Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

До суду з позовом звернувся позивач, в якому просить суд визнати за ним право власності на спадщину в порядку спадкоємства за заповітом після померлої 11 червня 2009 року [PERSON], яка складається із житлового будинку з всіма надвірними будівлями по вул. Першотравнева, 15 в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповідала на випадок її смерті позивачу зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та все належне їй на день смерті майно і позивач після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса Олевського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформлені спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судовове засідання позивач не зявився, але від представника позивача надійшла заява з проханням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Від Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області надійшла заява з проханням слухати справу без їх участі, відносно позову не заперечують. Від комунального підприємства Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника. Представник відділу будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства Олевської районної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідок Білокоровицької сільської ради № 3 від 05 січня 2010 року , № 2 від 05 січня 2010 року по погосподарській книзі за [PERSON] рахується житловий будинок № 15 по вул. Першотравневій в с. Білокоровичі Олевського району, який був нею побудований в 1939 році та під забудову виділялась земельна ділянка розміром 0,25 га. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. 01 липня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу, який є її сином, зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та все належне їй на день смерті майно, що стверджується копією заповіту, копією свідоцтва р: народження позивача. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 11 червня 2009 року в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області. Позивач після смерті [PERSON] своєчасно в шестимісячний термін звернувся до приватного нотаріуса Олевського нотаріального округа [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа за >? 4 від 09 листопада 2009 року , що стверджується довідкою нотаріуса. Однак приватним нотаріусом Олевського нотаріального округа [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність нерухомого майна померлому спадкодавцю. Також позивач звертався до Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації щодо первинної реєстрації зазначеного будинку за померлою матір'ю та видачею на її імя свідоцтва на право власності, але позивачу було відмовлено у звязку з тим, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна власнику повинно вирішуватися лише в судовому порядку. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що дані правовідносини врегульовані ст.ст. 328, 1216, 1223, 1269, 1270, 1299 ЦК України з яких слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], звертався до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність даного будинку померлій [PERSON], інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не встановлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved