Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 січня 2010 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Першотравневій №51 в с. Ковалівка Краснокутського району Харківської області в липні 2006 року, домовившись з гр. [PERSON] про ціну та всі істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив їй 1000 грн., про що та надала позивачеві розписку. [PERSON] пообіцяла нотаріально оформити договір купівлі-продажу після оформлення спадщини, оскільки зазначений житловий будинок з господарськими будівлями належить матері відповідачки [PERSON], яка померла 16 червня 2003 року. Але відповідачка [PERSON] по теперішній час ухиляється від оформлення спадщини та посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі, мотивуючи своїм скрутним становищем. Тому вищезазначені обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом своїх законних прав. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, а саме просив продовжити термін прийняття позовної заяви, який пропустив в звязку зі своєю юридичною необізнаністю, визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Першотравневій №51 в с. Ковалівка Краснокутського району Харківської області та визнати за ним право приватної власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Представник відповідача [PERSON], який діяв за довіреністю, в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] з метою купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Першотравневій №51 в с. Ковалівка Краснокутського району Харківської області 25 липня 2006 року домовився з відповідачкою гр. [PERSON] про ціну та всі істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив їй за будинок кошти в розмірі 1000 грн., що підтверджується наданою в матеріали справи розпискою. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями згідно довідки виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради згідно запису №210 в погосподарській книзі №4 Рябоконівської сільської ради числиться за [PERSON], яка 16 червня 2003 року померла.. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], оскільки в матеріалах справи мається завірена Рябоконівською сільською радою заява гр. [PERSON], згідно якої вона відмовляється від прийняття спадщини та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину доньці спадкодавця [PERSON]. Також з матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, це підтверджено письмовими доказами, розпискою про отримання коштів, але відповідачка [PERSON], не зважаючи на домовленість, ухиляється від його виконання, мотивуючи скрутним матеріальним становищем, а тому дану дію щодо відмови в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу суд розцінює, як дію, яка не залежить від волі відповідача, враховуючи її становище. Відповідно ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо судом встановлено, що він відповідав справжній волі особи, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від її волі. Судом встановлено, що отримання коштів відповідачкою за продаж домоволодіння є свідченням того, що дана особа прийняла на себе певні зобовязання, що підтверджується розпискою про отримання коштів, також даний факт не заперечував в судовому засіданні і представник позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись своєчасно та належним чином. Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, поясненнями сторін, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При таких обставинах суд вважає за можливе поновити строк позивачу для звернення до суду та задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки вони являються законними та обґрунтованими. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved