Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

У лютому 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Урожай» про стягнення з відповідача заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 4375 грн. 44 коп., компенсації моральної шкоди в розмірі 15000 грн. 00 коп., а також витрати та правову допомогу у сумі - 1500 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач уточнив вимоги позову, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі - 2625 грн. 44 коп., яка складається з суми 879 грн. 44 коп. - витрачених на придбання ліків, 746 грн. 00 коп. - послуги евакуатора та вартість стоянки автомобіля, 1000 грн. 00 коп. - правова допомога в кримінальному процесі, інші вимоги залишилися не змінними. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 08.05.2007 року, близько о 23 год. 30 хв. в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, при якій водій [PERSON], керуючи автомобілем «КАМАЗ 53102», державний номер [NUMBER] з причепом «НЕФАЗ 8560», державний номер ВЕ 31-45 XX, що належить ПП «Урожай», рухався по вул. Пушкінській з боку по вул. Велика Морська в напрямку вул. Адміральській і в районі перехрестя з вул. Нікольською, виконуючи маневр повороту ліворуч порушив п.п. 1.3., 10.1, 10.4, 11.1, 12.1, 16.6 ПДР України, в результаті чого транспортний засіб [PERSON] отримав технічні ушкодження а сам отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Оскільки відповідач матеріальну шкоду на відновлення транспортного засобу виплатив, [PERSON] просить про стягнення шкоди пов'язаної з лікуванням, та транспортуванням транспортного засобу а також моральну шкоду, яку відповідач у добровільному порядку не виплатив. Представник відповідача позов визнала частково в частині витрат позивачем на лікування в сумі 879 грн. 44 коп., в іншій частині вимог просила суд позивачу відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив про розгляд справи у відсугність третьої особи, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача позивача та представника відповідача, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається що 08 травня 2007 року, близько 23 год. 30 хв. в. м. Миколаєв, водій [PERSON], керуючи технічно мправнм автомобілем марки "КАМАЗ 53102», державний номер ВЕ 67-99 А І з причепом "НЕФАЗ 8560", державний номер ВЕ 31-45 XX, здійснюючі рух в темну пору доби. при достатній видимості по сухій асфальтованій проїздній частині вул. Пушкінської. зі сторони вул. [PERSON] в напрямку вул. Адміральської. в крайньому лівому ряді зі швидкістю близько 25 км/год. Позивач в цей час у зустрічному напрямку рухався по вул. Пушкінській на автомобілі «Тайота-Каріна-2», державний номерний знак [NUMBER], зі швидкістю близько 60 км/год. Водій [PERSON] рухаючись по проїзній частині вул. Пушкінської та наближаючись до регульованого світлофорним обєктом перехрестя з вул. Нікольської перед початком повороту вліво не впевнився в безпеці виконання маневру не вірно зорієнтувався в дані дорожній обстановці, не пропустив автомобіль позивача, що внаслідок таких дій сталось зіткнення, про що складено протокол про адміністративне правопорушення відповідачем п.п 1.3, 10.1, 10.4, 11.1, 12.1, 16.6 Правил дорожнього руху (ПДР). Також в результаті цієї пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних ушиблених і різаних ран області голови, обличчя, забою головного мозку з вираженим вегето-судинним синдромом, ссадин та ран на грудях та руках, рани в області лівого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2008 року [PERSON] свою вину визнав повністю, кримінальну справу закрито внаслідок акту амністії. Постанова набрала чинності, не скасована. На підставі ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена, тому доказуванню підлягає лише розмір завданої матеріальної шкоди. Згідно розписки від 11 травня 2007 року [PERSON] отримав від [PERSON] 11000 грн. 00 коп. на ремонт пошкодженого автомобіля «Тайота-Каріна-2», що належить позивачу на праві приватної власності, але інші відшкодування матеріальної шкоди здійсненні не були. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником підчас виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди") не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Факт знаходження [PERSON] в трудових відносинах з ПП «Урожай» ніким не оспорювався. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписи статей 1166, 1187 ЦК України встановлюють, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови "Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 р. N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 2625 грн. 44 коп., яка складається з: суми 879 грн. 44 коп. - затраченої на придбання ліків, 746 грн. 00 коп. - послуги евакуатора та вартість стоянки автомобіля, 1000 грн. 00 коп. - правова допомога в кримінальному процесі, що підтверджується відповідними квитанціями наявними в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім, того відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванні при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювана; наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Констатуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач має нести відповідальність за спричинення позивачеві моральної шкоди, що складається, отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягнуло тривалий розлад здоровя, стрес, нервові переживання, вимушено змінився ритм життя позивача та відстоюванням у суді своїх законних прав та інтересів, які охороняються законом, що стало результатом душевних страждань, які зазнав позивач. При цьому суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку що з ПП «Урожай» на користь позивача слід стягнути відшкодування моральної (немайнової шкоди) в розмірі 2000 грн. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. 00 коп. та на користь держави судовий збір у сумі 61 грн. 25 коп., а також на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області витрати на інформаційно-технічний розгляд справи у розмірі - 120 грн. 00 коп.

Outcome: partial