Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

Військова прокуратура Центрального регіону України звернулась до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом про визнання недійсним ордеру та виселення із службового житлового приміщення, посилаючись на наступні обставини. Перевіркою діяльності квартирно- експлуатаційних органів Міністерства оборони України щодо розподілу та надання житлових приміщень виявлено факт незаконного отримання відповідачем [PERSON] жилого приміщення за адресою [ADDRESS] . 24.12.2003 року житловою комісією Української військової медичної академії полковника медичної служби [PERSON] складом сім`ї чотири особи було зараховано на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. На час постановки на квартирний облік [PERSON] та його дружина були забезпечені впорядкованим житлом. Зокрема, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , житловою площею 29,4 кв.м., а його дружині [PERSON] - квартира [ADDRESS] , житловою площею 19,4 кв.м. В подальшому [PERSON] штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження квартири [ADDRESS] матері його дружини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2003 p., однак відповідача з обліку знято не було. 21.07.2006 року рішенням житлової комісії відповідачу було розподілено двокімнатну службову квартиру за адресою [ADDRESS] , а Солом`янською районною м. Києві державною адміністрацією з порушенням вимог законодавства було видано ордер на вказану квартиру. Крім того, список розподілу спірної жилої площі [PERSON] не був погоджений начальником квартирно-експлуатаційного органу та не затверджувався начальником гарнізону. Тому надання житла було здійснено з порушенням встановленого порядку надання житлових приміщень військовослужбовцям Збройних Сил України. Надання відповідачем відомостей, що не відповідають дійсності, про відсутність впорядкованого житла, а також прийняття рішення про надання спірного житла в обхід встановленого порядку є порушеннями умов надання житлових приміщень, на підставі яких слід визнати недійсним ордер № 00611 від 24.11.2006 року , виданий Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією . У зв`язку з викладеним прокурор просив визнати зазначений ордер недійсним, а відповідача [PERSON] разом з членами його сімї - виселити з незаконно утримуваного ним жилого приміщення. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача Київського квартирно-експлуатаційного \~ \~ \~ \~управління Міністерства оборони України в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, визнати недійсним ордер від 24.11.2006 року на ім`я [PERSON] та виселити відповідачів із займаної квартири. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач пояснив, що він є полковником медичної служби кафедри щелепно-лицьової хірургії і стоматології Української військово- медичної академії. Весною 2002 року при проведенні оперативного втручання , від пацієнта відповідач був інфікований вірусним гепатитом С ( генотип їв). Для ефективного лікування необхідно було пройти курс протягом 48 тижнів противірусними препаратами «Пегасис» та «Рібавірін» іноземного виробництва. Вартість однієї ін`єкції «Пегасису» - 1747 грн. , вартість упаковки «Рібавіріну» - 4810 грн., на курс лікування потрібно було 141576 грн. Оскільки керівництво Міністерства оборони України у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів відмовило в наданні кошів на придбання цих препаратів, рекомендуючи пройти курс імуноглобулінами вітчизняного виробництва, ефективність лікування якими була 5%, відповідач змушений був позичити гроші у знайомих на загальну суму 100 тисяч грн. На час закінчення лікування коштів не вистачало, а необхідно було повертати позику та дістати ще 40 тисяч грн., тому відповідач змушений був продати двокімнатну квартиру матері своєї дружини, яка мала намір придбати житло. Керівництво відповідача запропонувало надати йому службове житло, дізнавшись, що він вимушений продати квартиру та проживати вчотирьох в однокімнатній квартирі. Для отримання службового житла відповідач нікого не вводив в оману, а саме надання службової квартири у тимчасове користування було тим способом допомоги, який керівництво знайшло у зв`язку з фінансовою неможливістю надати кошти позивачу на лікування захворювання, отриманого у зв`язку з виконанням службових обов`язків. Крім того , в 2012 році закінчується його контракт з Міністерством оборони України , і одночасно зі звільненням він поверне службову квартиру, оскільки за вислугою років не має права на неї претендувати. Представник відповідача також зазначив, що надання службової квартири відповідачу не залежить від перебування його на квартирному обліку, тим більше , що на даний період часу він залишається на квартирному обліку і питання щодо зняття не ставилось. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в дане судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні до оголошення перерви відповідачі позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації подав заяву, якою просив розглянути справу в його відсутності, прийняти до уваги письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначав про відсутність з боку третьої особи порушень при видачі ордера відповідачу. Вислухавши прокурора , сторони, їх представників, свідків, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з протоколу № 31 від 24.12.2003 року засідання житлової комісії Української військово-медичної академії , комісія постановила зарахувати на квартирний облік полковника медичної служби [PERSON] , 1961 р.н., з родиною у складі : дружини [PERSON] , 1961 р.н., сина [PERSON] , 1983 р.н., сина [PERSON] , 1990 р.н.. Полковник м/с [PERSON] проходить службу в УВМА з 03.08.1998 року на посаді начальника кафедри щелепно-лицьової хірургії і стоматології, мешкає за адресою [ADDRESS] у квартирі дружини, жилою площею 19,4 кв.м. ( а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 11.12.2003 року на підставі наказу № 2079 - С від 02.12.2003 року, [PERSON] на праві власності належала двокімнатна квартира [ADDRESS] , площею 29,4 кв.м. ( а.с. 7). Вказана квартира була відчужена відповідачем 26.12.2003 року за договором купівлі- продажу, посвідченим державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С., на користь [PERSON] за 49239 грн. ( а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право власності , виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА 12.12.2003 року на підставі наказу № 2079-С від 02.12.2003 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 16.12.2003 року за реєстровим № 663/32649, відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею 19,4 кв.м. ( а.с. 8). 21.07.2006 року житловою комісією Української військово-медичної академії було вирішено надати [PERSON] двокімнатну службову квартиру [ADDRESS] , де буде проживати його сім`я ( він, дружина [PERSON] , син [PERSON] , 1990 р.н.), що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 21.07.2006 року засідання житлової комісії ( а.с. 10). Як вбачається зі списку розподілу службового житла Української військово-медичної академії на підставі протоколу № 4 від 21.07.2006 року, належним чином завірена копія якого була надана представником Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, вказаний список містить всі необхідні підписи та погодження. Зокрема, список підписаний головою житлової комісії УВМА [PERSON] та секретарем комісії Коваленко В.В. 1) року ; погоджений 25.07.2006 року головою житлової комісії гарнізону м. Києва Сахно В.В.; погоджений 09.10.2006 року начальником Київського квартирно- експлуатаційного управління Івахом С.Н. та затверджений 13.11.2006 року начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Мовчаном С.С. (а.с. 30-31). В даному списку відображені дані, що містяться у протоколі житлової комісії, а також те, що [PERSON] перебуває на обліку на загальних підставах з 24.12.2003 року та що по [ADDRESS] залишається проживати син [PERSON] , 1983 р.н. Вказаний список був поданий в установленому порядку до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації . Розпорядженням № 2102 від 20.11.2006 року [PERSON] надано службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] на родину З особи ( він, дружина [PERSON] , син [PERSON] ), без зняття з квартирного обліку. У розпорядженні також зазначено, що квартира закріплена як службове жиле приміщення розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 1192 від 25.10.2006 року. [PERSON] на квартирному обліку перебуває з 24.12.2003 року на загальних підставах з родиною три особи ( а.с. 29). Оскільки будь-яких доказів на спростування достовірності вищевказаного списку , який став підставою для видання розпорядження про надання службової жилої площі, прокурором та представником позивача до суду не подано, то суд вважає його належним та допустимим доказом. Надану прокурором до позовної заяви копію аналогічного списку , який не затверджений начальником Головного КЕУ Збройних Сил України та не погоджений начальником Київського КЕУ ( а.с. 5), суд не приймає до уваги з вищевикладених підстав. Наявність такого протиріччя в поданих документах ні прокурор , ні представник позивача пояснити суду не змогли. Таким чином, посилання прокурора та представника позивача , як на підставу для визнання недійсним ордера , на порушення п. 14 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України та відсутність погодження начальника КЕУ та затвердження начальником гарнізону , суд вважає безпідставними і такими, що на знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 2102 від 20.11.2006 року відповідачу [PERSON] 24.11.2006 року було видано ордер №00611 на право зайняття службового жилого приміщення - двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , з вищевказаним складом сім`ї ( а.с. 11). Відповідно до ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень . Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами За змістом ст. 118 , 119 та 121 Житлового кодексу УРСР , службове житло це житло, що надається в користування працівникам підприємств, установ і організацій, які у зв`язку з характером їх трудових відносин мають проживати за місцем роботи або поблизу нього. Вказаними статтями передбачено, що перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, а також порядок надання службових жилих приміщень встановлюється цим кодексом та іншими актами законодавства України. Відповідно до п. 62 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення , затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення» ( яка є чинною на даний період часу, зі змінами та доповненнями), службові жилі приміщення можуть надаватися військовослужбовцям. Згідно зі ст. 118 ЖК УРСР та п. 2 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 року , службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Відповідно до 8, 21 зазначеного Положення , службові жилі приміщення надаються працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер , який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Такі ж норми закріплені і в Постанові Кабінету Міністрів України № 1081 від >3. >8.2006 року, що набрала чинності 08.08.2006 року « Про затвердження Порядку .і`езпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», а саме : · пунктом 12 - службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно- експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. -пунктом 15 - службове житлове приміщення надається незалежно від пере вання військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених хля забезпечення громадян житлом. У такому ж порядку врегульовано надання службових жилих приміщень військ в службовцям «Інструкцією про організацію забезпечення і надання військ вослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», ердженої наказом Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.10.2006 року за№ 1171/13045. Щодо посилання прокурора та представника позивача на незаконність перебування Лихе ти [PERSON] на квартирному обліку, то судом встановлено , що відповідач [PERSON] з кварт ікл знятий не був та на даний період часу перебуває на квартирному обліку, що підтвердили прокурор та представник відповідача в судовому засіданні. Відповідно до п. 5 ч. 2 і ч. 4 ст. 40 ЖК України громадяни знімаються із зазначен Зліку органами, які винесли або затвердили рішення про взяття їх на облік, у випадках подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік. або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. З викладеного суд робить висновок, що орган, який прийняв рішення про взяття - [PERSON] на квартирний облік, не вважає за необхідне зняти його з обліку. Посилання прокурора та представника позивача на те, що відповідач штучно погіршив житлові умови . оскільки продав квартиру [ADDRESS] , матері, своєї дружини . суд вважає безпідставними , адже вказане відчуження відповідач провів вимушено з метою отримання коштів на лікування , а дійсність укладеного договору купівлі-продажу сторони не оспорювали. З договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року \~ \~ \~ \~вбачається, що [PERSON] продав належну йому на праві власності квартиру за 49239 грн., які продавець отримав повністю від покупця в день підписання договору. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що в 2002 році [PERSON] позичав у них відповідно 75 000 грн. та 25 000 грн. для лікування хронічного вірусного гепатиту «С», яке вимагало значних коштів . В 2003 році відповідач частково повернув борг після продажу належної йому квартири , у зв`язку з чим сім`я [PERSON] в складі чотирьох осіб проживала в однокімнатній квартирі, що належить [PERSON] . Захворювання відповідача [PERSON] на дану хворобу підтверджується наданою медичною документацією - річними епікризами за 2002-2008 роки, виписним епікризом [PERSON] , який перебував на лікуванні в Головному військовому клінічному госпіталі Міністерства оборони України з 30.03.2004 року по 30.04.2004 року з діагнозом - хронічний вірусний гепатит «С» ( генотип їв) та висновками лікарів (а.с.67-85). З \~ \~ \~ \~викладеного вбачається, що на час надання відповідачу та членам його сім`ї службової квартири в листопаді 2006 року він потребував поліпшення житлових умов. Аналізуючи зібрані по справі докази, з урахуванням вищевикладених обставин та того, що [PERSON] було надане службове житло, а не житло для постійного проживання , суд приходить до висновку, що обставини, викладені прокурором в позовній заяві щодо штучного погіршення житлових умов , надання відомостей, що не відповідають дійсності, на підставі яких відповідач набув права на забезпечення житлом за рахунок Міністерства оборони України , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому підстави для задоволення позову про визнання ордеру недійсним та виселення відповідачів із службової квартири - відсутні. Враховуючи вищевикладене , суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову Військової прокуратури Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - про визнання недійсним ордеру та виселення із службового житлового приміщення . На підставі викладеного, ст. 121 Конституції України, ст. 35,36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 40, 59,117, 118-123 Житлового кодексу УРСР,

Outcome: dismissed