Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

16 лютого 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 2 грудня 2009 року державним виконавцем Новоград-Волинського мі\-ськрайонного управління юстиції [PERSON] згідно акту опису й ареш\-ту майна, було описане його майно в квартирі і накладено на нього арешт, всього описано майна на суму 3150 грн. Опис майна і його арешт був здійснений на підставі Наказу № 9/26 на виконання рішення господарського суду Житомирської області від 6 бере\-зня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-Сервіс» м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця [PERSON], згідно якого постановлено стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «АВР-Сервіс» 6329,06 грн. Відповідачка по справі [PERSON] являється його матірю, хоч і проживає з ним в квартирі [ADDRESS], але вона не являється власником квартири. Співвласниками квартири являється він, його бабуся [PERSON] та його брат [PERSON], що стверджує\-ться технічним паспортом на квартиру. Майно, яке описав державний виконавець, є особисто його, і не належить його матері. Так, описаний відеомагнітофон був придбаний за його кошти 3.07.2006 року в магазині «Телесвіт», телевізор кольоровий «Оріон» та телефон-факс йому було подаровано бабусею [PERSON] на його день народження, що стверджується її розпискою. Описаний компютер ним було придбано в 2008 році у його знайомого [PERSON], а він в свою чергу цей компютер перед тим купував в 2007 році в магазині «Формула» в ПП [PERSON] Оскільки він є власником майна, яке описано і на яке накладено арешт, він вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення його з-під арешту. В судовому зсіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник ДВС [PERSON] в судовому засіданні просила вирішити справу по суті і визначити належність описаного та арештованого майна. Суду показала, що здійснюючи примусове виконання рішення наклали арешт на майно за місцем фактичного проживання боржника. Залучена протокольною ухвалою суду від 25.03.2010 року в якості відповідача [PERSON] позов визнала, проти вимог позивача не заперечувала, суду показала, що насправді відношення до описаного та арештованого майна не має. Судом встановлено наступне. Згідно договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу, Житомирської області [PERSON] від 08.12.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №2210, відповідачка [PERSON] подарувала ? частину квартири [ADDRESS] позивачу [PERSON] (а.с.13). Згідно технічного паспорту власниками вищевказаної квартири є позивач його бабуся та брат (а.с.11). Відповідачка [PERSON] є матірю позивача та проживає за місцем його проживання, а саме в квартирі [ADDRESS]. 02.12.2009 року державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна позивача в порядку виконання Наказу № 9/26 на виконання рішення господарського суду Житомирської області від 6 бере\-зня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-Сервіс» м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця [PERSON], згідно якого постановлено стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «АВР-Сервіс» 6329,06 грн. (а.с.9-10), однак майно, яке описав державний виконавець, є особистою власністю позивача, що підтверджується наступними доказами: зокрема описаний відеомагнітофон був придбаний за його кошти 3.07.2006 року в магазині «Телесвіт», що стверджується копією накладної та товарного чеку (а.с.7,8); кольоровий телевізор «Оріон» та телефон-факс йому було подаровано бабусею [PERSON] на його день народження, що стверджується її письмовою розпискою (а.с.5); компютер ним було придбано в 2008 році у його знайомого [PERSON], а він в свою чергу цей компютер перед тим купував в 2007 році в магазині «Формула» в ПП [PERSON], що стверджується документом про продаж компютера (а.с.4). Суд вважає, що заява є обґрунтованою, оскільки позивачем доведено, що частина арештованого майна була придбана особисто ним. За викладених обставин вбачається, що [PERSON] не має відношення до спірного майна. Виконання зобовязання по сплаті боргу покладається виключно на відповідачку [PERSON], яка є боржником і позивач [PERSON] не може нести відповідальність за невиконання нею своїх боргових зобовязань. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється. Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає , що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Outcome: approved