Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що 23 жовтня 2007 року близько 15 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», держ. номер 05587РО, під час руху по авто дорозі Київ-Чоп, в районі с. Ситняки Макарівського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки „ВАЗ-2106», держ. номер [NUMBER] під його керуванням. Відповідно до СТ.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичній особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 цього Кодексу, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, виходячи з вищезазначених положень закону, вважав, що оскільки відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, тому саме він ([PERSON]Л.) і має нести цивільну відповідальність. Разом з тим, оскільки відповідно до наданого [PERSON] полісу серії ВА № 7968021 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів, його цивільно-правова відповідальність застрахована Українською страховою компанією «Гарант-Авто», тому зазначена страхова компанія також має нести цивільну відповідальність при настанні страхового випадку за участю застрахованої особи. Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою було завдано матеріальну шкоду, яка складається з вартості пошкодженого автомобіля, яка згідно висновку експертного дослідження за № 7630-1/8 від 10.12.2008 року становить 19630 грн. 58 коп., вартості проведеного дослідження, яка складає 700 грн. 00 коп., вартості відправлення відповідачу телеграми (повідомлення) про час проведення автотоварознавчого дослідження, яка становить 42 грн.08 коп., та вартості проведеного судового-медичного дослідження, яка складає 60 грн. 61 коп. Загальна сума завданої йому матеріальної шкоди складає 20433 грн 27 коп. Вважав,що окрім матеріальної шкоди, йому також було завдано моральної шкоди, яка полягає фізичному болю якого він зазнав під час ДТП. Так, відповідно до акту судово- медичного дослідження за № 26Д від 5.02.2008 року отримані ним тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, більше 6 днів. Моральна шкода також полягає у психологічному стресі, отриманому ним під час ДТП, а також хвилюванням за своє здоров'я. Крім того, перебуваючи на лікуванні він зазнав значних матеріальних втрат, оскільки не мав можливості за станом здоров'я працювати, що також негативно позначилося на його психологічному настрої. В результаті психологічного навантаження він на значний час втратив спокій та моральну рівновагу, І порушився нормальний ритм життя, сон, апетит, значно знизилася працездатність. Внаслідок пошкодження автомобіля не відбулися заплановані поїздки і зустрічі. Що в свою чергу негативно відобразилося на стосунках з оточуючими та близькими. Тому, завдану йому моральну шкоду оцінив у 5000 грн. Крім того, за послуги адвоката ним було сплачено 1000 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з Української страхової компанії «Гарант- Авто» та [PERSON] на його користь 20433 грн. 27 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 1000 грн. за послуги адвоката та 250 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 26683 грн. 27 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та пояснив, що він повністю підтримує свої вимоги щодо обставин та розміру завдання йому матеріальної та моральної шкоди, пов'язаної з дорожньо-транспортною пригодою. Та оскільки , цивільно- правова відповідальність [PERSON] застрахована ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», тому матеріальна шкода в сумі 20433 грн. 27 коп. підлягає стягненню, саме з цієї страхової компанії. Проте, оскільки згідно п.9.3 ст.9. п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, одним із обов'язків страховика є відшкодування моральної шкоди, але не більше 5 % від ліміту визначеного п.9.3 ст.9 цього Закону, тому вважає, що із 5000 грн. заявленого розміру завданої моральної шкоди, 2550 грн. зобов'язана відшкодувати ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». А решта розміру завданої моральної шкоди в сумі 2450 грн. відповідно до ст.1172 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] В звязку з викладеним просив суд стягнути з ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на його користь - 20433 грн. 27 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 2550 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на його користь - 2450 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» та [PERSON] на його користь 1000 грн. в якості відшкодування витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги та 250 грн. на відшкодування судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 1250 грн. Відповідач ВАТ УСК „Дженералі Гарант надіслав до суду заперечення проти позову, зазначивши , що ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» позов [PERSON] не визнає, враховуючи наступне: згідно ст. З п. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] власником пошкодженого транспортного засобу ВАЗ-2106, державний номер 69185КХ не виступає . Надані до позовної заяви документи свідчать про те, що власником автомобіля є [PERSON]. Позивач має лише право управління автомобілем ВАЗ-2106, державний номер 69185КХ, що підтверджується довіреністю ВКА № 995606 від 17.10.2007 року, посвідченою приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу [PERSON] за р. № 3382. Як передбачено чинним законодавством, будь-яка правоздатна особа може зайняти процесуальне положення сторони. Однак, для участі в даній справі необхідно мати конкретну матеріально-правову зацікавленість в наданій, а саме - бути належною стороною. Оскільки даний позов пред'явлено не самим власником предмету - позов пред'явлено неналежним позивачем. Участь у справі неналежного позивача перешкоджає законному та обґрунтованому вирішенню справи. У зв'язку з цим виникає проблема заміни неналежної сторони, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Для відшкодування шкоди, завданої власником джерела підвищеної небезпеки потерпілій особі, необхідне встановлення вини винної особи. Згідно чинного законодавства вину особи встановлює суд. При наданні позовної заяви із додатками постанова про притягнення до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутня. Отже, доказу вини немає. [PERSON] не надав фактичні затрати, які були понесені на ремонт автомобіля, не обґрунтовані вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та затрати по здоров'ю, а також недоврахування заробітної плати. Доказами, які б ; підтверджували реальні затрати повинні слугувати платіжні доручення, квитанції, акти виконаних робіт у разі ремонту пошкодженого транспортного засобу. Дані документи -відсутні. Враховуючи вищевказане, ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», вважає, що оскільки [PERSON] : Михайлович є неналежним позивачем, вина страхувальника не встановлена, докази, підтверджуючі затрати не надані, - позов, не визнає. В судовому засіданні позивач,його представник підтримали позов. Представник ВАТ УСК „Дженералі Гарант не визнав позову з причин,зазначених в запереченні. [PERSON],його представник, не визнали позову,вважали,що право вимоги за пошкоджений в ДТП автомобіль ВАЗ - 2106 має [PERSON],як власник автомобіля,а не [PERSON]. [PERSON] пояснив,що автомобіль «MERCEDES-BENZ», держ. номер 05587РО, на праві власності належить йому.Під час ДТП ним керував [PERSON],який працював у нього по трудовому договору. [PERSON]підтвердив наведене [PERSON],пояснив,що за вчинення ДТП його згідно постанови суду оштрафовано. [PERSON] вважала позов обгрунтованим,пояснила,що автомобіль ВАЗ-2106 належить їй,по довіреності вона надала [PERSON] всі права щодо вказаного транспортного засобу по керуванню обслуговуванню отриманню відшкодування,відчуженню. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази,суд прийшов до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановленого 23 жовтня 2007 року близько 15 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», держ. номер 05587РО, під час руху по авто дорозі Київ-Чоп, в районі с. Ситняки Макарівського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки „ВАЗ-2106», держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Острозького районного суду від 14.11.2007 року. [PERSON] керував автомобілем,що належить на праві власності [PERSON] з яким [PERSON] уклав 1.08.2006 року трудовий договір про роботу водієм.. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичній особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач по справі [PERSON] керував автомобілем ВАЗ - 2106 на підставі доручення, тому виходячи з вищезазначеної норми він має право на звернення до суду, як позивач для відшкодування завданої шкоди. Це право належить не тільки власникам транспортного засобу, а також і особам, які на відповідній правовій основі володіють транспортним засобом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 08.07.1994 року положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві оперативного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до ст. 1187 цього Кодексу, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, тому саме він і має нести цивільну відповідальність. Співвідповідач [PERSON] не може нести цивільної відповідальності в силу того, що від під час ДТП перебував в трудових відносинах з [PERSON], а згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВС України №7 від 08.07.1994 року не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Проте, оскільки відповідно до наданого [PERSON] полісу серії ВА № 7968021 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, його цивільно-правова відповідальність застрахована Українською страховою компанією "Дженералі Гарант", то зазначена страхова компанія і повинна відшкодувати матеріальну шкоду спричинену за участю застрахованої особи та 5% від суми заявленої моральної шкоди згідно п. 9.3 ст. 9, п.22.3 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Решта суми оціненої моральної шкоди відповідно до ст. 1172 ЦК України має бути відшкодована власником джерела підвищеної небезпеки, а саме, [PERSON] В п. 9 постанови Пленуму ВС України за № 5 від 25.05.2001 року зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Відповідно до висновку № 630-1/8 експертного автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку,завданого власнику автомобіля ВАЗ-2106,держ.номер 691-85 КХ, в результаті пошкодження його при ДТП складає 14612 грн.40 коп. Оскільки [PERSON] під час ДТП отримав тілесні ушкодження,психологічний стрес,інші негативні емоції,то суд вважає обґрунтованими його доводи про заподіяння йому моральної шкоди та розміру 'її грошового відшкодування з урахуванням вимог ст..23 ЦК України та обставин справи.Суд вважає також обґрунтованими вимоги про відшкодування судових витрат. Таким чином, заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved