overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 1996 року у Градівській сільській Раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 14. Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє спільне життя не склалось, з жовтня місяця 2009 року вони не проживають разом, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, стали чужими людьми один одному, кожен з них живе своїм життям. Просить розірвати шлюб, який існує лише формально. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони, тривалий час не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружні відносини, не проживають разом. Позивач в судовому засіданні підтвердила про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Очаківський міжрайпрокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Очаківської районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вироком Очаківського міськрайонного суду від 28.09.2009р., [PERSON]визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 УУ України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Під час судового розгляду справи встановлено, що 30.07.2009р. приблизно о 22.00 год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, знаходячись на дорозі біля будинку №25 по вул.Веселій в с. Нове Очаківського району, шляхом нанесення двох ударів коліном правої ноги в область живота [PERSON], спричинив останньому тяжке за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння і в клінічному перебігу тілесне ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву тонкої кишки, розлитого перитоніту. З приводу отриманих тілесних ушкоджень потепрілий [PERSON] знаходився у хірургічному відділенні Очаківської райлікарні на стаціонарному лікуванні з 31.07.09р. по 11.08.2009р. Згідно довідки Очаківської ЦРЛ від 03.09.2009р. на лікування [PERSON] затрачено 277,70 грн. У судовому засіданні прокурор свої позовні вимоги підтримав. Просив стягнути з відповідача 277,70 грн. на лікування [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповісти». Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Єудом встановлено, що 30.07.2009р. приблизно о 22.00 год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, знаходячись на дорозі біля будинку №25 по вул.Веселій в с. Нове Очаківського району, шляхом нанесення двох ударів коліном правої нош в область живота [PERSON], спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву тонкої кишки, розлитого перитоніту. З приводу отриманих тілесних ушкоджень потепрілий [PERSON] знаходився у хірургічному відділенні Очаківської райлікарні на стаціонарному лікуванні з 31.07.09р. по 11.08.2009р. Згідно довідки Очаківської ЦРЛ від 03.09.2009р. на лікування [PERSON] затрачено 277,70 грн. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON], відповідно до вимог ст.1206 ЦК України, зобов»язаний відшкодувати витрати на лікування потерпілого [PERSON], як особа, яка вчинила злочин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 03 вересня 2005 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського району Житомирської області за актовим записом № 77. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. В судовому засіданні позивач пояснив суду, що 03.09.2005 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районну Житомирської області за актовим записом № 77, (що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу). Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося. На протязі тривалого часу між нами виникали непорозуміння із-за того, що відповідачка дорікає позивачу, що він мало допомагає сім»ї. Крім того, відповідачка більше приділяла уваги не сім»ї, а своїм подругам, з якими більше проводила часу ніж з сімєю, що не притаманно сімейним відносинам. Така поведінка відповідачки створила обстановку, при якій спільне проживання не можливе і позивач вимушений був піти від відповідачки і вже на протязі року сторони проживають окремо. За цей час спроб на примирення не було. Сторони втратили повагу і почуття одне до одного, виникла неприязнь та психологічна несумісність у відносинах, в звязку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дитини. Зважаючи на вік дитини, позивач вважає, що дитина повинна залишитися за місцем проживання відповідачки. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України з якої слідує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Позивач стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що ним 13 травня 2008 року з відповідачем був укладений договір банківського вкладу/депозиту/ в іноземній валюті. Предметом договору є розміщення у відповідача 5000,00 Євро. Позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про повернення грошових коштів по вкладу, але йому було в цьому відмовлено, а тому просить суд стягнути з відповідача суму за договором банківського вкладу та судові витрати. Представник позивача в письмовій заяві позовні вимоги уточнив і просить суд стягнути 3000,00 Євро, відсотки та судові витрати, так як відповідачем частково повернуті грошові кошти. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Ст.ст. 509 та 526 ЦК України передбачено, що зобов*язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону,; акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов*язань не допускається. 13 травня 2008 року між [PERSON] та відповідачем укладений договір банківського вкладу/депозиту/ в іноземній валюті. Позивач розмістив у відповідача 5000,00 Євро, що підтверджується копією договору/а.с.6-7/. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення вкладу, однак грошові кошти повернуто частково. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( стаття 633 цього Кодексу), на який розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Також, як роз*яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови №5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", Закон України " Про захист прав споживачів " не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають ... із договорів про надання фінансово-кредитних послуг... Суд вважає, що відмовою задовольнити вимоги позивача про повернення суми вкладу, відповідач порушив охоронювані законом майнові права позивача та його права як споживача фінансових послуг ( що надаються вищевказаною установою банку), при цьому суд враховує наступне: Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначалось вище, умовами договору банківського вкладу передбачено повернення юзивачу вкладу в іноземній валюті, тому з відповідача необхідно стягнути суму вкладу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і удові витрати в сумі: 493 грн.69 коп. судового збору та 30 грн. - витрати за ІТЗ. З відповідача на користь держави також необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ будинку в смт. Новоолексіївка, вул. Садова, 8. В судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги, просить розділити житловий будинок, відповідно до висновків експерту від 15.08.2009 року, надавши йому частину будинку яка означена на схемі у рожевий колір. Відповідач та представник позивача в судове засідання прибули , позов визнали частково , не заперечують проти розділу відповідно до вказаної експертизи, але при якому відповідачу буде надано частину будинку визначену доказами позивача і означена на схемі також у рожевий колір. Від проведення експертизи для представлення свого варіанту поділу будинка, відмовилися. Вислухав позивача, відповідача, представника відповідача вивчивши матеріали справи, суд встановив слідуючи обставини: Позивач та відповідач перебуваючи у шлюбі придбали у власність та мають на праві сумісної власності житловий будинок розташований в смт. Новоолексіївка, вул. Садова, 8. Кожна сторона має рівну частку у праві на будинок. Позивач на підтвердження позову та варіантів поділу майна надав суду висновки експерту від 15.08.2009 р. щодо варіанту розділу будинку. Висновки експерта лігитимизовані рішенням органів місцевого самоврядування. Відповідач будь-яких доказів на спростування зазначених висновків суду не надавав. З позовом та експертизою погодився частково. Відповідно до вимог ст.ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач ніяких доказів суду не надав, не довів суду обставини на які послався у своїх вимогах. Враховуючи, що докази надані позивачем не спростовані і висновки експерту грунтуються на рівності визначення права на будинок то суд погоджується з позовними вимогами позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Будь-яких інших доказів суду не надано. Заяв та клопотань сторони суду не подавали.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб розірвано,29.07.2008 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина- Владислава, [INFO]. На їх утримання відповідач добровільно не оказує матеріальну допомогу, і позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. [PERSON] не працює, але він працездатний, отже має можливість утримувати дітей. 'Він не сплачує аліменти на утримання інших дітей. [PERSON] за рішенням Дружківського Міського суду від 07.07.2006 року був визнаний безвісно відсутнім, але за його заявою про появу фізичної особи рішенням Дружківського міського суду від 11.12.2009 року дане рішення було скасоване. Позивач - [PERSON] не працює, вона не має ніяких інших прибутків, тому нона потребує матеріальної допомоги відповідача на утримана дітей. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина- Владислава, [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на користь юзивача до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, у якій на позовних вимогах і заполягає, просить суд стягнути аліменти з відповідача у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, але до суду надані повістки про неможливість : їх вручення відповідачеві. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] яка народилась 13.04.1977 року у м. Дружківка .Донецької обл., зареєстрована та мешкає за адресою: м.Дружківка, вул.Добролюбова, 16, що і підтверджується копією паспорта серії ВС за № 159558 (а.с.2-4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО за № 128877 шлюб між [PERSON] та рдун Ю.А. розірвано 29.07.2008 року (а с. 5). Від даного шлюбу, року народились діти : син - [PERSON], 14.03.1998 ку народження , що підтверджується свідоцтвом про народження серії Ї-НО за № 046622 та син - [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Згідно рішення Дружківського міського суду від 07.07.2006 року [PERSON] визнаний звісно відсутнім (а с. 8) На підставі рішення Дружківського міського суду від 11 грудня 2009 року рішення від 07 07.2006 про визнання [PERSON] безвісно відсутнім скасовано. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У звязку з цим суд вважає, що [PERSON] повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON] до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду посилаючись на те, що 26 грудня 2007 року вона вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано відділом РАЦСу Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 563. Від сумісного проживання у ниє дітей немає. Сторони прожили разом два роки, але під час спільного проживання між ними часто виникали конфлікти з різних причин. Вважає, що так склалось, оскільки вони різні за характерами та мають різні погляди на життя. Врешті, вони втратили почуття любові один до одного і їх спільне проживання стало нестерпним. Сім'я їх розпалась і в даний час вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Оскільки, відповідач відмовився від розірвання шлюбу через органи РАЦСу, просить, суд, їх шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила їх шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Позов визнає повністю. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд знаходить позов підлягаючим задоволенню, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку, вказуючи, що 5 лютого 2009 року помер її батько [PERSON]. В звязку з тим, що вона прикута до ліжка в шестимісячний строк не мала змоги звернутись до нотаріальної контори. В січні 2010 року звернулась до нотаріуса, але було відмовлено в звязку з пропуском шестимісячного строку. Просить суд встановити додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадщини. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її присутності, надала амбулаторну карту для огляду. Представник Відповідача надав заяву про розгляд справи без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: [PERSON] помер 5 лютого 2009 року. Після смерті відкрилась спадщина. Після звернення до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину Позивачу було відмовлено в його видачі в звязку з пропуском шестимісячного строку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] має право на 1 чергу на спадкування за законом. Ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлено строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вказаний строк позивач пропустила, оскільки хворіла, що підтверджується амбулаторною картою Позивача. Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Враховуючи причину пропуску суд вважає, що позивачу необхідно продовжити строк для оформлення спадщини, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в період відпустки по догляду за малолітньою дитиною в твердій грошовій сумі у розмірі 150 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у мінімальному розмірі - 150 гривень на місяць. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини - а.с.2, з якого вбачається, що сторони є батьками дитини; свідоцтвом про шлюб між сторонами - а.с. 3; довідками Макарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області - а.с. 4-5; Правовідносини сторін регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до вимог ст. ст. 180, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Законом також передбачено (ст. 80, 81, 84 СК України), що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, з урахуванням можливості одержання утримання. Так як відповідач працює за приватним наймом, не хворіє, не має інших зобов'язань, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини, але не в такому розмірі, як просить позивач, тому позов слід задовольнити частково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, вказавши в заяві, що відповідач по справі її батько. 10.11.1992 року шлюб між її батьками розірвано. Позивачка навчається в Запорізькій державній інженерній академії на механіко-технічному факультеті на першому курсі денної форми навчання терміном навчання по 30.06.2014р. Позивачка просить стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно на період навчання у зв'язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач проти стягнення аліментів не заперечує. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи - копію свідоцтва про народження, довідку з місця проживання позивачки, довідку з місця навчання, довідки про дохід позивачки, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повньолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням майнового стану сторін, суд вважає можливим стягнути аліменти на період навчання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 05.01.10р. і по 30.06.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

У січня 2010 року позивач звернулася з зазначеним позовом у суд, в якому посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 06 червня 2004, від якого у них 23 жовтня 2004 року народилася дочка - Анна, та 10 червня 2008 року народився син - Тимофій. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому у звязку з цими обставинами просила стягнути з відповідача на її користь аліменти не утримання дітей в розмірі 1500 грн. зі всіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, та зменшила їх розмір, просила стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. Відповідач проти позову не заперечував. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2004 року року, від якого у них 23 жовтня 2004 року народилася донька - Анна, та 10 червня 2008 року народився син - Тимофій. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В даний час неповнолітні діти перебувають на утриманні у позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з 12 листопада 2009 року, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, допомоги на утримання дитини він не надає. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що він згоден платити аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини, але не в такому розмірі, в якому просить позивач, а 200 гривень щомісячно. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини а.с.- 5, з якого вбачається, що сторони є батьками дитини; свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами а.с.-4; довідкою Миколаївської сільської ради Ширяївського району Одеської області про склад сімї - а.с. 6, з якої вбачається, що дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Правовідносини сторін регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, так як відповідач не хворіє, не має інших зобовязань, має власне житло, земельний майновий пай, не працює, на обліку в центрі зайнятості Ширяївського району Одеської області не знаходиться, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти, але не в такому розмірі як просить позивач, тому позов слід задовольнити частково.

Outcome: approved