Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.05.2005 р. на імя [PERSON] та визнати за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] право власності на ? частину спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого, 12.04.1998 р.. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с.64-67) та просив встановити факт родинних відносин між [PERSON] її батьком [PERSON] та дідусем [PERSON], визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину спадкового майна, що складається з житлового будинку, розташованого в с. Усатове, вул. Ломана, 28, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 12.01.1998 р.. Свої вимоги мотивує тим, що він є опікуном не повнолітнього [PERSON], [INFO], його мати [PERSON] (померла 6.11.2008 року) була спадкоємицею за законом після смерті дідуся [PERSON], померлого 12.01.1998 р., але з заявою про прийняття спадщини вона до нотаріальної контори не зверталась оскільки до 2002 р. знаходилась в місцях позбавлення волі, а після звільнення хворіла та не мала коштів для оплати витрат, повязаних з подачею заяви до нотаріальної контори. Позивач вважає, що її син [PERSON] як правнук померлого має право в силу ч.1 ст. 1266 ЦК України ( в редакції 2004 року) на ? частину спадкового майна - житлового будинку, який залишився після смерті [PERSON], померлого 12.01.1998 року, а тому просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.05.2005 р. Біляївською державною нотаріальною конторою відповідачу [PERSON] В судовому засіданні позивач на позові наполягав. При цьому він та його представник пояснили, що [PERSON] мала право на спадщину, що залишилась після смерті діда [PERSON] замість свого батька [PERSON], який помер раніше 23.07.1995 р.. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись з заявою до нотаріальної контори не повідомили про це нотаріуса. До дня смерті 6.11.2008 р. [PERSON] проживала у спадковому будинку, але спадщину не прийняла в установленому законом порядку, так як протягом декількох років перебувала в увязненні, а потім хворіла, знаходилась в скрутному матеріальному становищі. В судовому засіданні відповідач [PERSON], його представник та представник відповідачки [PERSON] [PERSON] визнали позов частково. Не заперечують проти встановлення факту родинних відносин між [PERSON] її батьком [PERSON] та дідусем [PERSON], але вважають, що оскільки [PERSON] маючи можливість не прийняла спадщину після смерті діда [PERSON], а її син [PERSON] не є спадкоємцем, то він не має права на спадкування після смерті прадіда за правом представлення. Представник Усатівської сільської ради в судовому засіданні погодилась з позовом та вважає, що неповнолітній [PERSON] має право не тільки на проживання в спадковому будинку, але й на одержання у власність його частини. Представник Біляївської державної нотаріальної контори неодноразово в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши сторони, представника 3-ої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.01.1998 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться в с. Усатово, Біляївського району , вул. Ломана, 28. Як спадкоємці І-ї черги мали право на спадщину його діти [PERSON] та [PERSON], але [PERSON] помер раніше 23.07.1995 р. (а.с.35). Згідно ч.2 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року) онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини не має в живих того з їхніх батьків, який був би спадкоємцем. Таким чином, замість [PERSON] мали право на спадкування після смерті діда його онуки ( діти [PERSON]І.) [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в липні 1998 р. (а.с.31), але до цього часу свідоцтва про право власності на спадкове майно не одержала. 18.05.2005 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво №1-2273 про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, який знаходиться в с. Усатово, вул. Ломана, 28 (а.с.22). [PERSON] з заявою до нотаріальної контори не зверталась, в судовому порядку не ставила питання про встановлення факту прийняття спадщини або про продовження строку для прийняття спадщини, а 8.11.2008 р. померла (а.с.17). Таким чином вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Позивач вважає, що замість неї має право на спадщину правнук спадкодавця неповнолітній [PERSON] [INFO] ( син померлої) Але суд вважає, що посилання позивача на положення ч.1 ст. 1266 ЦК України ( в редакції 2004 року) є безпідставними оскільки на момент смерті спадкодавця була жива спадкоємиця І-ої черги [PERSON], яка спадщину не прийняла, а тому [PERSON] не є спадкоємцем за правом представлення. В звязку з цим до [PERSON] не можуть бути застосовані і положення ч.3 ст. 1268 ЦК України ( в редакції 2004 р.) Таким чином суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.44) видано [PERSON], як спадкоємцю І-ої черги після смерті [PERSON], померлого 12.01.1998 р. на законних підставах, а тому підстав для визнання його недійсним не має. Враховуючи те, що факт родинних відносин між [PERSON] її батьком [PERSON] та дідом [PERSON] не оспорюється відповідачами та підтверджується наданими позивачем доказами (а.с.14.15, 37) суд вважає, що в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: partial