Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про поділ майна подружжя. Зазначав, що за час спільного проживання з відповідачкою вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], автомобіль SEAT Т OLEDO 1.8 ICL, 2003 року випуску, меблі - вбудовані шафи - 2 шт., обідній стіл, стільці - 6 шт., гардеробна шафа, м'який куточок (2 крісла, диван-ліжко), комод, спальня, комп'ютерний стіл, офісне крісло, дитяча кімната, кухня «Меркс», телевізор, відеомагнітофон, DVD програвач, відеомагнітофон, комп'ютер -2 шт., сканер . посудомийка , бойлер , пилосос - 3 шт., кондиціонер - 2 шт., утюги - 3 шт., телефон, холодильник, мікрохвильова піч - 2 шт., електроплита, електродуховка , електрочайник - 2 шт., блендер, кухонний комбайн, витяжка - 2 шт., пральна машина . Просив виділити йому грошову компенсацію за частку в спільному майні в розмірі ? частини від загальної вартості майна в розмірі 500 000 гривень. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та виділити йому стіл обідній вартістю 810 гривень, стільці - 6 шт., вартістю 1706 гривень 40 копійок, набір м'яких меблів вартістю 3540 гривень, телевізор LG вартістю 1050 гривень, DVD програвач вартістю 525 гривень, сканер вартістю 296 гривень, посудомийна машина вартістю 1470 гривень, електричний водонагрівач вартістю 922 гривні 50 копійок, пилосос вартістю 1462 гривні 50 копійок, пилосос вартістю 350 гривень, тостер вартістю 232 гривні, стіл вартістю 385 гривень, офісне крісло вартістю 585 гривень, набір меблів для кухні вартістю 10800 гривень, телефон вартістю 262 гривні 50 копійок, холодильник вартістю 1650 гривень, мікрохвильова піч вартістю 595 гривень, електрична духовка вартістю 1484, електрочайник вартістю 238 гривень, витяжка вартістю 1275 гривень, пральна машина вартістю 1000гривень, кондиціонер вартістю 1137 гривень 50 копійок, кондиціонер вартістю 133 гривні, праска вартістю 96 гривень, скло - керамічна варочна поверхня вартістю 1661 гривня 75 копійок, ? частину квартири [ADDRESS] Відповідачка, заперечуючи проти позову подала зустрічний позов про визнання майна - квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю. Зазначала, що під час шлюбу з відповідачем, але за її особисті кошти і на своє ім'я вона придбала шляхом інвестування житлового будівництва двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Цю квартиру вона придбала за кошти, які належали їй особисто . Так, працюючи тривалий час у відомих фірмах вона отримувала значні премії за особисті заслуги, крім того її батько двічі давав їй у борг кошти в еквіваленті 2000 доларів США для придбання та облаштування цієї квартири. Ці кошти були повернуті лише в 2007 році. Відповідач не вносив ніяких коштів для придбання квартири, не займався веденням домашнього господарства, вихованням сина, позивачка завжди мала няню, яка займалася веденням всього домашнього господарства. Відповідач має у приватній власності житло і тому існувала домовленість, що спірна квартира є її особистою приватною власністю, для чого вона і вносила свої особисті кошти на її придбання. Позивач, він же відповідач за зустрічним позовом не визнав позовні вимоги, пояснив, що ніякої домовленості про те, що квартира [ADDRESS] є її особистою приватною власністю між сторонами не існувало. Про ті доходи, про які вказує відповідачка йому нічого не відомо, оскільки кожного року він використовував дані про доходи дружини для внесення їх до декларації, яку заповнював як державний службовець. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з липня 1995 року до листопада 2005 року. Рішення Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу винесено 14 листопада 2005 року . За період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: набір м'якої меблі вартістю 3540 гривень, телевізор «LG» вартістю 1050 гривень, ДВД програвач вартістю 525 гривень, сканер вартістю 296 гривень, посудомийна машина вартістю 1470 гривень, пилосос «LG» вартістю 350 гривень, тостер вартістю 232 гривні, стіл комп'ютерний вартістю 385 гривень, офісне крісло вартістю 585 гривень, телефон вартістю 262 гривні 50 копійок, холодильник вартістю 1650 гривень, мікрохвильова піч вартістю 595 гривень, електрочайник вартістю 238 гривень, пральна машина вартістю 1000 гривень, праску вартістю 133 гривні, електричний водонагрівач вмонтований вартістю 922 гривні 50 копійок, набір меблів для кухні «МЕРКС» вартістю 10800 гривень, електрична духовка вартістю 1484 гривень, витяжка «Турбо» вартістю 1275 гривень, кондиціонер «Наіг» вартістю 1137 гривень 50 копійок, кондиціонер «Наіг» вартістю 1430 гривень, стіл обідній вартістю 810 гривень, 6 стільців вартістю 1706 гривень 40 копійок, пилосос «Делонгі» вартістю 1462 гривень 50 копійок, а всього на суму 33606 гривень 90 копійок. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Частиною 2 цієї статті Сімейного Кодексу України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення . Виходячи з того, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син і розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення його фізичного духовного розвитку є недостатній, суд вважає за можливе при поділі майна збільшити частку відповідачки у спільному майні відповідно до ст. 70 ч. З Сімейного Кодексу України. З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне виділити [PERSON] набір м'якої меблі вартістю 3540 гривень, телевізор «LG» вартістю 1050 гривень, ДВД програвач вартістю 525 гривень, сканер вартістю 296 гривень, посудомийна машина вартістю 1470 гривень, пилосос «LG» вартістю 350 гривень, тостер вартістю 232 гривні, стіл комп'ютерний вартістю 385 гривень, офісне крісло вартістю 585 гривень, телефон вартістю 262 гривні 50 копійок, холодильник вартістю 1650 гривень, мікрохвильова піч вартістю 595 гривень, електрочайник вартістю 238 гривень, пральна машина вартістю 1000 гривень, праску вартістю 133 гривні, а всього на суму 12 311 гривень 50 копійок. Крім того в судовому засіданні встановлено, що відповідачкою в період шлюбу за її особисті кошти придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] . До ст. 57 ч. З Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Вирішуючи питання про поділ майна подружжя - квартири, суд приймає до уваги, що відповідачка, працюючи у відомих фірмах отримувала значні премії за особисті заслуги у проведенні маркетингових проектів, крім того позичала значні кошти у свого батька для придбання цієї квартири та для облаштування квартири, ремонту. Ці кошти повернуті відповідачкою лише у 2007 році , коли вже не перебувала в шлюбі з позивачем. Вказані обставини підтверджуються показами свідків, копіями трудових угод, укладених між ТОВ «ТД Нью Вінд» та відповідачкою, виписками із наказів про виплату премій (а.с.73-98) за період з 1996 по 2000 рік, копіями приходних ордерів про сплату [PERSON] коштів за інвестиційним контрактом (а.с. 104-105), розписками про отримання в борг коштів про 2000 доларів США у свого батька (а.с. 108-109), показами свідка [PERSON], який підтвердив, що надавав кошти своїй доньці для інвестування квартири і отримав борг лише у 2007 році. Будь-яких доказів, що спростовують доводи відповідачки про придбання спірної квартири за рахунок її особистих коштів позивач не надав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] придбана відповідачкою за період шлюбу, але за кошти, що належали особисто відповідачці, а тому згідно вищевказаної норми закону зазначена квартира належить на праві особистої приватної власності відповідачці [PERSON] Щодо вимог позивача про поділ автомобіля, то позивачем не надано доказів того, що даний автомобіль придбавався в період шлюбу. Більш того відповідачкою надані докази того, що кредитні кошти за автомобіль сплачувались відповідачкою після того, як сторони починаючи з квітня 2005 року не вели спільне господарство, про що зазначено в рішенні суду про розірвання шлюбу (а.с. 23). При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні . На підставі наведеного,

Outcome: partial