Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання майна, придбаного під час шлюбу, особистою приватною власністю до відповідача [PERSON], вказавши в ньому, що 17 листопада 1983 року у міськвідділі РАГС м. Чернівці позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі згідно договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № ЗДС-246 позивачкою була придбана квартира [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,70 кв.м.. в тому числі житловою площею 40,50 кв.м. 09.02.2005 року позивачка подарувала 55/100 часток спірної квартири [PERSON]. Зазначений договір був посвідчений Першою Чернівецькою нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 2-373, що підтверджується копією зазначеного договору, однак з невідомих причин нотаріус не вимагав згоди відповідача на відчуження зазначеної частки квартири. Таким чином, 45/100 часток спірної квартири залишилися у моїй та відповідача спільній сумісній власності, оскільки були придбані під час перебування з ним у зареєстрованому шлюбі. Між тим, відповідно до ст. 57 ч. 1 п. З СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а згідно ч. 6 зазначеної статті суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Спірне майно у вигляді 45/100 часток квартири [ADDRESS] було набуте позивачкою під час шлюбу за кошти, які належали їй особисто, а також під час окремого проживання з відповідачем, в зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, що підтверджується наступним. Після реєстрації шлюбу у 1983 році, сторони проживали в квартирі [ADDRESS]. Вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 10.07.1984 року [PERSON] був засуджений за ст. 206 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі у 1987 році сторони не поновлювали сімейні відносини, до попереднього місця проживання [ADDRESS] останній не повернувся і місце його знаходження позивачці не було відомо до 2008 року. В зв'язку з бажанням розірвати шлюб з [PERSON] на запит адвоката, тільки у 2008 році, було встановлено його місце проживання в с.Георгіївка, Луганської області, що підтверджується довідкою ВГІРФО УМВС в Луганській області. Згідно з розпорядженням органу приватизації № 5409 від 01. 12. 1993 року квартира [ADDRESS], в якій раніше проживали сторони по справі разом, була приватизована мною та членами моєї сім'ї, при цьому відповідач в приватизації участі не приймав, оскільки на той час не проживав та не був зареєстрований у зазначеній квартирі. 23.08.1995 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою в реєстрі № 5дс341 вказана квартира була продана. За виручені від продажу вказаної квартири кошти, доклавши свої власні заощадження, накопичені під час окремого проживання з відповідачем, [PERSON] за договором купівлі-продажу від 28.02.1997 року придбала спірну квартиру [ADDRESS]. У вказану квартиру відповідач не вселявся, ніколи не проживав і не був зареєстрований в ній. Таким чином, наведені докази свідчать, що у 1984 році сторони припинили сімейні відносини і з того часу проживають окремо, спірна квартира була придбана за власні кошти, отримані від продажу приватизованої квартири [ADDRESS], на яку відповідач не мав права, в зв'язку з чим 45/ 100 вказаної квартири є особистою власністю позивачки, незважаючи на те, що частка нерухомості придбана під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В даний час позивачка не має можливості провести відчуження 45/100 зазначеної квартири, оскільки згідно із законом необхідна нотаріально посвідчена згода другого із подружжя. Просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], право власності на 45/100 квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному об'ємі і дала аналогічні пояснення згідно позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17 листопада 1983 року у міськвідділі РАГС м. Чернівці позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачка придбала квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат загальною площею 62,70 кв.м.. в тому числі житловою площею 40,50 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № ЗДС-246. 09.02.2005 року позивачка подарувала 55/100 часток спірної квартири дружині свого сина - [PERSON]. Зазначений договір був посвідчений Першою Чернівецькою нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 2-373, що підтверджується копією зазначеного договору, однак з невідомих причин нотаріус не вимагав згоди відповідача на відчуження зазначеної частки квартири. Таким чином, 45/100 часток спірної квартири залишилися у спільній сумісній власності сторін, оскільки були придбані під час перебування з ним у зареєстрованому шлюбі. Між тим, відповідно до ст. 57 ч. 1 п. З СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а згідно ч. 6 зазначеної статті суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею. ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Після реєстрації шлюбу у 1983 році, сторони проживали в квартирі [ADDRESS]. Вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 10.07.1984 року [PERSON] був засуджений за ст. 206 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, що підтверджується копією вироку. Після звільнення з місць позбавлення волі у 1987 році сторони не поновлювали сімейні відносини, до попереднього місця проживання [ADDRESS] останній не повернувся і місце його знаходження позивачці не було відомо до 2008 року. В зв'язку з бажанням розірвати шлюб з відповідачем, на запит адвоката, тільки у 2008 році було встановлено його місце проживання, а саме: с. Георгіївка Луганської області, що підтверджується довідкою ВГІРФО УМВС в Луганській області. Згідно з розпорядженням органу приватизації № 5409 від 01.12.1993 року квартира [ADDRESS], була приватизована позивачкою та членами її сім'ї, при цьому відповідач в приватизації участі не приймав, оскільки на той час не проживав та не був зареєстрований у зазначеній квартирі. 23. 08. 1995 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою в реєстрі № 5дс341 вказана квартира була продана, що підтверджується довідкою ЧКОБТІ від 31. 07. 2008 року № 1883. За виручені від продажу квартири кошти, доклавши свої власні заощадження, накопичені під час окремого проживання з відповідачем, [PERSON] за договором купівлі-продажу від 28. 02. 1997 року придбала спірну квартиру [ADDRESS]. У вказану квартиру відповідач не вселявся, ніколи не проживав і не був зареєстрований в ній, що підтверджується довідками КЖРЕП-17 м. Чернівці. Також факт припинення шлюбних відносин підтверджується рішенням Лутугинського районного суду Луганської області № 2-1553-2008 р. від 21 жовтня 2008 року яким встановлено що сторони припинили шлюбні відносини з 1985 року, тривалий час однією сім'єю не проживають, а також те що сторони проживають в різних населених пунктах. Судом також встановлено що [PERSON] проживає [ADDRESS], що підтверджується адресною довідкою № 58по/2265 від 10.09.2008 року. Таким чином, наведені докази свідчать, що у 1985 році сторони припинили сімейні відносини і з того часу проживають окремо, спірна квартира була придбана за кошти позивачки, отримані від продажу приватизованої квартири [ADDRESS], в зв'язку з чим 45/ 100 вказаної квартири є приватною власністю, незважаючи на те, що частка нерухомості придбана під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному об'ємі.

Outcome: approved