Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

[PERSON] (позивач) у березні 2010 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року з [PERSON] (відповідач) на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача у примусовому порядку неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2009 року по 01.02.2010 року в розмірі 3280 грн. 95 коп. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, пояснив, що за рішенням суду від 18.06.2008 року він сплачував аліменти у 2009 році частинами в червні -1100 грн. та в жовтні - 2000 грн.. Суму пені не визнає, зазначає, що заборгованість по аліментам виникла у звязку зі скрутним матеріальним становищем, а не в звязку з його категоричною відмовою від сплати аліментів. Крім того на теперішній час заборгованості по сплаті аліментів немає. Відповідач посилається на те, що він сплачує аліменти відповідно до рішення суду та приймає участь у додаткових витратах на утримання сина. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2000 року, сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. За рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У даному випадку відповідач не ухилявся від сплати аліментів, у звязку зі скрутним матеріальним становищем в якому він знаходився на той час відповідач сплачував аліменти частково (а.с. 9) та розмір сплачених аліментів за 2008- 2009р.р. був не менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку (а.с.30). Крім того, відповідач приймає участь у додаткових витратах на утримання сина, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами (а.с. 29-36). Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення пені по аліментам необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved