Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка пояснила, що 10 липня 2009 року помер її чоловік - [PERSON]. Нею, її сином [PERSON], відповідачем по справі, та її нині покійним чоловіком [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS] та згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 жовтня 2005 року вказана квартира їм належить на праві спільної сумісної власності. Вказана квартира ними на їхнє імя зареєстрована у БТІ м. Дніпродзержинська. Таким чином, після смерті чоловіка залишилось спадкове майно - не визначена частка у квартирі [ADDRESS]. При житті її покійним чоловіком заповіту складено не було. Вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом тому, що їхній син, відповідач по справі, від прийняття спадщини відмовився. Вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак їй у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом було відмовлено з тієї причини, що у спільній сумісній власності, квартирі, не визначені частки кожного із співвласників: її, їхнього сина та нині покійного чоловіка. Разом з тим, при житті чоловіка, між ними, співвласниками, не існувало ніякої домовленості щодо володіння спільним майном. Всі вони вважали, що їхні частки у спільному майні, квартирі, є рівними: по 1/3 частці кожного. Просить позов задовольнити. Відповідач предявлений позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що приймати спадщину після смерті свого батька не бажає. Не заперечує, щоб спадщина була прийнята його матірю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.355 ЦК України «Майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ належить їм на праві спільної власності /спільне майно/». При цьому, згідно зі ст.368 ЦК України «Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю». Окрім того, згідно до ст.370 ЦК України «Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду». У судовому засіданні було встановлено, що позивачці по справі, її сину, відповідачу по справі, та нині покійному чоловіку позивачки: [PERSON], який помер 10 липня 2009 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27 жовтня 2005 року. Вказана квартира позивачкою по справі, її сином та нині покійним її чоловіком [PERSON] на їхнє імя зареєстрована у БТІ м. Дніпродзержинська. При житті чоловіка позивачки, між ними, співвласниками, ніякої домовленості щодо володіння квартирою не існувало. Вони всі вважали, що їхні частки у спільній сумісній власності, квартирі, рівні. Щодо часток у спільній сумісній власності, квартирі, ніхто з них ніякої переваги на мав. У судовому засіданні також було встановлено, що позивачка по справі є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка та звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 10 липня 2009 року чоловіка. Відповідач по справі, [PERSON], від прийняття спадщини після смерті батька відмовився. Позивачці у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом було відмовлено оскільки у спадковому майні, квартирі [ADDRESS], не визначені частки кожного із співвласників. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved