Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною завою до ПП «Інтермаркет», в якому просить виправити запис про звільнення в трудовій книжці, зобов?язати відповідача видати трудову книжку, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2008 року по березень 2009 року за 148 робочих днів в розмірі 3442,48 грн., стягнути з відповідача середній заробіток за дні вимушеного прогулу ( 106 робочих днів) в розмірі 2465,56 грн.; компенсацію за невикористані щорічні відпустки за період 2008 рік та 2009 рік у розмірі 1000 грн.; моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку до 5210,24 грн., решту позовних вимог залишила без змін, остаточно визначивши позовні вимоги наступним чином: заборгованість по заробітній платі - 3442,48 грн.; середній заробіток - 5210,24 грн.; компенсація за невикористані відпустки - 1000,00 грн.; моральну шкоду - 10\~000,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 15.02.2007 року по 10.10.2008 року працювала офіс-менеджером Харківського представництва приватного підприємства «Інтермаркет». 24.09.2008 року вона направила на ім?я директора ПП «Інтермаркет» заяву про звільнення за угодою сторін, згідно ст.. 36 п.1 КЗпП України на юридичну та фактичну адреси підприємства. Зазначене рішення вона змушена була прийняти у зв?язку з повним переміщенням 18-29.09.2008 року всього товарного запасу продукції, офісної техніки і меблів необхідних для виконання її функціональних обов?язків на склад головний в місто Херсон, небажанням керівництва ПП «Інтермаркет» надати інформацію про статус співробітників Харківського представництва ПП «Інтермаркет» та зміну умов праці, достроковим розірванням договору оренди нежилого приміщення між ПП «Інтермаркет» м.Херсон та асоціацією «Єдність». 14.10.2008 співробітники Харківського представництва ПП «Інтермаркет» направили відповідачу колективне звернення з вимогою звільнити їх, надати копії наказів про звільнення та повний розрахунок, проте відповіді не отримали. 01.11.2008 року та 24.01.2009 року позивач отримала рекомендовані листи від інспектора відділу кадрів ПП «Інтермаркет» з повідомленням про можливе звільнення її за ст.. 40 п.4 КЗпП України «За прогули», а 06.04.2009 року, не зважаючи на приписи про усунення порушень і письмові пояснення позивача, вона отримала листа, в якому відповідач інформував її про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули з 31.03.2009 року згідно наказу № Ім\\к-00017 від 25.03.2009 року. Але на усні та письмові звернення [PERSON] про видачу трудової книжки, вона отримала лист з ПП «Інтермаркет», в якому вказано, що їй відмовлено у видачі трудової книжки з приводу необхідності надання нею письмових гарантій щодо відсутності будь-яких претензій до керівництва ПП «Інтермаркет». До теперішнього часу вона не отримала від відповідача трудову книжку, на її неодноразові звернення відповідач не реагує. Також відповідач не виплатив заробітну плату за період з вересня 2008 року по березень 2009 року, не надані щорічні оплачувані відпустки за 2008 та 2009 роки. Окрім цього [PERSON] також вважає, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає у психічних стражданнях з приводу незаконного звільнення її за прогули, ненаданням відпусток, незаконному утриманні трудової книжки, що позбавило її можливості працевлаштування та забезпечення необхідних потреб її дитини та її самої. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені та збільшені позовні вимоги, надала пояснення відповідно до викладених в позові, просила вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з′явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадить в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] в період з 15.02.2007 року по 10.10.2008 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем ПП «Інтермаркет». 24.09.2008 року [PERSON] направлено на адресу ПП «Інтермаркет» ( фактичну та юридичну) заяву про звільнення її за угодою сторін на підставі ст. 36 КЗпПУ. Проте, як вбачається з копії наказу керівника ПП «Інтермаркет» про припинення трудового договору від 25.03.2009 року № Ім\\К-00017, офіс-менеджер [PERSON] звільнена з 31.03.2009 року за ініціативою власника на підставі ст.. 40 п.4 КзпП України з визначенням підстав звільнення - « за прогули». Матеріалами справи встановлено, що згідно повідомлення територіальної державної інспекції праці Херсонської області від 28.01.2009 року № 21-01-11\\кол-273, виданого на ім?я [PERSON], в результаті перевірки ПП «Інтермаркет» встановлено наступне: на підприємстві відсутні заяви на звільнення від працівників Харківського відділення , на момент перевірки, зокрема [PERSON], перебувала в трудових відносинах з підприємством. Приватне підприємство «Інтермаркет» дійсно факсимільним листом за № 29\\09-01 від 29.09.2008 року розірвало з асоціацією «Єдність» договори оренди нежилих приміщень з 01.10.2008 року в зв?язку з чим працівники, в тому числі і [PERSON], втратили своє робоче місце, інше місце для виконання своїх трудових обов?язків роботодавець не надав, про зміну істотних умов праці за два місяці власник, в особі директора ПП «Інтермаркет» працівників не попередила, чим порушено вимоги ст.. 32 КЗпП України. Таким чином, з 01.10.2008 року працівник перебував в простої з вини роботодавця, 2\\3 тарифної ставки ( окладу) за час простою не нараховувалось та не виплачувалось, чим порушено ст.113 КЗпПУ, заробітна плата за вересень 2008 року виплачена [PERSON] 02.10.2008 року; щорічні відпустки [PERSON] за 2007 рік не надавались, чим порушено вимоги ст.. 74 КЗпП України, трудова книжка працівника [PERSON] знаходиться у відділі кадрів ПП «Інтермаркет» м.Херсон, записи про звільнення відсутні. В зв?язку з виявленими порушеннями державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Херсонській області винесено припис № 21-01-98\\08-08 від 27.01.2009 року щодо усунення в місячний термін зазначених порушень, тобто до 27.02.2009 року і необхідністю письмово проінформувати державного інспектора праці про виконання вимог припису. Згідно постанови № 21-01-98\\58-18 від 11.03.2009 року директор ПП «Інтермаркет» [PERSON] притягнена до адміністративної відповідальності за часткове невиконання припису державного інспектора праці і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Як зазначено ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення робітника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов?язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. На підставі статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити вказане відшкодування якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч.3,4 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган,який розглядає трудовий спір, зобов?язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час затримки. Згідно статті 34 Закону України « Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв?язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. В судовому засіданні судом достовірно встановлено, що відповідач не виплачував [PERSON] ні заробітну плату за період з вересня 2008 року по березень 2009 року, ні середній заробіток за дні вимушених прогулів та у зв?язку із затримкою розрахунку, також не виплатив компенсацію за невикористані відпустки за 2008 та 2009 роки в розмірі 1000,00 грн. Позивач на підтвердження позовних вимог надала відповідні розрахунки, зроблені нею відповідно до чинного законодавства, загальний розмір яких складає - 9652,72 грн. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Оскільки з боку відповідача відсутні жодні заперечення щодо позовних вимог [PERSON], відсутні будь-які довідки про сплату належних [PERSON] грошових виплат, суд вважає змінені позовні вимоги позивача такими, що засновані на законі і підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи викладені в позові обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав і для задоволення вимог про зобов?язання ПП «Інтермаркет» видати [PERSON] оригінал трудової книжки, який всупереч вимогам законодавства, не зважаючи на неодноразові звернення позивачки, припис державної інспекції праці в Херсонській області, не був наданий, визнавши запис в трудовій книжці від 31.03.2009 року в частині підстав звільнення за п.4 статті 40 КЗпП України « за прогули»- таким, що не відповідає чинному законодавству і підлягає зміні на п.1 статті 40 КЗпП України, а саме: « у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці, пов?язаними із скороченням чисельності працівників», що фактично підтверджено вищевикладеними обставинами, які містяться в актах перевірки і свідчать про наявність змін в організації виробництва і праці, а саме розірвання договору оренди приміщення між ПП «Інтермаркет» та Асоціацією «Єдність» в місті Харкові, що потягло скорочення чисельності працівників ПП «Інтермаркет». Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає ствердження позивача про спричинення йому моральної шкоди діями відповідача обґрунтованими, проте розмір спричиненої моральної шкоди позивачем завищений, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000,00 грн. З відповідача , відповідно до ст.88 ЦПК України, також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 148,38 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial