Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

У червні 2009 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просив суд: визнати таким, що суперечить чинному законодавству України, підвищення банком процентної ставки за користування кредитом з 15% до 30% за договором про іпотечний кредит №DNG0G40000004709 та кредитним договором №DNG0G40000004709 від 18.02.08 р., укладеними ним з ЗАТ КБ «ПриватБанк» та зобов'язати банк зарахувати в рахунок майбутніх платежів сплачені ним кошти в розмірі 13890 грн. та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що відповідно до п.п.2.3.1 п.2.3 укладеного з позивачем договору №DNG0G40000004709 від 18 лютого 2008р. банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку: при зміні конюнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). З огляду на вищезазначений пункт договору, на зміну розміру відсоткової ставки кредиту можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) банк мав право змінити ставку. В даному випадку мали місце декілька обставин для зміни відсоткової ставки, а саме: з 30.04.2008 р. змінилася облікова ставка НБУ, що підтверджується Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2008 р. "Про регулювання грошово-кредитного ринку". Згідно з цією постановою облікова ставка з 30.04.2008 р. встановлюється в розмірі 12% річних. Отже, внаслідок зміни облікової ставки Національного банку України, у банка виникло право збільшити відсоткову ставку по кредиту. Приймаючи до уваги, що з 30.04.2008 р. банком не було змінено процентну ставку, право на її підвищення залишається за банком. Друга обставина, це зміна курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання Договору (по статистиці НБУ). Також змінилась середньозважена ставка по кредитах, що підтверджується статистичними даними Національного Банку України www.bank.gov.ua/Statist/daily.htm, посилання на що містилося в листі-повідомленні б/н від 06.01.2009 року. Пунктом 2.3.1 кредитного договору не містить жодних вимог про те, що письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки повинно надсилатись рекомендованим листом з повідомленням. Стосовно дії Закону України № 661-VI від 12.12.2008р."Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" повідомляємо, що він набрав чинності через 10 днів з дня його офіційного опублікування, а саме 09.01.2009р. Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України №661-УІ від 12.12.2008р. банк діяв відповідно до умов укладеного з клієнтом договору та в рамках чинного законодавства України. Також є безпідставним твердження позивача про те, що в договорі не зазначено на скільки пунктів може бути змінено розмір відсоткової ставки, оскільки пунктом 2.3.1 Кредитного договору передбачено, що "Збільшення процентної ставки у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилися ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США". За викладених обставин в діях ПриватБанку не має фактів необгрунтованого підвищення процентної ставки за кредитами, у зв'язку з чим представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем [PERSON] укладений кредитний договір №DNG0G40000004709 від 18 лютого 2008р. Відповідно до укладеного договору, позивач отримав кредит на початковий внесок у розмірі 41662,50 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2028 року. Між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем [PERSON] укладений договір кредитний договір №DNG0G40000004709 від 18 лютого 2008р. Відповідно до укладеного договору, Позивач отримав кредит у розмірі 208312,50 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 % на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2028 року. Відповідно до ч.1 ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, у договорах укладених сторонами по справі, є умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. А саме, відповідно до п.п.2.3.1 п.2.3 укладеного з позивачем договору №DNG0G40000004709 від 18 лютого 2008р. та пп. В п. 8.9 укладеного з позивачем договору №ВНОСЮ40000004709 від 18 лютого 2008р. банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом у випадку: - при зміні кон'юктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ). Судом встановлено, що позивач про зміну відсоткової ставки дізнався від представників банку, листів з цього приводу він не отримував, представник відповідача доказів відправлення та отримання позивачем таких листів суду не надав. Позивач категорично був не згідний із вказаними змінами кредитного договору вважаючи їх необґрунтованими. Тому позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому обґрунтоване письмове роз'яснення з посиланням на відповідні норми законодавства, згідно яких Приватбанк має право вимагати змінити умови кредитного договору №DNG0G40000004709 від 18 лютого 2008 року, а не лише на посилання на зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів, а також надати письмове роз'яснення, чому процентну ставку намагаються збільшити до 30% % та яким розрахунком керується Банк при збільшені процентів. Але відповідач розрахунок підвищення відсоткової ставки по кредитному договору і відповідність її підвищення діючому законодавству України так позивачу і не надав. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що нібито на час зміни в односторонньому порядку умов договору банк керувався положеннями ст.651 ЦК України, яка надавала право банку змінювати умови договору, оскільки по-перше позивач дізнався про такі зміни лише 11 січня 2009 року, по-друге сама зміна умов договору повинна була відбутися лише з 01 лютого 2009 року, по-третє, з 09 січня 2009 року набрали чинності положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України був доповнений ст.1056-1 ЦК України. В своїй діяльності «Приватбанк» керується зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" доповнено частиною четвертою такого змісту банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Виходячи зі змісту даної статті дана заборона застосовується і до раніше укладених договорів так як будь яке застереження про те, що дія Закону застосовується на договори після набрання його чинності - відсутнє. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх плати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Установлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 5 Цивільного кодексу України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно коментарів до ч.3 ст.5 ЦК України до цивільних відносин, які виникли раніше, новий акт цивільного законодавства застосовується стосовно прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Таким чином з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року правових підстав щодо збільшення розміру процентів в односторонньому порядку у банка не було. За таких обставин, суд вважає можливим визнати таким, що суперечить чинному законодавству України, підвищення банком процентної ставки за користування кредитом з 15% до 30% за договором про іпотечний кредит №DNG0G40000004709 та кредитним договором №DNG0G40000004709 від 18.02.2008 р., укладеними позивачем з відповідачем та зобов'язати позивача зарахувати в рахунок майбутніх платежів сплачені позивачем, згідно зробленого перерахунку відсотків. У задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, у звязку з необґрунтованістю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial