Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Сведбанк» [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь борг за кредитом, пеню та відсотки за повернення кредиту в загальній сумі 6839,79 грн., а також стягнути на їхню користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявилися хоча про час та місце розгляд справи були належним чином повідомлені. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 1602/0607/50-125 відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 5000 гривень зі строком користування до 13.02.2010 року. Згідно з умовами договору, [PERSON] зобовязувалася належним чином виконувати взяті на себе зобовязання. [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання передбачені пунктом 7.1 кредитного договору № 1602/0607/50-125 від 13.02.2007 року передбачено, що при порушенні строків здійснення ануїтет них платежів позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 6839,79 грн., що складається з суми боргу та з суми нарахованих відсотків нарахованих згідно кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із положень частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79, ст. 88 ЦПК України, до судових витрат віднесені затрати на сплату судового збору, послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В судовому засіданні позивачем надано квитанції №635-5 та №635-6 від 24.06.2009 року про затрати на сплату судового збору в сумі 68,39 грн., послуг за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved