overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

20.11.2009 року КП «КЦЄЗ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по участі у витратах з утримання будинку та при будинкової території, посилаючись на те, що в приватизованій квартирі №20 в будинку №29 на м-ні «Шахтарський» в м. Красноармійську зареєстрований відповідач [PERSON], на імя якого відкритий особистий рахунок. Відповідач користується квартирою та всіма послугами, наданими позивачем, але з жовтня 2006 року платежі на утримання будинку і при будинкової території не здійснює, незважаючи на попередження КП КЦЄЗ в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 1155,33 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована і проживає у приватизованій квартирі №20 в будинку №29 на м-ні «Шахтарський» в м. Красноармійську Донецької області (а.с.7), особистий рахунок № 32730 відкритий на імя [PERSON] (а.с.8,9). Згідно п.п.4,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затв. Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 «власник житла за рахунок власних коштів оплачує усі витрати, повязані з утриманням будинку і прибудинкової території» і «власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на розрахунковий рахунок власника будинку платежі за обслуговування і ремонт», також відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, що також передбачено ст.151 ЖК України. В порушення чинного законодавства, відповідач користується всіма послугами, наданими КП «КЦЄЗ», однак платежі за надані послуги, незважаючи на попередження КП «КЦЄЗ» (а.с.6) не проводить, тому сума його заборгованості згідно особистого рахунку з жовтня 2006 року складає 1155,33 грн. (а.с.8). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову КП КЦЄЗ і стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1155,33грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути державне мито в розмірі 51грн. на користь держави та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., які були понесенні при наданні позову до суду (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

20.11.2009 року КП «КЦЄЗ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по участі у витратах з утримання будинку та при будинкової території, посилаючись на те, що в приватизованій квартирі №23в будинку №24 на м-ні «Южний» в м.Красноармійську зареєстрована відповідач [PERSON], на імя якої відкритий особистий рахунок. Відповідач користується квартирою та всіма послугами, наданими позивачем, але з жовтня 2006 року платежі на утримання будинку і при будинкової території не здійснює, незважаючи на попередження КП КЦЄЗ в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 1177,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON]А зареєстрована і проживає у приватизованій квартирі №23 в будинку №24 на м-ні «Южний» в м. Красноармійську Донецької області (а.с.6), особистий рахунок № 3153 відкритий на імя [PERSON] (а.с.8,9). Згідно п.п.4,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затв. Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 «власник житла за рахунок власних коштів оплачує усі витрати, повязані з утриманням будинку і прибудинкової території» і «власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на розрахунковий рахунок власника будинку платежі за обслуговування і ремонт», також відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, що також передбачено ст.151 ЖК України. В порушення чинного законодавства, відповідач користується всіма послугами, наданими КП «КЦЄЗ», однак платежі за надані послуги, незважаючи на попередження КП «КЦЄЗ» (а.с.7) не проводить, тому сума його заборгованості згідно особистого рахунку з жовтня 2006 року складає 1177,41 грн. (а.с.8). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову КП КЦЄЗ і стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1177,41грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути державне мито в розмірі 51грн. на користь держави та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., які були понесенні при наданні позову до суду (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

20.11.2009 року КП «КЦЄЗ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по участі у витратах з утримання будинку та при будинкової території, посилаючись на те, що в приватизованій квартирі №41 в будинку №26Б на м-ні «Шахтарський» в м. Красноармійську зареєстрований відповідач [PERSON]Є, на імя якого відкритий особистий рахунок. Відповідач користується квартирою та всіма послугами, наданими позивачем, але з жовтня 2006 року платежі на утримання будинку і при будинкової території не здійснює, незважаючи на попередження КП КЦЄЗ в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 3243,87 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає у приватизованій квартирі №41 в будинку №26Б на м-ні «Шахтарський» в м. Красноармійську Донецької області (а.с.6), особистий рахунок № 35518 відкритий на імя [PERSON] (а.с.8,9). Згідно п.п.4,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затв. Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 «власник житла за рахунок власних коштів оплачує усі витрати, повязані з утриманням будинку і прибудинкової території» і «власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на розрахунковий рахунок власника будинку платежі за обслуговування і ремонт», також відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, що також передбачено ст.151 ЖК України. В порушення чинного законодавства, відповідач користується всіма послугами, наданими КП «КЦЄЗ», однак платежі за надані послуги, незважаючи на попередження КП «КЦЄЗ» (а.с.7) не проводить, тому сума його заборгованості згідно особистого рахунку з жовтня 2006 року складає 3243,87 грн. (а.с.8). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову КП КЦЄЗ і стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 3243,87грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути державне мито в розмірі 51грн. на користь держави та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., які були понесенні при наданні позову до суду (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

2грудня 2009 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі Ул частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем в ступила до шлюбу 26 липня 2008 року. Від подружнього, життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач проживає окремо, дитину, яка знаходиться на повному утриманні позивачки, матеріально не забезпечує. Інших платежів аліментарного характеру у відповідача не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом. В судовому засідання позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року у виконавчому комітеті Річківської сільської ради Білопільського району Сумській області, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 2). Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а. с. 3). Згідно довідки Річківської сільської ради 22 квітня 2009 року, малолітній [PERSON], [INFO] проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а. с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. На підсггіаві викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Драчинецької сільської ради, Кіцманського РБТІ про визнання права власності на самочинне будівництво житлового будинку (літ. Л-І, Мс/Л-І) та огорожу (№ 1) вартістю 690501 гривень, що розташовані в с. Драчинці, вул. Шевченка, 66-А, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує, що будинок зведений нею на відведеній земельній ділянці площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. Сільська рада не заперечує проти визнання за нею права власності на самочинне будівництво. Згідно Технічного заключения про стан основних конструктивних елементів житловий будинок немає ушкоджень несумісних з його подальшою експлуатацією, основні конструктивні елементи знаходяться у задовільному стані та відповідають будівельним нормам, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] позов підтримала, представники Драчинецької сільської ради та бюро технічної інвентаризації заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наявності законних на те підстав, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України, ст.ст. 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. Драичнецької сільської ради, Кіцманського РБТІ про визнання договору купівлі- продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташованої в с.Драчинці, вул. Чкалова, 6, Кіцманського району, укладеного 27.01.2003 року між нею та [PERSON], та про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка [PERSON] позов підтримала, відповідач [PERSON], представники Драчинецької сільської ради та Кіцманського РБТІ заявлені вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'зку з визнанням відповідачами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст. ст. 203, 328, 330, 386, 392, 655, 656, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цією заявою і просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з січня 1984 по 30.01.2001 року. Відповідач до суду не з'явився, але написав заяву в якій позов визнає повністю і просить суд розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки. вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що на початку січня 1984 року позивачка познайомилась з [PERSON] і вони стали проживати разом. У 1984 році їм було виділене житло у встановленому законом порядку в с. Кагарлик. Біляївського району. Одеської області по вул. Олімпійська, 20„ вони посилились в будинок та мешкали разом однією сімєю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет, разом з ними також проживала дочка позивачки. 01.09.1995 року вони приватизували будинок розташований в с. Кагарлик, вул. Олімпійська 20 в якому постійно мешкали та були зареєстровані у рівних долях по 1/3 частки. Власниками сумісної власності будинку є [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. 30.01.2001 року помер [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. 20, разом з позивачкою та її дочкою з 1984 року до дня смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с. Кагарлик по вул. Олімпійська, 20, Біляївського району, Одеської області, та земельну частку пай яка виділена [PERSON] на підставі рішення Біляївської районної державної адміністрації від 11 липня 1997 року № 195/97 розміром 5,44 га в умовах кадастрових гектарах яка перебуває у колективній власності КСП « Кагарлицьке « сертифікат ОД № 0221215 від 16 грудня 1997 року. Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом у нього не має. 18 листопада 2009 року позивачка з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно звернулася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори, нотаріус прийняла заяву, оскільки згідно ст. 1264 ЦК України позивачка може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців за законом і запропонувала їй звернутися до Біляївського районного суду для встановлення факту проживання однією сім"єю з [PERSON] не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Суд вважає, що позов законний обгрунтований, підтверджується поясненнями позивачки [PERSON], свідка [PERSON], який пояснив, що дійсно позивачка та [PERSON] з 1992 року проживали однією сім"єю, вели спільне господарств, мали спільний бюджет та матеріалами справи, а саме: довідками Кагарлицької сільської ради, свідоцтвом про право власності на житло, відмовою державного нотаріуса, свідоцтвом про смерть, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 215506 Cred від 19.03.2008 року [PERSON] 19.03.2008 року отримала строковий кредит у розмірі 6\~000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № 4405885221349571 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.03.2010 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів. У порушення норм законодавства та договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 23.07.2009 року заборгованість складає 5\~145,46 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача. В частині позовних вимог до співвідповідача, поручителя за договором [PERSON], позивач відмовився від позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач по справі та її представник позов визнали. Просили розстрочити виконання рішення суду. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, розяснивши процесуальні наслідки визнання позову, та те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Статтею 526 ЦК України вказано, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 550 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Що стосується заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду, то відповідно до статті 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні, враховуючи покази відповідача та його представника, що на даний час коштів на погашення заборгованості та майна на яке може бути звернуто стягнення, суд вважає за можливе надати відстрочку, щодо виконання рішення терміном на два роки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини рішення. На підставі викладеного 209 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.03.2007 року по 01.10.2009 року в сумі 2368 грн. 86 коп., отримані за адресою: м. Полтава, вул. Курчатова, 13. кв. 169. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 1624 грн. 22 коп. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань до суду не подавали. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідачі за адресою: [ADDRESS] отримали послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувалися, мають заборгованість в розмірі 1624 грн. 22 коп. Статтями 64, 68,162 ЖК України передбачено обов'язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1624 грн. 22 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню державне мито на користь держави в сумі 51 грн. та на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі ЗО грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

У серпні 2009р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 24.07.2007 року з відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 30600 доларів США строком погашення до 24.07.2016р. зі сплатою відсотків. Відповідно до умов п.5.1 договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Однак відповідачкою ця вимога не виконується, заборгованість складає 290470 грн. 49 коп. Просив суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитом на суму 290470 грн. 49 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1700 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, в письмовій заяві позов підтримав та просив розглянути справу без його присутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про місце та час розгляду справи, у зв'язку з чим судом прийнято рішення розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України на підставі доказів, що знаходяться у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, згідно умов договору про відкриття кредитного рахунку від 24.07.2007 року [PERSON] банком було надано кредит в сумі 30600 доларів США зі сплатою відсотків річних. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно. Згідно ст..526, 527 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов'язки, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків в цьому випадку встановлюється договором, законом чи іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов'язання. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитної угоди не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов'язання та не сплачує кредит та відсотки за користування грошовими коштами. Сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 290470 грн. 49 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача всю суму заборгованості за кредитною угодою та судові витрати.

Outcome: approved