Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до кредитної спілки Гаранта про стягнення грошових коштів, зазначивши в обгрунтування позову, що 07.10.2005 року між нею та КС Гаранта було укладено договір № 13/05 по залученню вкладів на депозит. Відповідно до пункту 1.1 предметом договору є внесення Клієнтом та прийняття Установою грошових коштів, далі вкладу, у сумі та на строк, визначені Сторонами, з зобов»язанням виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п. 1.2 договору Клієнт вносить, а Установа приймає вклад в сумі 4\~000 грн. на депозитний рахунок протягом трьох робочих днів з моменту підписання договору, відповідно до п. 1.3 договору за використання грошових коштів, розміщених Клієнтом на депозитному рахунку, Установа виплачує Клієнту проценти в розмірі 30% річних. Відповідно до п. 3.1 договір набирає чинності від дня його підписання і діє протягом 12 місяців з моменту розміщення вкладу до 08 листопада 2006 року. На виконання умов договору нею 28.07.2008 року було внесено до каси кредитної спілки «Гаранта» чотири тисячі гривень. Відповідно до п. 2.3.2 даного Договору установа зобов»язана не пізніше дня закінчення строку дії Договору (або у випадку його припинення) або на письмову вимогу Клієнта повернути грошові кошти і нараховані за вкладом проценти Клієнту з урахуванням умов договору. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача із заявою про повернення коштів та процентів. Вказані заяви отримані відповідачем 25.11.2009 року, 04.12.2009 року та в лютому 2010 року, однак відповіді не отримано. Оскільки, відповідач не виконав умов договору, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 4 000 грн., проценти відповідно до умов договору та 3% річних, що складає 897,02 грн. і покласти судові витрати на відповідача. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання, причини не явки суду не відомі, у звязку з чим суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні позивачка не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обгрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 жовтня 2005 року між [PERSON] та кредитною спілкою Гаранта було укладено договір № 13/05 по залученню вкладів на депозит, відповідно до пункту 1.1 предметом договору є внесення Клієнтом та прийняття Установою грошових коштів, далі вкладу, у сумі та на строк, визначені Сторонами, з зобов»язанням виплачувати Клієнту суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п. 1.2 договору Клієнт вносить, а Установа приймає вклад в сумі 4\~000 грн. на депозитний рахунок протягом трьох робочих днів з моменту підписання договору, відповідно до п. 1.3 договору за використання грошових коштів, розміщених Клієнтом на депозитному рахунку, Установа виплачує Клієнту проценти в розмірі 30% річних. Відповідно до п. 3.1 договір набирає чинності від дня його підписання і діє протягом трьох місяців з моменту розміщення вкладу до 08 листопада 2006 року. Відповідно до умов Договору грошові кошти, які прийняла кредитна спілка „Гаранта були внесені позивачкою в касу спілки. Судом також встановлено, що між сторонами, а саме позивачкою [PERSON] та відповідачем по справі кредитною спілкою „Гаранта існували договірні відносини, при цьому взаємні зобовязання сторін були прямо визначені положеннями договору № 13/05 про залучення вкладів на депозит, п. 2.3.2 передбачає обов»язок Установи не пізніше дня закінчення строку дії договору (або у випадку його дострокового припинення) або на письмову вимогу клієнта повернути грошові кошти вкладу і нараховані за вкладом проценти. В зв»язку із закінченням терміну дії договору, позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача про повернення їй грошових коштів: 25.11.2009 року, 04.12.2009 року та 15.02.2010 року, але письмової відповіді не отримала. Відповідач кредитна спілка „Гаранта умови укладеного з позивачкою договору не виконує, з нарахованими в порядку п.1.3 Договору відсотками вкладнику позивачу по справі не повернуто, що, на думку суду, є безпідставним, виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, при цьому взаємні зобовязання сторін були прямо визначені положеннями договору № 13/05 по залученню вкладів на депозит від 07 жовтня 2005 року. За загальними умовами виконання зобовязань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність застосування до даних правовідносин положень статтей 1058, 1060, 1061 ЦК України, відповідно до яких відмова відповідача від видачі грошового вкладу на вимогу вкладника - позивачки по справі [PERSON] є незаконною, враховуючи також, що дії відповідача суперечать діючому цивільному законодавству, умовам, укладеного між [PERSON] та кредитною спілкою „Гаранта договору по залученню вкладу на депозит, та порушують права позивачки, в тому числі, як власника, вільно користуватися і розпоряджатися обєктом права приватної власності, а саме: належними позивачці грошовими коштами, в звязку з чим, з урахуванням вимог ст.16 ЦК України, права позивача підлягають поновленню у судовому порядку шляхом стягнення з кредитної спілки „Гаранта на користь позивачки внеску в розмірі 4 000 грн. 00 коп., а також відсотків за користування внеском відповідно до п.1.3 даного договору. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а норми ст. 625 ЦК України визначають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов договору проценти за користування вкладами становлять 30% річних, а 3% по договору № 1/05 від 07.15.2005 року становить із розрахунку суми боргу станом на 19.04.2010 року - 897,02 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial