частині вказаного майна. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу з [PERSON], він створив нову сім»ю, обрав шлюб з іншою жінкою, яка на теперішній час вагітна від нього та перебуває на «Д» обліку у Красноармійській ЦРБ. Він сплачує аліменти відповідачу на її утримання до досягнення дитиною 3 років, аліменти на утримання їх спільної дитини, а також заборгованість по аліментах на вказаних осіб за минулий період. Усього з його заробітку на користь відповідачки утримують щомісячно від двох с половиною тисяч гривень до трьох з половиною тисяч гривень. Вважає вказану суму достатньою для забезпечення фізичного та духовного розвитку його доньки [PERSON], що мешкає з відповідачкою, у зв»язку з чим, просить задовольнити його позовні вимоги, відмовивши у задоволенні позову [PERSON] Представник відповідача [PERSON] підтримав зустрічний позов [PERSON] та наполягав на його задоволенні, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представник органу опіки та піклування, залученого у якості третьої особи по справі без самостійних вимог на предмет спору, присутня у судовому засіданні, висловила думку щодо задоволення позовних вимог [PERSON], відмовивши у задоволенні зустрічного позову [PERSON], мотивуючи повним забезпеченням у такому разі інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи по справі, дослідивши матеріали справи та інші долучені сторонами письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити повністю з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 23.09.2003 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованим Красноармійським міським відділом РАГС. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 25.09.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За договором купівлі-продажу, укладеним 20 травня 2004 р. приватним нотаріусом [PERSON] між продавцями [PERSON], [PERSON] і покупцем [PERSON], придбана квартира № 5 в будинку № 9 мікрорайона «Сонячний» в місті Красноармійську Донецької області (а.с.14). Красноармійським БТІ 20.05.2004р. зареєстровано за № 5268342 право власності на дану квартиру за [PERSON] (а.с. 15). Технічна документація на квартиру оформлена на [PERSON] у якості власника та іншого нерухомого майна зазначена особа не має, про що свідчить довідка КП «БТІ» м. Красноармійська (а.с. 16-17, 57). Таким чином, квартира була придбана у період шлюбу сторін. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка, згідно наданих позивачем за первісним позовом [PERSON] даних, які були вивчені у судовому засіданні, перебуває на «Д» обліку у невропатолога з діагнозом «Аффективно-респираторна паратрофія», а також дитина перебуває на «Д» обліку у кардіолога з діагнозом «Диспластична кардіопатія» у Красноармійській ЦРБ.(а.с. 59-60). Згідно вивчених у судовому засіданні письмових доказів по справі, встановлено, що за виконавчим листом, виданим Красноармійським міськрайонним судом 21.11.2008р., з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] стягнуті аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 20.10.2008 року (а.с. 29). Також встановлено, що за виконавчим листом, виданим Красноармійським міськрайонним судом 19.01.2009р., з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, як дружини, стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, починаючи з 27.11.2008 року і до досягнення дитиною трьох років (а.с. 28). Згідно наданих довідок з місця роботи відповідача [PERSON], починаючи з дня його працевлаштування у ДП «Вугільна компанія «Красноліманська»» з березня 2009 року утримується частина його заробітку згідно вищевказаних підстав, а також стягується заборгованість по аліментах, що виникла з жовтня 2008 року, у різних розмірах щомісячно, в середньому від 1500 гривень до 3000 гривень (а.с. 31, 63-64). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Сторонами не оспорюється факт та розміри грошової участі кожного з них у придбанні спірної квартири. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Враховуючи положення ст. 61 СК України і ст. 368 ч. 3 ЦК України, суд доходить до висновку, що квартира № 5 в будинку № 9 мікрорайона «Сонячний» в місті Красноармійську Донецької області, що була придбана в період шлюбу сторін -. є об"єктом права спільної сумісної власності сторін. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 60 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх позовних вимог або заперечень. Позивач за первісним позовом [PERSON], наполягаючи на задоволенні її позову не надала в обгрунтування своїх вимог переконливих доказів того, які саме інтереси їх дитини [PERSON] можуть бути порушені у разі незадоволення її вимог судом. Також позивачкою не надані докази того, що той розмір аліментів, якій був встановлений у судовому засіданні та не оспорювався сторонами, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування доньки [PERSON]. З наданих суду письмових доказів неможливо встановити яке саме лікування, його періодичність та вартість потрібна дитині у зв»язку із наявними у неї захворюваннями, а також не надано даних щодо розрахунку потреб дитини, що могло б бути обґрунтуванням недостатності аліментів, що сплачує на її користь батько [PERSON] Представник органу опіки та піклування, залученого у якості третьої особи по справі, не надав суду письмового висновку обґрунтування своєї думки щодо вирішення позовних вимог сторін, а також ним не було складено акту обстеження умов проживання дитини - [PERSON] та не доведено таким чином суду підстав свого усного висновку про порушення інтересів дитини у разі незадоволення позовних вимог [PERSON] У свою чергу, відповідач [PERSON], обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги, надав такі докази на користь своєї позиції по справі: довідку КП «БТІ» м. Красноармійська про відсутність у нього іншого нерухомого майна ( а.с.57); копію свідоцтва про шлюб серія 1-НО № 184479 від 27.11.2009 року, зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 58); довідку про перебування дружини [PERSON] на «Д» обліку у Красноармійській ЦРБ у зв»язку із вагітністю (а.с. 56). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вимог позивачки [PERSON] та задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання за ними права власності у рівних частках по ? частині спірного майна. На підставі ст.ст. 60-61, 63, 69-70, 72, 74 Сімейного кодексу України ст.ст. 368, 370 ЦК України,

Outcome: partial