Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом,зазначали,що 10.01.2008 року померла їх мати [PERSON] Василівна.Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № 20 по вул.Щорса в с.М.Мошківці Андрушівського району Житомирської області.Спадкоємцями за заповітом від 28.01.1997 року є позивачі,які прийняли спадщину в частині іншого спадкового майна,земельних ділянок,отримавши в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом.Але вони не можуть реалізувати свої спадкові права на вищезгаданий будинок,оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи,яких не було виготовлене ще за життя власника (спадкодавця). Просили визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному на будинок № 20 по вул.Щорса в с.М.Мошківці Андрушівського району Житомирської області, як на спадщину за заповітом. В судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі,обгрунтувавши його наведеними в позові обставинами. Відповідач в судове засідання не з'явився,направивши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, вказував,що позов визнає,проти задоволення не заперечує. Вислухавши позивачаів,дослідивши матеріали справи,суд встановив: 10.01.2008 року померла [PERSON] (а. с. 5) ,-після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 20 по вул.Щорса в с.М.Мошківці Андрушівського району Житомирської області (а.с.8); спадкоємцями за заповітом є позивачі (а.с.4),які прийняли спадщину в частині іншого спадкового майна - земельних ділянок,отримавши в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.б,7).Позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права на вищезгаданий будинок,так як на нього відсутні правовстановлюючі документи. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.І ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380, 1216,1220,1222,1269 ЦК України, ст . З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові праза на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами що набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майка,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивачі позбавлені можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає, шє спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ». Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким, що прийняв спадщину. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачами право власності в рівних частках ка жилий будинок за № 20 по вул.Щорса в с.М.Мошківці Андрушівського району Житомирської обдаєте. Враховуючи клопотання позивачів суд понесені ними при подачі позову судові витрати на їх користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved