Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» звернулась з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1365,92 грн. і судових витрат: державного мита в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вомиги мотивує тим, що [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає АК «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на відплатній основі відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення. На зазначену адресу проживання відповідача відкрито особовий рахунок споживача електричної енергії [NUMBER]. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата. Відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 липня 2006 р. № 926, тариф на електроенергію, що відпускається населенню, складає 0,2436 грн. (з ПДВ). За результатами аналізу оплат з»ясовано, що відповідач не сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії, внаслідок чого станом на січень 2010р. виникла заборгованість в сумі 1365,92 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та обставини, викладені в ньому, доповнив, що по даний час заборгованість відповідачем за спожиту електричну енергію не сплачена, з будь-якими заявами до позивача він не звертався. Відповідач в судове засідання не з»вився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, в зв"язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (а.с. 27). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖРЕО № 415 від 18.01.2010 року (форма №3), та є наймачем даної квартири (а.с. 8). Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов»язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 4 ЦК України, серед іншого, актами цивільного законодавства є постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлових приміщень. Згідно із статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за № 575/97-ВР зі змінами, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил. Згідно п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 зі змінами, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем (далі по тексту - Правила). Відповідно до п. п. 20, 22 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватись: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Відповідно до п. 48 Правил, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Судом встановлено, що відповідач щомісячно за спожиту електроенергію оплат не здійснює, в зв»язку з чим станом на 01.01.2010 р. виникла заборгованість на загальну суму 1365 грн. 92 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] та наданим суду розрахунком заборгованості (а.с. 6, 7). В зв»язку з наявною заборгованістю працівниками позивача 17.09.2009 р. було складено наряд-допуск № 2997 для виконання робіт з відключення в електроустановках, однак заборгованість [PERSON] сплачена не була (а.с. 13). На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до виплати відповідачу на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Outcome: approved