Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

16 квітня 2009 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В поданій до суду заяві посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO], який знаходиться на балансі ГЖЕД № 7. Позивачем надані відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які вони споживали, але не сплачували за послуги в повному обсязі, станом на 01.01.2009 року утворилася заборгованість в сумі 918 грн. 95 коп., які позивач в поданій до суду заяві просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги до відповідача [PERSON], посилаючись на викладені в заяві обставини, від позовних вимог до відповідача [PERSON] відмовилася, відмова від позовних вимог до [PERSON] прийнята судом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала. Пояснила, що хоча і є власником квартири [ADDRESS], але в ній не проживає, послуги ГЖЕД № 7 не отримувала, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також вважає, що позивачем пропущено термін позовної давності, просила суд застосувати наслідки пропуску позивачем термінів позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В судовому засіданні встановлено та не оспорювалося відповідачем, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 вересня 1999 року є власником [ADDRESS]. Також судом встановлено, що будинок № 14 по вул. Зіньківська в м. Полтаві знаходиться на балансі ГЖЕД № 7. Відповідно до ст.10 Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], будучи власником [ADDRESS], за період з січня 2006 року по 01 лютого 2009 роки кошти на користь ГЖЕД № 7 не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 918 грн. 59 коп. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розшифровку суми заборгованості відповідача. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідач [PERSON] як поданих до суду заявах так і в судовому засіданні посилалася на пропуск позивачем термінів позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за послуги ГЖЕД № 7 підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в межах термінів позовної давності в розмірі 865 грн. 85 коп. Посилання позивача та не, що послуги ГЖЕД № 7 не отримувала судом оцінюється критично. Як встановлено судом, незважаючи на відсутність між сторонами письмового договору, фактично між сторонами склалися договірні відносини, позивачем послуги надавалися, а відповідач їх споживала. Посилання [PERSON] на те, що зверталася до ГЖЕД № 7 в проханням не надавати послуги в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Також з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь держави державне мито за розгляд справи в суді в розмірі 51 грн. та на користь позивача сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

Outcome: partial