Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за ними спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2254 га для обслуговування житлового будинку( кадастровий № 4624884600:11:004:0004 ) та право спільної часткової власності на земельні ділянки - площею 0,1444 га ( кадастровий № 4624884600:11:001:0006 ), - площею 0,1069 га ( кадастровий № 4624884600:11:001:0004 ), - площею 0,1143 га (кадастровий № 4624884600:11:001:0005 ) для ведення особистого селянського господарства. Свої вимоги мотивують тим, що їхній батько, [PERSON], був власником чотирьох земельних ділянок загальною площею 0,5910 гектарів для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства на території Опільської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ № 4985, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 238. Відповідно земельні ділянки становили - 0,2254 га для обслуговування житлового будинку, 0,1444 га, 0,1069 га та 0,1143 га для ведення особистого підсобного господарства. 13 жовтня 1997 року батько позивачів помер. 10 грудня 2004 року мати позивачів - [PERSON], прийняла у спадщину дані земельні ділянки, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину від 10.12.2004 року ( реєстровий № 2-2684 ), та почала процедуру виготовлення Державних актів на дані земельні ділянки на своє імя у державному регіональному проектно-розвідувальному інституті «Львівдіпроводгосп». Проте, 22 листопада 2006 року померла, не встигнувши зареєструвати виготовлені Державні акти на право власності на землю у Центрі Державного земельного кадастру . Таким чином, мати позивачів не стала повноправним власним вище згаданих земельних ділянок, оскільки відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після державної реєстрації документу, що посвідчує право власності на землю. Позивачі, як спадкоємці своєї матері першої черги за законом, прийняли у спадщину належний їхній матері на праві приватної власності житловий будинок у с. Бояничі Сокальського р-ну Львівської області. Інші три земельні ділянки 0,1444 га, 0,1069 га та 0,1143 га для ведення особистого селянського господарства позивачі спадкують , як спадкоємці першої черги за законом після свого батька - [PERSON]. Проте вони не можуть прийняти дану спадщину у нотаріальній конторі, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю на імя їхнього батька - [PERSON], відсутній. Він був погашений при прийнятті спадщини матірю позивачів [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] позов визнав повністю. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав. Беручи до уваги те, що згідно із ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на житловий будинок до набувача переходить право власності на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування даного будинку. Таким чином до позивачів перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,2254 га для обслуговування житлового будинку у с. Бояничі Сокальського р-ну Львівської області . Інші три земельні ділянки 0,1444 га, 0,1069 га та 0,1143 га для ведення особистого селянського господарства позивачі спадкують , як спадкоємці першої черги за законом після свого батька - [PERSON].

Outcome: approved