Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій по ремонту та переобладнанню квартири правомірними та законними та визнання права власності, по якому просить суд визнати правомірними свої дії по ремонту квартири та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею -170.2 кв.м, житловою - 65.7 кв.м., посилаючись на наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2228/97 від 30.12.1997 року. Право приватної власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 23.02.1998 року. Квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі чотирьох поверхового будинку і мала загальну площу - 111.1 кв.м, житлову - 72.3 кв.м. та допоміжне підвальне приміщення. З метою поліпшення житлово-комунальних умов в 1998-99 роках позивачем був проведений капітальний ремонт і виконано часткове перепланування квартири, шляхом об'єднання з нежитловим приміщенням підвалу. В результаті проведених робіт квартира [ADDRESS] має загальну площу 170.2 кв.м. житлову - 65.7 кв.м. Роботи проводились згідно проекту, з дотриманням будівельних норм та вимог, не порушуючи при цьому права та інтереси власників суміжних квартир. У теперішній час позивач має намір реалізувати свої права власника, щодо зазначеної квартири, у зв'язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача у ході судового розгляду позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити, пояснивши, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], в ході розгляду справи надали письмову згоду на визнання права власності за позивачем, вказавши, що їх інтереси не порушені, а відповідач [PERSON] ухиляється від надання письмової згоди, чим порушує права позивача і унеможливлює отримання правовстановлюючого документу на квартиру, погоджуючись тільки на судове вирішення питання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечував. Суд, вислухавши думку, пояснення та доводи представника позивача, ознайомившись і дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про визнання дій по ремонту та переобладнанню квартири правомірними та визнання права власності задовольнити. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 року, що діє на момент розгляду справи та ухвалення рішення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2228/97 від 30.12.1997 року, укладеного на Одеській Новій біржі. Право приватної власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 23.02.1998 року за № 241 пр, стр.175, р.191.Квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі чотирьох поверхового будинку, загальною площею 111.1 кв.м, житловою 72.3 кв.м. та мала допоміжне підвальне приміщення. Згідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та відповідно до ст.321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності на квартиру [ADDRESS], що належить позивачу зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується відповідними доказами, які були досліджені у ході судового розгляду та знаходяться в матеріалах справи. Отже, право власності позивача на квартиру вважається набутим правомірно, оскільки незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). В силу ст. 388 ЦК України позивач придбав зазначену квартиру правомірно та у встановленому законом порядку. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Реконструкція квартири, виконана по аналогії з вище розташованими, в будинку квартирами на 2 та 3 поверхах, які збережені та експлуатуються. За період експлуатації реконструйованої квартири, до позивача, ні від власників інших квартир, ні від власника будинку чи уповноваженого органу, ні від експлуатуючої організації не було заявлено про порушення будь яких прав чи інтересів. Правова норма, якою врегульовані правовідносини щодо реконструкції квартир, встановлена ст. 383 ЦК України - і є спеціальною нормою, що регулює відносини щодо реконструкції квартир в багатоквартирному будинку. Згідно ст. 383 ЦК України власник (наймач) квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт, зміни у квартирі наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Власники суміжних квартир, не заперечували проти реконструкції квартири [ADDRESS], і об'єднанням з підвальним приміщенням в 1998-99 роках, а на теперішній час власники суміжних квартир надали письмові заяви, що реконструкція не порушує їх прав власників, та надають згоду на визнання права власності за позивачем з урахуванням площі допоміжного приміщення. Вхід до допоміжного приміщення підвалу організований тільки з квартири [ADDRESS], і не має інших входів, чи сполучень. Підвальний поверх є складовою частиною квартири [ADDRESS] і не підлягає відокремленню, оскільки це знешкодить і знецінить ( головну річ) - квартиру, як єдиний майновий комплекс. З метою реалізації своїх конституційних гарантій на допоміжне приміщення підвалу, що знаходиться в користуванні та володінні позивача він в травні місяці 2008 року одержав письмову згоду власників всіх квартир ( співвласників будинку) розташованих в під'їзді будинку, які погодились з визнанням позивача власником реконструйованої квартири. Згідно наданих суду доказів, підвальне приміщення розташоване під квартирою [ADDRESS], не має іншого самостійного входу, крім існуючого з квартири [ADDRESS], не є місцем загального користування, і в ньому не проходять загальнобудинкові комунікації. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року у справі (№ 1-2/2004р) за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону ( справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень ( горища, підвалу та інше). Пункт 1.1 резолютивної частини даного рішення проголошує, що «допоміжні приміщення ( підвали, сараї, комори, горища, колясочні, тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ( набуття права власності) ними квартир ( кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій. Згідно із п.1.2 вказаного рішення власник ( власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником ( співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Відповідно до ст.10 ч.2 Закону України від 10.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинків. Допоміжні приміщення ( комори, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безкоштовно й окремо приватизації не підлягають. Відповідно до п.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво -, або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року момент виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права власності на допоміжні приміщення. Тобто з моменту приватизації квартир в будинку і допоміжні приміщення є власністю власників квартир. Приміщення підвалу були передані позивачу попереднім власником, які теж його використовували, а з моменту придбання квартири позивач використовує, володіє, і обслуговує квартиру разом з допоміжним приміщенням. Власники суміжних квартир заявою відмовились від своїх прав власності на користь позивача. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири передавались у власність громадянам безоплатно, тому відмова від своїх прав тому відмова від своїх прав на користь позивача, також була безоплатною. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Законодавством України передбачено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Позивач своїми силами за особисті кошти реконструював зазначене майно, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 170.2 кв.м, провів капітальний ремонт, несе тягар усіх витрат, пов'язаних з утриманням квартири, володіє та користується ним відповідно до функціонального призначення, що свідчить про дотримання вимог ст. 322 ЦК України. Житловий будинок № 24 по вул. Катерининській багатоквартирний, тому власники квартир є співвласниками будинку і допоміжного приміщення (підвалу), тобто є належними відповідачами по даній справі. Разом з тим, суд дає правову оцінку тим обставинам, що проведена реконструкція стосується внутрішнього перепланування квартири. Суд вважає, що вказані відступи від технічного плану не порушують прав інших осіб, власників суміжних квартир, що підтверджено також і тим, що вони надали позивачу свої письмові згоди, не оскаржували дії позивача та не перешкоджали йому у проведені ремонтних робіт. Процент готовності квартири після реконструкції складає 100%. Позивач закінчив реконструкцію своєї квартири, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності. Враховуючи, що в результаті реконструкції та капітального ремонту і переобладнання квартира має інший склад приміщень, загальну та житлову площу, суд вважає, що була створена нова річ, а у відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новоутворене нерухоме майно (житлові будинки) виникає з моменту завершення будівництва. Власники суміжних квартир та відповідачі письмово підтвердили, що їх права не порушені, та надали письмові згоди на реконструкцію квартири. Отже, визначені законодавцем умови за яких суд може визнати право власності за особою на нерухоме майно, яке реконструйоване, позивачем виконані. Судом не встановлено будь-яких інших підстав, які б перешкоджали застосуванню зазначеної норми матеріального права. Окрім того, даючи оцінку заявленим позовним вимогам позивача, судом враховані висновки судової будівельно-технічної експертизи від 03.12.2007 року, за №368/2008, проведеної приватним підприємством «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень», згідно якого спірна реконструйована квартира відповідає вимогам БНіП, ДБН, вимогам санітарно-епідеміологічного та протипожежного нагляду, з чого можливо зробити висновок, що квартиру реконструйовано технічно правильно, основні несущі та огороджувальні конструкції, інженерні комунікації і обладнання знаходяться у доброму технічному стані, а підвальне приміщення є допоміжним приміщенням і є складовою, невід'ємною частиною квартири [ADDRESS]. Реконструкція квартири також не суперечить суспільним інтересам, тому, що реконструкція виконана у відповідності до будівельних норм і правил, та одночасно згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідачі позов визнали, не заперечували проти його задоволення судом в обсязі заявлених вимог. Відповідно до вимог закону, Україна законодавчо забезпечує громадянам , організаціям та іншим власникам рівні умови захисту потенційного права власності. Цивільним Кодексом України передбачено, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч.2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. та п.7 зазначеної статті, згідно якого, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян., інтересам суспільства Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.. Суд, звертає увагу й на той факт, що позивач, звернувшись правомірно в суд, з даним позовом, сплатив передбачену Декретом Кабінету Міністрів «Про держмито» державний збір у вигляді державного мита та збору на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідно до ст. 8 Конституції України і п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - в Україні діє верховенство права. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одночасно судом приймається до уваги і та обставина, що при розгляді справи у суді відповідачам надавалась можливість заперечувати чи не визнавати позов, доказувати протилежне, але як вбачається з матеріалів справи відповідачі і письмово в поясненнях і усно в судовому засіданні відповідач [PERSON], підтвердили всі доводи позивача, визнали позов в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Так, судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішує справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. При судовому розгляді повно досліджені, та знайшли відображення обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду при встановлені обставин і правові наслідки, є вичерпними, відповідають дійсності, підтверджені достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст, і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягають примусовому виконанню. Судове рішення по справі - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оспорюваних прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин та прав на виникнення відповідних дій у майбутньому. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачем заявлені правомірно, відповідно до діючого законодавства України, вони не порушують законних інтересів та прав сторін по справі.

Outcome: approved