Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 16.07.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем. 08.01.1996 року у них народився син [PERSON] 24.03.2004 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 03.06.2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Відповідач вихованням сина не займається, матеріальної допомоги не надає, хоча може і повинен надавати. Вона працює в бюджетній сфері та її заробітна плата є фіксованою державою, інших прибутків вона не отримує. Відповідач працює неофіційно. Гроші, потрібні для сплати витрат на навчання дитини, придбання одягу, взуття та інші необхідні витрати, повязані із матеріальним забезпеченням дитини. Самостійно матеріально утримувати дитину вона не в змозі. В звязку з цим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що він не відмовляється від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дитини. Але зазначив, що з урахуванням розміру своїх доходів в змозі надавати щомісячну допомогу в розмірі 1000 грн. Позивачка в попередньому судовому засіданні погодилась з запропонованою відповідачем сумою та не заперечувала проти стягнення з останнього аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. З урахуванням досягнення сторонами згоди в попередньому судовому засіданні щодо предмету спору, суд у відповідності до ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу з ухваленням рішення в попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 16.07.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №366 (а.с.6). 24.03.2004 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом, та вимог закону, з урахуванням досягнення сторонами в судовому засіданні згоди щодо розміру аліментів, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 15.03.2010 року до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави також підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial