Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Укрхіменерго» про поновлення на роботі, треті особи - [PERSON], [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював директором Сєвєродонецького підприємства «Енергохімремонт» з 02.02.1969 року. Згідно наказу Міністерства промисловості України № 16 від 28 січня 1994 року підприємство перетворено у відкрите акціонерне товариство «Укрхіменерго». 22.05.1995 року на підставі рішення Установчих загальних зборів акціонерів (протокол №1 від 20.05.1995 року) позивача було обрано президентом ВАТ «Укрхіменерго». 23.12.2001 року позивача звільнили з посади президента ВАТ «Укрхіменерго» у зв'язку з рішенням позачергових загальних зборів від 23.12.2001 року, наказ № 145 від 24.12.2001 року. Підставою для звільнення у трудовій книжці вказана ст. 431 ч. 1 абз. 7 КЗпП України. В порушення статті 47 КЗпП України йому не була видана копія наказу про звільнення з роботи, не видана трудова книжка та не проведено розрахунок. Позивач неодноразово звертався до адміністрації ВАТ «Укрхіменерго» з проханням видати йому трудову книжку, та лише після звернення до Прокуратури м. Сєвєродонецька, 03.10.2003 року йому була видана трудова книжка. Копію наказу та виписку з протоколу зборів, на підставі якого його звільнено, позивачу так і не вручили. Довідку про розмір заробітної плати також не видали. Тому позивач вважає звільнення незаконним і просив суд поновити його на роботі на посаді президента ВАТ «Укрхіменерго», а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 грудня 2001 року по день поновлення на роботі. Позивач [PERSON] надав до суду позовну заяву про зміну позовних вимог, в якій вказав, що з ціллю уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача ВАТ «Укрхіменерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2001 року по 17.03.2005 року в сумі 78876 гри. 60 коп. та стягнути з відповідача ВАТ «Укрхіменерго» на його користь витрати за надання юридичної допомоги в сумі 3944 грн. Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] надав до суду позовну заяву від 13.10.2009 року, викладену у новій редакції, в якій вказав, що рішенням загальних зборів акціонерів від 23.12.01р. позивач був звільнений з посади президента - генерального директора відкритого акціонерного товариства «Укрхіменерго». На вказаних загальних зборах були присутні акціонери, які володіли 56,6 відсотками акцій, тоді як відповідно до норми частини 8 статті 41 Закону України від 19.09.91 № 1576-ХІІ «Про господарські товариства» із змінами та доповненнями, «загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів». У матеріалах справи на сторінці 57 є копія Статуту відкритого акціонерного товариства Укрхіменерго». У п. 5.2 зазначеного Статуту вказано, що статутний фонд розподілено на 2113460 простих акцій. А у Протоколі загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства Укрхіменерго» зазначено, що на зборах було присутніх акціонерів, які володіли 1196863 акціями, що становить 56,6 відсотків голосів. Рішенням Вищого Господарського Суду України всі рішення, які були прийняті на загальних зборах акціонерів товариства від 23.12.01, були визнані незаконними (лист справи 197). Відповідно до пункту 5.3 контракту від 27.04.01 «Керівник може бути звільнений з посади, а даний контракт розірваний з ініціативи Товариства до закінчення строку його дії: а) у разі систематичного невиконання Керівником без уважних причин обов'язків, покладених на нього даним контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства або обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для Товариства послідували значні негативні наслідки; в) в інших, передбачених законом, випадках». Жоден з цих приводів не мав місця, так як в матеріалах справи не має жодного документу, що підтверджував би наявність вини позивача. У трудовій книжці позивача було зроблено запис за № 26, де зазначено, що позивача було звільнено з посади президента ВАТ «Укрхіменерго» на підставі статті 431 частини 1 абзацу 7 КЗпП України. Але дана норма є процесуальною у трудовому законодавстві, так як визначає порядок звільнення певної категорії працівників, і має назву «Розірванню трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника)». Всупереч норми статті 47 КЗпП України «власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи». Але цього зроблено не було. Розрахунок проведений не був, а трудова книжка була видана лише на вимогу прокурора в жовтні 2003 року. Для відновлення порушених прав і охорошованих законом інтересів позивач був змушений звернутися до спеціаліста в області права - приватного підприємця [PERSON], послуги якого коштували позивачу 5 тисяч гривень. Позивач неодноразово уточнював свої вимоги. 19 лютого 2010 року представник позивача надав заяву [PERSON] в якій останній просить

Outcome: dismissed