Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

Позивач 03.05.2007 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про поділ земельної ділянки, що є спільним майном подружжя, просив визнати за ним право власності на всю земельну ділянку та стягнути з нього у користь відповідачки грошову компенсацію за &frac12; частину земельної ділянки. Після уточнення позовних вимог 06.07.2007 р. просив провести реальний поділ спірної земельної ділянки, виділивши йому в натурі &frac12; частину площею 0,06 га. Свій позов обґрунтовував тим, що з 09.07.1998 р. перебував з відповідачкою у шлюбі, в якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] народження, та дочка [PERSON], [INFO] народження. 23.04.2003 р. згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу він придбав земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Клузів Тисменицького району, маючи на меті побудувати на ній житловий будинок для сім'ї. У 2004 р. відповідачка виїхала на роботу в Англію, де працює по даний час. Шлюб розірвано згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2007 р. Оскільки відповідачка відмовилась від отримання грошової компенсації за свою половину земельної ділянки, просив виділити йому в натурі &frac12; частину земельної ділянки площею 0,06 га згідно висновку експертизи. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримав і просив його задовольнити. Представники відповідачки в судовому засіданні заявлений позов визнали частково і пояснили, що відповідачка згідна на розподіл спірної земельної ділянки, однак, просить відступити від рівності часток і виділити їй 2/3 частини, що становить 0,08 га, з урахуванням інтересів двох малолітніх дітей. Проти часткового задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.07.1998 р. до 16.04.2007 р. р., коли набрало чинності рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2007 р. про розірвання між ними шлюбу (а.с.74-75). Під час шлюбу сторони придбали земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2003 р. (а.с.3). Державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений на позивача (а.с.44). Вказана земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю подружжя. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 05.03.2008 р. (а.с.41) дійсна ринкова вартість спірної земельної ділянки станом на 01.03.2008 р. становить 160408 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч.3 ст.70 СК України суд може відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити частку майна дружини, якщо з нею проживають неповнолітні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку. Судом встановлено, що позивач належно сплачує аліменти згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 22.05.2007 р. на утримання двох малолітніх дочок сторін, які залишені проживати з матір'ю - відповідачкою по справі; згідно довідки ТзОВ «Станіславська торгова компанія» (а.с.107) із заробітної плати позивача утримуються 33% аліментів, за період з 01.04.2007 р. до 01.08.2008 р. сума нарахованих і утриманих у користь відповідачки аліментів становить 3671,28 грн., заборгованості по аліментних платежах позивач не має. З урахуванням цих обставин, з огляду на те, що відповідачка на даний час офіційно проживає і працює у Великобританії, діти сторін проживають разом з бабусею - [PERSON], суд не вбачає підстав для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі. Спірну земельну ділянку слід розділити між сторонами згідно запропонованого експертом у висновку будівельно-технічної експертизи (а.с.41,45) першого варіанту розподілу. Позивачу слід виділити земельну ділянку площею 0,06 га, що межує на заході (сторона ГА) з ділянкою [PERSON] - 30м, на півночі (по стороні АБ) з ділянкою [PERSON] - 20м, на сході з ділянкою, що виділяється відповідачці - 30м, на півдні (по стороні ВГ) із землями сільської ради (дорогою) - 20м. Відповідачці слід виділити земельну ділянку площею 0,06 га, що межує на заході з ділянкою, що виділяється позивачу - 30м, на півночі (по стороні АБ) з ділянкою [PERSON] - 20м, на сході (сторона БВ) з ділянкою сільської ради - 30м, на півдні (по стороні ВГ) із землями сільської ради (дорогою) - 20м. Запропонований варіант розподілу передбачає заїзди на обидві земельні ділянки з дороги, що розташована на півдні. З обох сторін слід стягнути державне мито в дохід держави за виділену частину земельної ділянки, а саме: з позивача, який при подачі позову сплатив 51 грн., - недоплачену суму 751 грн., а з відповідачки - 802 грн. Суд вважає можливим судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 400 грн. покласти на обидві сторони порівну. Оскільки дану суму сплатив позивач, то з відповідачки слід стягнути у його користь 200 грн. З відповідачки слід також стягнути в користь позивача 1100 грн. понесених ним витрат на правову допомогу та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 68-71 СК України, ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України,

Outcome: approved