overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачі проживаючи за адресою [INFO] заборгували за послуги теплопостачання за період з 01.06.2005р. по 01.10.2009р. складає 4670грн. 23 коп., що підтверджується доданими документами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить, провести заочний розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились про причини своєї неявки не повідомили про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що сторони дійсно знаходяться в фактичних договірних відносинах за якими позивач надає, а відповідач зобовязаний оплачувати послуги з теплопостачання, чого відповідач не зробив в наслідок чого виник борг на вказану суму, яка підлягає стягненню на користь позивача. Із довідки про склад сімї вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно проживають за адресою [INFO] (а.с.18). Згідно довідки про розмір платежів за послуги СП ТОВ „Світловодськпобут борг [PERSON], [PERSON], [PERSON] за послуги теплопостачання станом на 01.10.2009р. складає 4670грн. 23 коп (а.с.3-6). Враховуючи викладене суд вважає за доцільно стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь СП ТОВ „Світловодськпобут борг за спожиту теплову енергію в сумі 4670грн. 23 коп. Стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та 30 грн. на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

До Краснокутського районного суду 17 лютого 2010 року звернулася позивачка [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в шлюбі з 16 жовтня 2008 року, який зареєстрований Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис №8. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, в звязку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в попередньому судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу та пояснила, що відповідач не приділяє уваги сімї, що призвело до її розпаду. На даний час з [PERSON] проживають окремо. Вважає за таких обставин примирення та збереження сімї не можливе. Витрати, повязані з оформленням розірвання шлюбу просить покласти на неї. У попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] згоден на розірвання шлюбу та пояснив, що разом не проживають, не бажають зберегти шлюб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №098284, виданого 16 жовтня 2008 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис №8, сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] не бажає примирення, подальше зберігання шлюбу неможливе. Позивач та відповідач вважають примирення не можливим та просять розірвати шлюб. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя неможливим та за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Витрати, пов'язані з оплатою отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, за сумісною згодою сторін покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду Дзержинського району м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 липня 2000 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського мвського управління юстиції, актовий запис - 732. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, вказавши, що на розірвання шлюбу згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, тобто у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено що сімейні стосунки між сторонами не склалися. Через розбіжності у поглядах на сімейні стосунки і обовязки кожного з подружжя, сторони почали проживати окремо, з того часу не ведуть спільне господарство. При таких обставинах, суд вважає, що збереження сімї неможливо, шлюб сторін підлягає розірванню. Витрати по справі суд накладає на позивача - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Уманське РЕУ-2 звернулось в суд з позовом до [PERSON] про [стягнення заборгованості по оплаті за надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно особового рахунку № 22226 є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги, якому позивач, як виконавець послуг, надав їх у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, п.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний своєчасно вносити щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця на відповідний рахунок виконавця плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам. Не зважаючи на попередження, відповідач добровільно не вживає заходів щодо погашення заборгованості за послуги РЕУ-2, що завдає підприємству ;збитки. Станом на 01 липня 2009 року заборгованість відповідача за надані ;йому позивачем послуги становить 3471,73 грн., яка до цього часу ним не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача - Уманського РЕУ № 2 - [[PERSON], який діє згідно довіреності № 5 від 11 січня 2010 року, позов підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на користь Уманського РЕУ-2 заборгованість за житлового-комунальні послуги в сумі 3471, "73 грн. Та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, причини його неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно особового рахунку № 22226 є споживачем житлово-комунальних послуг, якому позивач, як виконавець послуг, надав їх у повному обсязі. Але [PERSON],не зважаючи на попередження, добровільно не вживає заходів щодо погашення заборгованості за послуги Уманського РЕУ № 2, внаслідок чого станом на 01 липня 2009 року має заборгованість перед Уманським РЕУ № 2 в сумі 3471,73 грн., яка до цього часу ним не відшкодована. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 29.02.2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з лютого 2009 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить суд розірвати шлюб та стягнути з нього аліменти до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В наданий судом термін для примирення, відновлення шлюбних стосунків не відбулось. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 29.02.2008 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO], яка проживає з позивчкою. Враховуючи те, що подружжя тривалий час проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сімю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного Кодексу України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Мешканка села Засулля Недригайлівського району Сумської області [PERSON] звернулася до Недригайлівського районного суду з позовом до мешканця селища Недригайлів Сумської області [PERSON] і до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області про визначення позивачці додаткового строку у 10 днів для подання нею заяви про прийняття спадщини матері [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] померла 30 червня 2009 року, залишивши складений при її житті заповіт на користь позивачки щодо належавшого їй майна, але про існування зазначеного заповіту позивачка дізналася від свого батька [PERSON] лише після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини матері, вважаючи, що зазначену спадщину прийме її батько. Попереднє судове засідання проведено за неявки сторін за умови надіслання ними відповідних заяв про це. а також в умовах наявності заяв відповідачів про визнання позову [PERSON] Згідно вимог ч.І ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Родинність позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON]та [PERSON].. відповідно, як дочки і батьків підтверджуєься свідоцтвом про народження позивачки . Факт смерті [PERSON] 30 червня 2009 року в селищі Недригайлів Сумської області підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БП № 108976. За змістом копії заповіту, належно нотаріально посвідченого 18 березня 1994 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Тому, позивачка [PERSON] є спадкоємицею своєї матері [PERSON] в порядку спадкування як за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, так і за заповітом. Відповідно до ч.І ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Передбачений законом строк для подання заяв про прийняття спадщини [PERSON] скінчився 30 грудня 2009 року. Разом з цим, згідно вимог ч.З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається поважність причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини [PERSON] Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами попереднього судового засідання. Оцінюючи надані позивачкою письмові докази та в умовах визнання відповідачами позову, суд дійшов переконання про достатність у даній справі законних підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи обставини справи, суд вважає належним відповідачем у даній справі відповідача [PERSON], як також спадкоємця [PERSON], а тому вбачає доцільним стягнення саме з даного відповідача судових витрат на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Заявниця [PERSON], зацікавлена особа Відділ реєстрації актів цивільного стану по Лубенському району Лубенського міськрайонного управління юстиції, звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В заяві вказала, що 03.12.1961 року вона зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] Від шлюбу вона має трьох дітей, які н даний час є вже повнолітніми, проживають окремо і мають свої сім'ї. 06.01.178 року її чоловік розділив майно, залишивши її з трьома неповнолітніми дітьми, виїхав до м.Кам"янка Черкаської області і з цієї адреси вона отримувала аліменти на дітей. Пізніше вона отримувала перекази по аліментах з Тюменської області Абатського району м.Абатськ. Після цього аліменти він більше не сплачував і подальше місце його перебування їй не відоме. Вжиті нею заходи щодо пошуку колишнього чоловіка нічого не дали, а в даний час у неї виникла необхідність визнати його безвісно відсутнім, тому вона вимушена була звернутись до суду. Заявниця [PERSON] прохає суд визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану по Лубенському району Лубенського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб ІІ-УР №116282 (а.с.5) заявниця [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] Зі слів заявниці, [PERSON] у січні 1978 року розділивши майно, залишив сім'ю. Згідно довідки Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за №1191/02/-27 від 22.12.2009 року (а.с.6), громадянин [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає. Також, довідка Оріхівської сільсмької ради №836 від 09.12.2009 року підтверджує, що [PERSON] на території Оріхівської сільської ради не зареєстрований та не проживає. Вжиті заявницею заходи щодо пошуків [PERSON] належних результатів не дали. При таких обставинах, суд вважає, що маються підстави для задоволення заяви [PERSON] і визнання громадянина [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до громади про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його матері. Позов, з посиланням на ст. 1272 ЦК України, мотивовано тим, що позивач пропустила строк подачі заяви на прийняття спадщини з причин його хвороби. В судовому засіданні позов було підтримано позивачем. Голова Василівської сільської ради Житомирського району звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Позов визнав. Спір врегульовано. Суд на підставі п.4 ст. 130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення рішення з попереднього судового засідання. Беручи до уваги пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають спадковому праву. З матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2004 року померла мати позивача, [PERSON], яка заповітом призначила своїм спадкоємцем позивача(а.с. 7,10-11). Позивач заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав. За правилами положень ст. 1235 ЦК України позивач відноситься до спадкоємців за заповітом. Статтею 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. З пояснення позивача вбачається, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, тривалий час лікувався. Відповідно до положень ч.З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що строк пропущений позивачем з поважних причин, а тому є підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначили, що 11 вересня 2008 року померла їх матір [PERSON], яка за заповітом призначила спадкоємцями позивачів. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №18 по вул. І.Франка в с. Гадзинка Житомирського району та земельної ділянки розміром 0,59 га. Посилаючись на те, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, просили позов задоволити. В судовому засіданні позов було підтримано позивачами з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130, 174 ЦПК України при визнанні позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2008 року померла мати позивачів [PERSON](а.с.12). За життя [PERSON] була власником житлового будинку №18 по вул. І.Франка в с. Гадзинка Житомирського району, а також земельної ділянки площею 0,59 га та склала заповіт, відповідно до якого спадкоємцями призначила позивачів. Позивачі як спадкоємці за заповітом, від спадщини не відмовлялися. Громада не порушує питання про право на спірний будинок. Разом з тим, при зверненні до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №18 по вул. І.Франка, в с. Гадзинка Житомирського району та земельну ділянку площею 0,59 га, що розташована на території с. Гадзинка у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та розбіжності цільового призначення земельної ділянки в наданих документах. Згідно з записом в погосподарській книзі № 16 спірний будинок рахувався за [PERSON], як за власником, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та довідкою відповідача від 11 січня 2010 р. З долученої до справи державного акту на право власності на землю серії 1-ЖТ №013775 [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,59 га розташованої на території с. Гадзинка Житомирського району. Відповідно до довідки третьої Житомирської державної нотаріальної контори № 1883 від 18.12.2009 року спадкоємцями майна ябедко У.М. є [PERSON] та [PERSON] Право власності може бути встановлено судом. Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач не оспорює право власності позивачів на вказані житловий будинок та земельну ділянку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

23.11.2009 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 01.03.2000 року між нею та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 24-а з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Куйбишева в м. Херсоні. В день укладення договору сторонами виконані усі умови договору. Однак, нотаріально угода посвідчена не була, в вязку з чим [PERSON] просить суд визнати зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку № 24-а з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Куйбишева в м. Херсоні дійсним. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з викладених вище підстав, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом оголошення у пресі, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Представник Херсонської товарної біржі «Ізумруд» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 24-а з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Куйбишева в м. Херсоні. В рахунок укладеного договору купівлі-продажу покупець передала продавцям гроші, а останні в свою чергу передали їй правові документи на будинок. З моменту укладення договору [PERSON] повністю прийняла спірний будинок у власність, право власності на нього зареєструвала в ХБТІ за реєстровим № 827 від 20.03.2000 року. Згідно ст. 47 ЦК України (1963 року) якщо сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося повне або часткове його виконання, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала договір, визнати його дійсним. Оскільки судом встановлено, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу будинку та відбулося повне його виконання, що підтверджується обєктивною сукупністю матеріалів справи, дана позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved