Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача, комунального підприємства «Харківські теплові мережі», з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначила, що згідно наказу генерального директора Харківського обласного виробничого обєднання теплових мереж «Харківтеплокомуненерго» від 16.04.1990 року № 95 була прийнята на роботу на посаду заступника відділу матеріально - технічного постачання з окладом згідно штатного розкладу. Наказом директора КП «Харківські теплові мережі» від 04.06.2009 року № 782 вона була звільнена з роботи з посади провідного інженера служби матеріально технічного постачання. Вважала, що при її звільненні були грубо порушені вимоги ст. 42 та ст. 49 -2 КЗпП України, оскільки не було враховане її переважне право на залишення на роботі, а саме те, що вона і працівником більш високої кваліфікації, так як має вищу освіту по спеціальності. Також, у неї найбільший безперервний стаж роботи в службі матеріально технічного постачання комунального підприємства «Харківські теплові мережі». Просила поновити її на роботі на посаді провідного інженера служби матеріально технічного постачання комунального підприємства «Харківські теплові мережі». Стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2500 гривень та моральну шкоду в сумі 1260 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги доповнила, просила стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 27000 гривень та моральну шкоду в сумі 8000 гривень. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Представник відповідача, представник третьої особи [PERSON] пояснила, що відповідача було звільнено за ст. 40 п.1 КЗпП України відповідно до діючого законодавства. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] на підставі наказу № 5-к від 1 серпня 2001 року була прийнята на роботу на посаду провідного інженера в службу матеріально-технічного постачання по переводу з ОПО «Харківтеплоенерго». Згідно наказу № 132 від 04 березня 2009 року буди внесені зміни до штатного розкладу, відповідно до яких в службі матеріально - технічного постачання була скорочена посада провідного інженера. До скорочення в службі матеріально технічного постачання було чотири одиниці провідних інженерів. З 05 березня 2009 року згідно штатного розкладу, затвердженого наказом № 133 від 04 березня 2009 року в службі матеріально - технічного постачання залишилось три посади провідного інженера. Згідно наказу № 145 1 к від 10 березня 2009 року всі робітники, чії посади попали під скорочення, були попереджені про наступне звільнення, що відбудеться з 12 травня 2009 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Так як позивач перебувала в цей час з 10 березня 2009 року по 20 березня 2009 року на лікарняному, з наказом про звільнення вона була ознайомлена після виходу на роботу 23 березня 2009 року. Одночасно, позивачу були запропоновані вакантні посади, які були на підприємстві на той час. Позивач відмовилась від запропонованих посад. 23 квітня 2009 року на засіданні профспілкового комітету в присутності позивача було проведено засідання профспілки, на якому обговорювалось питання про надання згоди на її звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України і така згода була отримана. Згідно наказу № 782 від 04 червня 2009 року позивач була звільнена з роботи 04 червня 2009 року. Однак, суд вважає, що при звільненні позивача були допущені ряд порушень законодавства про працю. За правилами ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Так, представник відповідача зазначила, що при вирішенні питання про переважне право на залишення на роботі відповідач прийшов до висновку, що в службі матеріально технічного постачання всі працівники мають однакову кваліфікацію та продуктивність праці. Однак з такими висновками погодитися не можна. Із матеріалів справи вбачається, що саме позивач має найбільший безперервний стаж роботи за спеціальністю в службі матеріально технічного постачання вона працює на цій посаді з 01 серпня 2001 року та має вищу освіту за спеціальністю електронні обчислювальні машини, що саме і є свідченням її кваліфікації. Тоді як провідний інженер [PERSON] працює на посаді провідного інженера з 2005 року та має вишу освіту за спеціальністю підйомні механізми, будівництво дорожніх машин та обладнання. Інженер [PERSON] має вищу освіту за спеціальністю механізація сільського господарства та працює на посаді провідного інженера з 2003 року, а інженер [PERSON] має вищу освіту за спеціальністю гідравлічні машини, гідроприводи та гідропневмоатоматика та прцює на посаді провідного інженера служби матеріально технічного постачання з 2006 року. Також свідченням більш високої квалііфкації позивача є її атестаційний лист від 17 вересня 2005 року, із якого вбачається, що за рішенням атестаційної комісії вона відповідає займаній посаді. Позивач надала до суду характеристику від 07 вересня 2005 року де зазначено, що вона проявила себе як кваліфікований та технічно грамотний спеціаліст. Щодо продуктивності праці, то з цього приводу суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що на КП «Харківські теплові мережі» діє посадова інструкція інженера (інженера 1,2 категорії, провідного інженера) служби матеріально - технічного постачання, що вбачається із наданої суду довідки № 822 від 25 і серпня 2009 року та посадової інструкції, до якої додається лист ознайомлення, на якому містяться підписи 16 працівників. Це суперечить наказу Міністерства праці та соціальної і політики України від 29 грудня 2004 року № 336, в розділі 6 зазначено, що посадові і інструкції складаються для працівників всіх посад, що зазначені в штатному розкладі, і Натомість, посадові обвязки в службі матеріально технічного постачання ! розподіляються начальником служби. Із наданої виписки посадових обовязків провідних Е інженерів служби матеріально технічного постачання вбачається, що позивач має 1 значно менше коло посадових обовязків ніж інші. Тобто позивач вимушено була обмежена в обємі роботи. Між тим, із протоколу № 116 засідання профспілки КП «Харківські теплові мережі» від 23 квітня 2009 року вбачається, що першим питанням обговорювалось надання згоди на звільнення працівників в звязку із скороченням штатів. Під час виступу начальник служби матеріально технічного постачання [PERSON] зазначила, що мотивує подання на звільнення [PERSON] недостатністю обєма роботи, що основну частину ділянки, котрим вона займалась, виконують інші. [PERSON] під час засідання профспілки просила працевлаштувати її на підприємстві, оскільки вона може вести будь яку ділянку роботи, так як має досвід. Однак, так як відсутній обєм роботи на дільниці і немає інших вакансій, згода на звільнення [PERSON] була надана. Тобто із цього протоколу вбачається, що питання переважного права позивача залишення на роботі зовсім не обговорювалось. Про те, чому саме адміністрація КП «Харківські теплові мережі» прийшла до висновку про звільнення [PERSON], не йдеться і в поданні до профсспілковогоо комітету. Переважне право на залишення на роботі зовсім не обговорювалось. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, рішення про звільнення позивача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України було прийняте директором КП «Харківські теплові мережі» на підставі доповідної записки начальника служби матеріально технічного постачання [PERSON], яка прийшла до цього висновку самостійно. Також слід зазначити, що позивачу могла бути запропонована й інша робота на підприємстві після першої пропозиції, про що й просила [PERSON] на засіданні профспілки, оскільки така можливість була. Із звітів про прийняття працівників за період з 21 березня 2009 року по 10 червня 2010 року наданих до суду вбачається, що на підприємстві були посади прибиральниці, диспетчера, старшого диспетчера, майстра. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи із її середньомісячного заробітку 2591,16 гривень та середньоденного заробітку 132,88 гривень. З врахуванням часу розгляду справи в суді на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 26 642 гривні 44 копійки середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також суд стягує на користь позивача 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірними діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, порушився звичний порядок її життя, вона хвилювалася, нервувала.

Outcome: partial