Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

20.02.2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму боргу за борговою розпискою, в розмірі 196000 грн. витрати. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.08.2004 року, на прохання відповідача, він позичив [PERSON] грошову суму в розмірі 40000 доларів СІНА строком до 31.10.2006 року. На той час гроші йому були потрібні на придбання вантажного автомобілю та причепа до нього. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] власноручно склав письмову розписку у простій формі. Незабаром відповідач придбав вантажний автомобіль марки FREIGHTLINER, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER] та причеп- рефрижиратор БАРА, державний номер АХ 4916 XX. На теперішній час відповідач частково повернув йому суму боргу, а саме: 10.06.2007 року суму в розмірі 10000 доларів США; у січні 2008 року суму в розмірі 35000 грн. Остаток боргу за його домовленістю з відповідачем, становить 196000 гри. Але, ні у встановлений строк, ні до теперішнього часу відповідач залишок суми боргу не повернув, на його вимоги повернути повністю всю суму - відмовляється, мотивуючи скрутним матеріальним становищем. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує боргові зобов'язання, суму боргу не повертає, він вимушений звернутися з даним позовом до суду. На судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обгрунтування, суд вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 28.08.2004 року позивач [PERSON], на прохання відповідача [PERSON], позичив йому грошову суму в розмірі 40000 доларів США строком до 31.10.2006 року. На той час гроші відповідачу були потрібні для придбання вантажного автомобілю та причепа до нього. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] власноручно склав письмову розписку у простій формі, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Незабаром відповідач придбав вантажний автомобіль марки FREIGHTLINER , 2000 року випуску, державний номер [NUMBER] та причеп-рефрижиратор DAPA, державний номер АХ 4916 XX. Відповідач частково виконав зобов'язання за договором позики та частково повернув позивачу суму боргу, а саме: 10.06.2007 року суму в розмірі 10000 доларів США, що підтверджується відповідною письмовою розпискою, копію якої долучено до матеріалів справи; у січні 2008 року повернув суму в розмірі 35000 грн. Остаток боргу за усною домовленістю між позивачем та відповідачем, став становити 196000 грн. Але, ні у встановлений строк, ні до теперішнього часу відповідач залишок суми борту не повернув, на вимоги позивача повернути повністю всю суму - відмовлявся, мотивуючи скрутним матеріальним становищем. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). На підставі викладеного,

Outcome: approved