Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 25 червня 1975 року він придбав старий будинок № 82 по вулиці Ніжинський шлях (колишня назва Стратілата) в м. Носівка Чернігівської області. На підставі рішення правління колгоспу ім. Кірова від 23 червня 1975 року йому (позивачу) надали в користування земельну ділянку розміром 0,15 га. Пізніше він побудував новий будинок та 12 серпня 1989 р. отримав свідоцтво на право власності на житловий будинок. З тих пір між ним та відповідачем виникають спори з приводу межі. Близько 20 років тому він та відповідач збудували від вулиці по межі деревяні паркани. Відповідач переміщує межу в глиб його земельної ділянки. В 2005 році він вирішив приватизувати земельну ділянку, замовив виготовлення технічної документації, але відповідач не підписала акт погодження межі між їхніми земельними ділянками. Позивач просив суд винести рішення, яким відновити межу між земельними ділянками, яка б являла пряму лінію і проходила з точки А від початку вулиці Ніжинський шлях до точки Б в кінці городу його (позивача) господарства і була б віддалена від стіни його (позивача) будинку на 4 м та на 4 м від стіни будинку [PERSON] Позивач просив зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення дровника та деревяних стовпчиків, які встановлені на його земельній ділянці. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з мотивів, які виклав у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що чіткої межі між земельними ділянками не було. Ще до того, як позивач побудував новий будинок, вона на своїй ділянці збудувала тимчасовий сарай з ракушняка. Між ними виникали часті спори, а тому від дороги і позивач і вона (відповідач) в своєму дворі збудували паркан, але не по всій довжині ділянки. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що на протязі більше пятнадцяти років між сторонами існує спір за межу. Неодноразово спеціалісти міської ради виходили на місце для врегулювання конфлікту. Жодний варіант, який пропонувався сторонам не був ними прийнятий. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що для врегулювання спору між сторонами з приводу межі використовувалися аерофотознімки та виготовлені на основі них геотопознімки земельних ділянок. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що позивач замовив документи для приватизації земельної ділянки. У 2005 році він (свідок) виходив на земельні ділянки, бачив межі, у присутності сторін склав схему привязки ділянки позивача. Відповідач [PERSON] була присутня при проведенні замірів, не висловлювала претензій до тих меж, які зазначав позивач. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з колишнім чоловіком [PERSON] ділили майно колгоспного двору. З рішення Носівського районного суду від 18 квітня 1978 р. видно, що [PERSON] виділено 1/3 частину майна колгоспного двору, стягнувши вартість грошима, стягнуто з [PERSON] (відповідача по даній справі [PERSON]М.) 1176 крб. Будинок по вул. Стратілата, № 45 (тепер Ніжинський шлях,84) залишено за [PERSON] та її дитиною. Визнано право власності на будинок № 45 по вул. Стратілата в м. Носівка за [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні 25 червня 1975 р. [PERSON] придбав будинок, поряд з яким попереднім власником був закладений фундамент для будівництва нового будинку. Відповідно до рішення правління колгоспу імені Кірова від 23 червня 1975 р. [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Стратілата, 47 (тепер Ніжинський шлях, 82) в м. Носівка біля придбаного будинку. Відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. З плану земельної ділянки і червоних ліній забудов від 20 січня 1978 року, яку відведено [PERSON], видно, що дана земельна ділянка відведена для перебудови, на ній розташований житловий будинок та будівля, яка підлягає знесенню. На плані зазначена межа між земельними ділянками позивача та відповідача у виді прямої лінії. З плану земельної ділянки і червоних ліній забудов від 31 травня 1974 року, яку відведено [PERSON] по рішенню суду, видно, що дана земельна ділянка відділена межею у виді прямої лінії у глиб двору на відстань 28 метрів. Сторони не виготовили технічну документацію на земельні ділянки, якими користуються тривалий час, не мають на них правовстановлюючих документів. В судовому засіданні встановлено, що до 1989 року відповідач [PERSON] на своїй земельній ділянці збудувала тимчасову будівлю з ракушняка для зберігання домашнього інвентаря. Між сторонами виник спір щодо межі, яка розділяє їх ділянки від вулиці до кінця городу. На протязі останніх років позивач приймав заходи до відновлення межі, про це свідчать його неодноразові звернення до землевпорядної служби міської ради, наданий суду акт комісій, що проводила перевірку заяви [PERSON] по встановленню межі. Між сторонами відсутній спір щодо межі в кінці городу позивача. В судовому засіданні встановлено, що в 2005 р. позивач отримав дозвіл на приватизацію земельної ділянки, замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку розташовану по вул. Ніжинський шлях, 82 в м. Носівка. На замовлення позивача компетентною землевпорядною організацією було проведено обміри ділянки, виготовлено схему ділянки з привязкою її до системи координат. В судовому засіданні було оглянуто викопіювання геотопознімку частини вул. Ніжинський шлях, виконане на основі аерофотознімків проведених в 1980 роках, на якому видно межу між ділянками сторін, і яка проходить по стіні тимчасової будівлі, що збудована на ділянці відповідача. В судовому засіданні встановлено, що на межу ділянки позивача та за неї виступають тимчасові господарські будівлі, які збудовані відповідачем, та знаходяться на його ділянці, що видно зі схеми привязки ділянки позивача по точках 5, 6, 78, 12 (а.с. 11). Доводи відповідача та його представника про те, що [PERSON] захопив та користується її земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження доказами, а тому суд визнає їх не обґрунтованими. Відповідач не надав суду доказів про те, що позивач порушив межові знаки. Рішення Носівського районного суду від 18 квітня 1978 р., на яке відповідач посилається, як на документ, що визначає площу її ділянки, суд визнає неналежним доказом, оскільки в ньому не міститься інформація про межі між ділянками. Зібрані та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави зробити висновок про те, що відповідач порушив межі між ділянками Проаналізувавши та оцінивши добуті по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають частковому задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача в частині відновлення межі, яка б являла собою пряму лінію та проходила на відстані 4 м як від будинку позивача так і від будинку відповідача, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ширина земельної ділянки позивача від вулиці становить 29 м. Позивач та відповідач не надали доказів про те, що фактично ширина їх ділянок становлять відповідно 40 та 20 м. В плані забудови ділянки позивача зазначено, що її ширина складає 40 м. Суд визнає неналежним доказом план забудови позивача в частині ширини ділянки, оскільки він не відповідає фактичному розташуванню ділянок та будівель.

Outcome: partial