Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила суд поділити майно, яке набутне за час шлюбу, визнати за нею та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частину легкового автомобілю Фольксваген Пасат, реєстраційний номерний знак АО 8696, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію АЕС 076954 від 05.01.2008р. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з положенням ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, визнання відповідачем пред »явленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст.. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю або шлюбним договором Як встановлено в судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2002року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-КИ № 156774'від 30.03.2002року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградского міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 134 (а.с.6). За період шлюбу сторонами за 60 000грн. придбано автомобіль Фольксваген Пасат, р.н. [NUMBER], к № \\УУ1УМА23В7УР 179549, свідоцтво про реєстрацію АЕС 076954 від 05.01.2008р. Вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем (а.с.10). Однак, у теперішній час відповідач зазначений транспортний засіб зняв з державного обліку в органах ВРЕР та отримав тимчасовий реєстраційний номерний знак АО 8696. Відповідно до ч.І, ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Однак належне сторонам рухоме майно неможливо поділити в натурі. Позивачкаг в судовому засіданні запропонувала порядок поділу спільного сумісного майна, відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодившись з запропонованим позивачем порядком поділу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та судовий збір у сумі 300,00грн., понесені позивачем при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved