Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на наступне. В будинковолодінні, що знаходиться по вул.Царинська, 13 в с.Панка Сторожинецького району станом на 15.04.1991р. були зареєстровані членами двору та проживали позивач, її та відповідачів батьки - [PERSON] та [PERSON] Оскільки це будинковолодіння відносилось до категорії колгоспних дворів, тому воно належало вказаним особам на праві спільної сумісної власності, а саме по 1\\3 частині будинковолодіння кожному. Але право власності зареєстроване не було. 09.07.1991р. помер [PERSON], в результаті чого відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння. [PERSON] на момент смерті спадкодавця проживала з ним у будинковолодінні, а отже спадщину приняла. Але право власності знову зареєстроване не було. Крім того [PERSON] належало 3 земельні ділянки розміром 0,2416 га та 0,2160 га, на які були виготовлені державні акти серії ЯЕ №352300 та серії ЯЕ №351301 відповідно, але які за життя [PERSON] не отримала. 29.11.2004р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON] всє своє майно. 30.07.2008р. [PERSON] померла., внаслідок чого відкрилась спадщина на все її майно. Позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини. І вже будучи власником 1/3 ідеальної частини будинковолодіння, стала власником всього будинковолодіння, що по вул.Царинська, 13 в с.Панка Сторожинецького району. І крім того стала власником належних спадкодавцю земельних ділянок. Інших претендентів на спадщину немає. Оскільки право власності на зазначене майно спадкодавцем за життя зареєстроване не було, позивач просить визнати за нею право власноті на все будинковолодіння, що по вул.Царинська,13 в с.Панка Сторожинецького району та на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, повністю підтвердивши викладені обставини. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності позовні вимоги визнають. Суд, заслухавши думку представника позивача, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наданих документів, та ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що будинковолодіння, яке знаходиться по вул.Царинська,13 в с.Панка Сторожинецького району складається з: житлового будинку літ. «А-І», ганку літ. «а», сараїв літ. «Б, В, Г, Д», підвалу з входом літ. «Пд вх/п», фундаменту під літню кухню «Ф-т», фундаменту під сарай літ. «Ф-т1», криниці №1. Вказане підтверджується копією технічного паспорту на будинок. Згідно довідки від 04.01.2010р. виконкому Панківської сільської ради Сторожинецького району це будинковолодіння відносилось до категорії колгоспних дворів. І станом на 15.04.1991 р. в ньому були зареєстровані членами двору та проживали позивач - [PERSON], її та відповідачів батьки - [PERSON] та [PERSON] Тому це будинковолодіння, відповідно до ст..120 ЦК України (в редакції 1963р.), належало їм на праві спільної сумісної власності, а саме по 1/3 ідеальній частині будинковолодіння кожному. Але право власності зареєстроване не було. 09.07.1998р. помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про його смерть. В результаті його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на належну йому 1/3 частину зазначеного будинковолодіння. Його дружина [PERSON] на момент смерті спадкодавця проживала у спадковому будинковолодінні, а тому вважається такою, що вступила в управління спадковим майном, і отже вона спадщину прийняла. Після прийняття спадщини їй стало належати 2/3 частини спірного будинковолодіння. Але право власності на нього знову не було зареєстроване. [PERSON] належало ще дві земельні ділянки в с.Панка Сторожинецького району розміром 0,2416 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2160 га для ведення особистого селянського господарства, на які було виготовлено Державні акти серії ЯЕ №352300 та серії ЯЕ №352301 відповідно. Але згідно довідки №1314 від 18.11.2009р. вказані Державні акти не є зареєстровані у звязку зі смертю власника. 29.11.2004р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON] все своє майно, що підтверджується копією заповіту. Заповіт не змінювався, не скасовувався та іншого змісту не складався. 30.07.2008р. [PERSON] померла., що підтверджується копією Свідоцтва про її смерть. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на все її майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Оскільки відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, тому позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, що підтверджується довідкою №663/01-14 від 18.11.2009р. Сторожинецької державної нотаріальної контори. Тобто позивач є такою, що спадщину прийняла. І оскільки відповідачі будучи дітьми [PERSON] на спадкове майно не претендують, суд знаходить, що вимога позивача про визнання за нею права власності на все будинковолодіння, що знаходиться по вул.Царинська,14 в с.Ропча Сторожинецького району. Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається зі ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Із заповіту [PERSON] від 29.11.2004р. (а.с.7) вбачається, що померла заповіла позивачу все своє майно. Таким чином, на думку суду, до позивача як спадкоємця за заповітом може перейти все майно, яке належало померлій [PERSON] на праві власності. Згідно положень ст..125 ЗК України право власності на земельні ділянки виникає з моменту реєстрації цього права. Як слідує із листа держкомзему у Сторожинецькому районі за №1214 від 18.11.2009р. (а.с.30) державні акти не зареєстровані у звязку зі смертю власника землі. З копій державних актів серії ЯЕ №352300 (а.с.19) та серії ЯЕ №352301 (а.с.20) вбачається, що в них відсутні реєстраційні номера, тобто право власності в Книзі записів реєстрації державних актів на землю не зареєстровано, а тому, відповідно, позивач не може успадкувати те право, яке не належить спадкодавцю. Таким чином, на думку суду, у задоволенні позивних вимог щодо визнання права власності за позивачем на земельні ділянки слід відмовити за безпідставністю цих позовних вимог. Виходячи з викладеного, на підставі ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1218, 1223, 1225 ЦК України, ст.125 ЗК України, та

Outcome: partial