Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів завдатку і додаткової суми в розмірі 61600 гривен , в якому зазначив , що відповідач запропонував купити у нього будинок № 10 по вул. Буревісника в м. Запоріжжі за 88 тисяч євро, з чим [PERSON] погодився , і в якості завдатку на вимогу відповідача передав останньому 4 тисячі доларів США, які мали увійти до вартості будинку при остаточному розрахунку за будинок і підписанні всіх необхідних документів у нотаріуса. 30 травня 2008 року позивач передав відповідачу в якості завдатку 4 тисячі доларів США, про що [PERSON] особисто написав та передав [PERSON] розписку. В свою чергу відповідач повинен був підготувати усі необхідні документи і надати їх нотаріусу, при цьому сторони мали провести розрахунок до 15 липня 2008 року та укласти нотаріально посвідчений договір. Проте у встановлений строк [PERSON] не зміг виконати свої зобов»язання. На прохання позивача усунути причини, які перешкоджають оформленню відповідної документації , реакції з боку відповідача не надійшло. [PERSON] в свою чергу почав вимагати повернення завдатку , так як [PERSON] порушив зобов»язання щодо продажу будинку № 10 по вул. Буревісника в м. Запоріжжі. В зв»язку з порушенням зобов»язань позивач вважає за доцільне вимагати повернення суми завдатку в розмірі 4 тисячі доларів США і таку ж суму додатково , а всього 8 тисяч доларів США. Згідно довідки Управління Національного банку України в Запорізькій області станом на 10.02.2009 року, встановлений Національним банком України офіційний курс гривні за 100 доларів США складає 770 гривен, відповідно 1 долар США дорівнює 7 гривен 70 копійок. Отже, сума, яку просить стягнути позивач з [PERSON] складає 61600 гривен. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У судовому засіданні позивач підтримав позов і просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник проти позову заперечували, зазначивши, що суму завдатку не отримували, просили у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи і пояснень позивача та відповідача вбачається, що сторони у справі мали намір у майбутньому у строк до 30.05.2008 р. укласти договір купівлі-продажу жилого будинку № 10 по вул. Буревісника у м. Запоріжжі, в зв»язку з чим покупцем вказаного будинку в рахунок загальної вартості будинку, яка за домовленістю сторін складала 88\~000 євро, було передано продавцю 4\~000 доларів США, про що останній написав розписку, яку до суду надав позивач в оригіналі. Проти факту написання розписки, справжності підпису на розписці відповідач не заперечував. Водночас заперечення відповідача в частині неприйняття від позивача вказаної суми задатку суд вважає правильними, оскільки дійсно відповідач у справі отримав від позивача аванс, а не задаток, про що власноручно і зазначив у розписці. Отже, суд вважає, що передана позивачем відповідачу сума грошей у розмірі 4000 доларів США є авансом, а не задатком, що узгоджується з вимогами ст. 570 ЦК України. Оскільки основний договір купівлі-продажу будинку не був укладений, то відповідач утримував гроші позивача без достатньої правової підстави, тому до правовідносин, що склалися між сторонами слід застосувати вимоги ст. 1212 ЦК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 30\~800 грн., що еквівалентно 4\~000 доларів США . Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд вважає, що до правовідносин сторін слід за аналогією застосувати ст. 533 ЦК України, відповідно до якої, грошове зобов»язання має бути виконано у гривнях. В зв»язку з тим, що суд дійшов до висновку, що за правовою природою передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, то підстави для застосування ст. 571 ЦК України відсутні, а у вимогах щодо стягнення з відповідача додаткової суми слід відмовити. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам і витрати, понесені позивачем по оплаті держмита в сумі 308 грн . та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 15 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial