Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до ЗАТ «ПроКредит Банк», і просять розірвати кредитний договір №17.3785 від 20 вересня 2006 року укладений між [PERSON] і відповідачем, а також розірвати договір поруки № 17.3785-ДП укладений між [PERSON] і відповідачем. Позивачі обґрунтовують заявлені вимоги тим, що: 20 вересня 2006 року між відповідачем і [PERSON] укладено кредитний договір на суму 25 тисяч гривень, під 26% річних, а між відповідачем і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно якого [PERSON] зобовязувалась погасити заборгованість по вказаному кредитному договору. З моменту укладення кредитного договору і до листопада 2008 року вони добросовісно виконували взяті на себе зобовязання по кредитному договору. В подальшому їх фінансове становище погіршилось заробітна плата [PERSON] зменшилась із 2474,42 гривень на місяць до 1501,84 гривень на місяць, а [PERSON] не працює і постійних доходів не має. У звязку з чим виникла заборгованість по кредиту і відповідач звертався до суду з позивом про стягнення з них даної заборгованості. Рішенням суду від 15 вересня 2009 року з них на користь банку повністю стягнута вся сума заборгованості по кредиту, а з подальшим нарахуванням банком відсотків за користуванням кредитом вони не згодні. Так як на теперішній час виникли істотні зміни обставин, ніж на час укладання зазначених договорів погіршилось їх фінансове становище, вони просять розірвати вищевказані кредитний договір і договір поруки, та не накладати на них штрафні санкції за порушення спірного договору. Позивачка [PERSON] у ході судового розгляду справи підтримала заявлені позовні вимоги і просила задовольнити їх у повному обсягу. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. У ході судового розгляду представник відповідача підтвердив, що між відповідачем і позивачами 20 вересня 2006 року укладались зазначені договори: кредитний і поруки. Так як кредитний договір і договір поруки [PERSON] і [PERSON] належним чином не виконували, за зверненням відповідача, рішенням суду з них на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» повністю стягнута вся сума заборгованості по кредитному договору. Також представник відповідача показав, що підстави на які посилаються позивачі не являються істотними і не можуть служити підставою для розірвання укладених з ними кредитного договору і договору поруки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON], [PERSON] до ЗАТ «ПроКредит Банк», про розірвання договору, підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання достовірно було встановлено, що: 20 вересня 2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 17.3785 відповідно якого відповідачем надано [PERSON] грошові кошти в сумі 25 тисяч гривень, для задоволення особистих потреб, на строк 36 місяців, а [PERSON] зобовязувався повернути наданий кредит та сплатити відсотки 26% річних. 20 вересня 2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» і [PERSON] укладено договір поруки №17.3785-ДП відповідно якого поручитель [PERSON] добровільно зобовязувалась перед кредитором виплатити за зобовязаннями по кредитному договору укладеному ЗАТ «ПроКредит Банк» з [PERSON] У звязку з невиконанням зобовязань взятих на себе [PERSON] по кредитному договору і [PERSON] по договору поруки, ЗАТ «ПроКредит Банк» звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості по даному кредитному договору. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 15 вересня 2009 року з [PERSON] і [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» солідарно стягнута заборгованість по вищевказаному кредитному договору, яка виникла станом на 14 травня 2009 року, а саме: заборгованість по кредитному договору у розмірі 9794,99 гривень, заборгованість по відсоткам у розмірі 1103,34 гривень, відсотки за фактичне користування простроченим капіталом у розмірі 353,67 гривень, пеню за користування кредитом у розмірі 3465,97 гривень, а всього на загальну суму 14717,97 гривень. Згідно довідки ЗАТ «Словянський механічний завод» слідує, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] у період з січня по листопад 2008 року становила 2474,42 гривень. В період з січня по жовтень 2009 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 1501,84 гривень. Також в ході судового засідання було встановлено, і дана обставина не оспорювалась представником відповідача, що [PERSON] не працює і постійного джерела доходу не має. Згідно вимог ст. 651 ЦК України слідує, що: «2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.» Згідно вимог ст. 652 ЦК України слідує, що: «1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний.» З урахуванням зібраних по справі доказів наданих сторонами, суд приходить до висновку, що фінансове становище позивачів на час укладення оспорюваних договорів і на теперішній час суттєво змінилось, заробітна плата яку отримує [PERSON] значно зменшилась із 2474,42 гривень до 1501,84 гривень на місяць, а [PERSON] доходів не має. Вказану обставину суд оцінює як істотну зміну обставин яка не була відома позивачам і якби позивачі могли передбачити погіршення свого фінансового становища зазначені договори: кредитний і договір поруки між сторонами укладено не було. Також при вирішенні даного спору суд приймає до уваги, що за рішенням суду, заборгованість за кредитним договором, відсотки за користуванням кредиту і пеня у повному обсягу стягнута з [PERSON], [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк». Подальше покладення на позивачів обовязку виконувати кредитний договір тягне за собою нарахування для них з боку відповідача відсотків за користування кредитом, та пені за невиконання кредитного договору, що являється порушенням принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач позивачі по справі. Відповідно вимог ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Доводи представника відповідача про те що погіршення фінансового стану позивачів не являється підставою для розірвання оспорюваних договорів, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору. Відповідно вимог частини 3 ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи із необхідності справедливого розподілу витрат між сторонами. Оскільки сторонами вимоги щодо необхідності розподілу витрат не заявлялась, суд вважає можливим не вирішувати питання про їх розподіл між сторонами. У звязку з викладеним суд приходить до висновку, що вимоги позивачів знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду і підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved