Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 100000 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 20.02.2009 року відповідач позичив у нього кошти в сумі 100000 грн., що підтверджується наданою розпискою, та зобовязався повернути гроші до 01 серпня 2009 року, але у вказаний строк кошти не повернув. Починаючи з 02.08.2009 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг, але по даний час [PERSON] кошти не повернув, мотивуючи тим, що у нього складне фінансове становище. Договором визначене місце виконання зобов»язання за його (позивача) домашньою адресою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, доповнила, що кошти позивачем відповідачу передавались 20.02.2009 р. під час написання розписки, а не 29.06.2009 р., як зазначено в заяві, оскільки в цій частині в позовній заяві допущена описка. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та підтвердив обставини, викладені в заяві, пояснив, що позивач є його рідний брат, кошти в розмірі 100000 грн. позичав в нього 20.02.2009 р., про що особисто написав розписку, борг по даний час позивачу не повернув в зв»язку зі складним матеріальним становищем, позичені гроші всі витратив. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановлене наступне. Як вбачається із пояснень учасників судового засідання та тексту розписки, датованої 20 лютого 2009 року, відповідач позичив в позивача кошти в сумі 100000 грн. терміном до 01 серпня 2009 року та зобовязувався вказану суму повернути за домашньою адресою [PERSON] (а.с. 4). Згідно ч. 8 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання, можуть пред»являтися також за місцем виконання цих договорів. Оскільки позивач проживає за адресою [INFO], що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва, даний спір підсудний Дніпровському районному суду м. Києва. Факт надання розписки та отримання відповідачем від позивача всієї суми позики, вказаної в розписці, а також факт невиконання відповідачем зобов»язання за договором позики в судовому засіданні відповідачем [PERSON] підтверджено. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вищевикладених обставин позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, в зв»язку з чим підлягає задоволенню. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, то суд приймає визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачені останнім судовий збір в сумі 1000 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved