Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги з газопостачання, посилаючись на те, що відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO], м-н 6, б. 2-а, кв. 78, але є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 6, б. 2-а, кв. 81 за даною адресою був підключений газ, але відповідачка оплату за надані послуги не проводить. В звязку з чим станом на 1 грудня 2009 року заборгованість за послуги з газопостачання складає 421 гривні 71 копійки. Відповідачці було направлено досудове повідомлення про сплату заборгованості, яке залишилося без уваги. В звязку з чим просить стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість за спожитий природній газ, судовий збір у розмірі 51 гривні, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснив, що відповідач користується послугами позивача, але оплату не проводить. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнав частково в межах строку позовної давності, пояснивши, що оплату не проводила в звязку з тяжким матеріальним становищем. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 цього Закону комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Як встановлено по справі, відповідачка зареєстрована за адресою: [INFO], м-н 6, б. 2-а, кв. 78 та є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 6, б. 2-а, кв. 81. Відповідачці надавалися послуги по газопостачанню, але вона не проводила оплату за надані послуги, в звязку з чим станом на 01 грудня 2009 року склалася заборгованість у розмірі 421 гривні 71 копійку. Відповідачці надсилалося попередження про необхідність сплати заборгованість, яке залишилося без уваги. Стаття 162 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розшифровку суми заборгованості відповідача. Згідно ст..ст. 67,68 ЖК України відповідач зобовязаний проводити оплату комунальних послуг, однак оплата не проводиться, як пояснила відповідачка по справі вона зареєстрована та фактично мешкає за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 6, б. 2-а, кв. 78, тобто послугами з газопостачання за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 6, б. 2-а, кв. 81 не користується, а тому визнає позовні вимоги тільки в межах строку позовної давності, а тому суд знаходить необхідним стягнути з відповідачки по справі суму заборгованості за послуги з газопостачання в межах строку позовної давності в період з 01.12.2006 року по 01.12.2009 року розмірі 235 гривень 43 копійки. Підстав для продовження строку позовної давності у суду не має, оскільки представник позивача не надав доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності. Крім цього згідно ст. 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судові витрати у розмірі 81 гривні на користь відкритого акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Лозівської філії, які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: partial