Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просили ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів усунути порушення їх права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, вул. Чкалова, 49; шляхом перенесення огорожі та встановлення її на межі земельних ділянок згідно плану-схеми; заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, які посягають на їх право власності на домоволодяння та земельну ділянку, розташованих за зазначеною адресою ;стягнути солідарно з відповідачів на їх користь: 539 гривень у рахунок відшкодування вартісті відновлювального ремонту зруйнованої цегляної кладки господарської будівлі, 468 гривень у рахунок відшкодування витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження; 1200 гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу; посилаючись на те, що їм належить на праві власності домоволодіння № 49, що по вулиці Чкалова в смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області. Рішенням Павлиської селищної ради за № 60 від 30.05.1996 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га, що розташована за зазначеною адресою, із них 0,15 га для обслуговування житлового будинку; 0,43 га - ведення сільського господарства. [PERSON], [PERSON] (далі відповідно Відповідач 1, Відповідач 2) є співвласниками домоволодіння№ 47, що по вулиці Чкалова в смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, тобто їхні домоволодіння є суміжними, і вони є сусідами. Між позивачами та відповідачами виник спір щодо межі між присадибними ділянками та господарської будівлі позивачів, позначеною літерою «Б» у технічному паспорті (далі - Сарай), у звязку з чим вони неодноразово звертались до різних інстанцій для вирішення цього спору. Перевірками, проведеними спеціалістами відділу Держкомзему в Онуфріївському районі було встановлено, що спірний сарай знаходиться на земельній ділянці позивачів і не є самовільним будівництвом, цегельна кладка сараю зруйнована до 0,8 кв.м. відповідачем 2, чим відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження завдала збитки в розмірі 465 гривень, а вартість відновлювального ремонту зруйнованої цегляної кладки становить 539 гривень. Актом зазначених спеціалістів Держкомзему встановлено межу та складено план-схему, з якої видно, що огорожа між спірними земельними ділянками знаходиться на території позивачів, тобто межа змінена відповідачами. Відповідачі вчиняють різні дії щодо втручання на територію позивачів.Так, відповідач 2 частково зруйнувала цегельну кладку сараю, неодноразово проникала до домоволодіння позивачів. [PERSON], [PERSON] JL К. звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просили встановити межі земельних ділянок між домоволодіннями № 47 та № 49, що по вулиці Чкалова в смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що вони та відповідачі не отримали державних актів про право власності на землю через спір з приводу встановлення меж земельних ділянок. З рішенням відділу Держкомзему в Онуфріївському районі щодо визначення спірної межі вони не згодні, оскільки обстеження земельних ділянок проводилось за заявою відповідачки [PERSON] Д . і вони не були присутні при цьому. Після винесення цього рішення було проведено ще кілька обмірів земельних ділянок і з них вбачається, що порушення меж земельних ділянок допущені відповідачами у справі. [PERSON], [PERSON] та їх представник змінили свої позовні вимоги, попросивши суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів усунути порушення їх права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, вул. Чкалова, 49; шляхом перенесення огорожі та встановлення її на межі земельних ділянок згідно плану-схеми; заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, які посягають на їх право власності на домоволодяння та користування земельною ділянкою, розташованих за зазначеною адресою ;стягнути солідарно з відповідачів на їх користь: 539 гривень у рахунок відшкодування вартісті відновлювального ремонту пошкодженої цегляної кладки господарської будівлі, 468 гривень у рахунок відшкодування витрат на проведення експертного будівельно- технічного дослідження; 1200 гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а позов [PERSON], [PERSON] Не визнали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник свій позов підтримали в повному обсязі, а позов [PERSON], [PERSON] не визнали, посилаючись на обставини, викладені в їх позові. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON], [PERSON] та про відмову в задоволенні позову [PERSON] [PERSON] з наступних підстав. Із матеріалів справи, пояснень сторін та свідків [PERSON],[PERSON] видно, що рішеннями виконавчого комітету Павлиської селищної ради [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,58 га, із яких 0,20 га знаходиться за адресою: вулиця Чкалова,49, смт. Павлиш, а [PERSON] - 0,18 га, що по вуліці Чкалова,47. Будь-яка документація про встановлення меж зазначених ділянок у натурі до винекнення зазначеного спору в Павлиській селищній раді та відділі Держкомзему в Онуфріївському районі відсутня. Державних актів про право власності або право постійного користування зазначеними земельними ділянками сторони не одержували. До юрисдикції суду не належать спори про встановлення меж земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою. Париступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно із ст. 126 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами. З огляду на викладене суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості, а також про те, що [PERSON], [PERSON] не набули права власності на земельну ділянку чи права постійного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: вулиця Чкалова,49, смт. Павлиш, Онуфріївський район, Кіровоградська область, а тому в задоволенні їх позову в частині зобовязання відповідачів усунути порушення їх права користування зазначеною земельною ділянкою шляхом перенесення огорожі та встановлення її на межі земельних ділянок згідно плану-схеми необхідно відмовити. Із матеріалів справи, пояснення свідка [PERSON] вбачається, що спірний сарай не є самовільним будівництвом і належить на праві власності [PERSON], [PERSON]. Відповідач 2 частково пошкодила цегельну кладку сараю, що підтверджується матеріалами справи, свідченнями [PERSON] і не заперечувалось у судовому засіданні відповідачкою [PERSON]. Частковим пошкодженням цегельної кладки сараю [PERSON] завдала [PERSON], [PERSON]. збитки, які відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження складають не 539, а 465 гривень ( а.с. 27), які відповідно до ст. 1166 ЦК України підлягають стягненню в повному обсязі. Участь [PERSON] в частковому пошкодженні цегельної кладки сараю у судовому засіданні не доведена. З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що вимога [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів 1 і 2 на їх користь 539 гривень у рахунок відшкодування вартісті відновлювального ремонту сараю підлягає частковому задоволенню: з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON], [PERSON] 465 гривень у рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженям цегляної кладки господарської будівлі. Судом також встановлено, що відповідач 1 і 2 вчиняють різні дії щодо втручання на територію позивачів [PERSON], [PERSON]. Так, відповідач 2 частково пошкодила цегельну кладку сараю, неодноразово проникала до домоволодіння позивачів [PERSON], [PERSON], а тому вони на підставі вимог статтей 386,391 ЦК України вправі вимагати від [PERSON], [PERSON] усунення перешкод у здійсненніними права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене вимога [PERSON], [PERSON] щодо заборони відповідачам 1 і 2 вчиняти будь-які дії, які посягають на їх право власності на домоволодяння та користування земельною ділянкою, підлягає задоволенню в частині заборони відповідачам 1 і 2 вчиняти будь-які дії, які посягають на їх право власності на домоволодіння. Вимога [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів 1і2 468 гривень у рахунок відшкодування витрат на проведення експертного будівельно- технічного дослідження не підлягає задоволенню, оскільки відшкодування таких витрат не передбачено діючим законодавством. Суд не бере до уваги пояснення інших допитаних у судовому засіданні свідків, оскільки вони не мають значення для вирішення справи. На підставі статтей 125,126 Земельного кодексу України, статтей 386,391,1166 ЦК України,

Outcome: partial