Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], з 11.04.2006 року в цій квартирі зареєстрований відповідач на правах члена сім”ї, однак з січня 2007 року він фактично за вказаною адресою не проживає, участі в оплаті за квартиру не приймає, переїхав проживати до Росії, факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей для позивача як власника, вона позбавлена можливості отримувати субсидію. А тому вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою відповідно до ст.405 ЦК України. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Представник відповідача за дорученням позов визнала, не заперечує того, що відповідач дійсно не проживає в спірній квартирі більше року без поважних причин, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житлом. Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, судом встановлено, що відповідач по справі-це син позивачки, який з 11.04.2006 року зареєстрований по [ADDRESS], що вбачається з копії свідоцтва про народження, довідки ЖЕК-2, виписки з побудинкової книги. З матеріалів справи також вбачається, що позивачці 18.08.2005 року було подаровано 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] /кв.5/, що слідує з копії договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2187. Згідно довідки ЖЕК-2 у вказаній частині будинку, яка належить на праві власності позивачці, зареєстровані позивачка і відповідач. Але представник відповідача не заперечує того, що відповідач в цій квартирі не проживає, жодної участі в оплаті комунальних послуг він не приймає. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім”ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім”ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. По справі встановлено, що позивачка є власником спірної квартири, відповідач поселився в цю квартиру і був зареєстрований в ній як член сім”ї власника житла, але в квартирі не проживає більше року. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірною квартирою, суду не надано. Судом враховуються при вирішенні спірного питання ті обставини, що відповідач жодних заперечень на позовну заяву не надав, по питанню вселення в спірну квартиру нікуди не звертався. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази по справі суд вважає за можливе прийняти визнання позову представником відповідача, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що відповідач дійсно без поважних причин більше року не користується спірною квартирою і вважає за можливе визнати його таким, що втратив право на користування житлом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved