Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

23.04.2009 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 25500,00 грн. виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачем було виплачено страхове відшкодування [PERSON] Майнова шкода останньому заподіяна внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Також просила поновити позивачеві строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин, а саме внаслідок невиконання представником Моторного (транспортного) страхового бюро України взятих на себе зобовязань. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні з підстав пропуску строку позовної давності. Крім того, відповідач вважає, що у вчиненні ДТП присутня вина як його, так і [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16.08.2005 на 119 км автодороги Київ Чернігів [PERSON] сталася ДТП за участю автомобілів марки М-2140, д.р.н. Б 0472 ЧН, під керуванням відповідача, та Шевроле, д.р.н. 7392 АК-7, що належав [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 вересня 2005 року. Доказів про наявну у вчиненні ДТП вини [PERSON] матеріали справи не містять. З копій звіту про оцінку майна № 1279 від 12.10.2005, наказу МТСБУ № 606 від 29.12.2005, платіжного доручення № 179 від 01.01.2006 вбачається, що 01.01.2006 позивачем на користь [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 25500,00 грн. 16.12.2005 та 07.02.2006 на адресу відповідача направлялися листи з вимогою добровільно відшкодувати заподіяні збитки. На підставі ст.ст.1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ має право регресного позову до [PERSON] з моменту виплати страхового відшкодування. Таким чином, позов поданий після спливу строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач просить поновити строк звернення до суду з тих підстав, що представник позивача за договором ФОП [PERSON] з невідомих причин не подав до суду позов у межах строку позовної давності, про що позивачеві стало відомо у квітні 2009 року. Дані обставини встановлені актом від 01.04.2009, складеним працівникаим ваідповідача. Оцінюючи зібрані докази, судд вважає, що у справі відсутні обставини, що передбачені ст.263 ЦК України як підстави зупинення перебігу позовної давності. Право звернення до суду у позивача виникло 01.01.2006. Договір з представником ФОП [PERSON] (згідно акту від 01.04.2009) укладено 06.07.2008. Неподання позову тривалий час даним представником могло бути спричинене відсутністю контролю і не є надзвичайною подією (непереборною силою), що не залежала від волі позивача. Крім того, акт від 01.04.2009 складений працівниками самого позивача і не носить обєктивного характеру. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоовленні позову слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

Outcome: dismissed