Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

12.04.2010 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси та просив постановити рішення, відповідно до якого визначити частки у спільній сумісній власності та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що 13 квітня 1998 року її матір'ю, [PERSON], була приватизована квартира [ADDRESS]. В приватизацію були включені усі особи, що були прописані та мешкали в зазначеній квартирі, члени родини матері позивача. Зазначена квартира знаходилась у відомчому будинку ЧМП і приватизація проходила через ЧМГІ. 29.06.2001 року мати позивачки [PERSON] померла. Після її смерті було виявлено, що документи на спірну квартиру були зіпсовані, тексту було не видно, текст змитий олією, на документі лишились лише мокрі печатки. Позивач робила спробу відновити документи, однак в архівах зазначені документи не зберіглись, не вдалось відновити документи через КП «ОМБТІ та РОН». При зверненні до нотаріуса для прийняття спадщини позивачці було відмовлено, у зв'язку з тим, що правовстановчі документи знаходились у непридатному стані, а також не зберіглося розпорядження органу приватизації де визначені частки кожного з власників квартири. Позивач вказує, що фактично вона прийняла спадщину, так як на момент смерті матері проживала з нею та продовжує проживати у вказаній квартирі до теперішнього дня, однак по сімейним обставинам не могла звернутися до суду для оформлення необхідних документів. У зв'язку з викладеним просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири, враховуючи вже належну їй 1/4 частину вказаної квартири та визнати за [PERSON]та [PERSON] право власності на 1/4 частину зазначеної квартири за кожним. У судове засідання з'явилась позивачка, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судове засідання з'явився відповідач, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив їх задовольнити. Суд, вислухавши позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження органу приватизації № 1424 від 13.07.1998 року квартира №72, розташована за адресою м. Одеса, вул. Контр- Адмирала Луніна, 7. корп.А, 13 липня 1998 року була передана органом приватизації житла ДСК „ЧМП" у приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках (а.с.7). Позивач пояснила суду, що її матір'ю, [PERSON]. вказана квартира була приватизована і в приватизацію були включені усі особи, що були прописані та мешкали в зазначеній квартирі, члени родини матері. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції від 30.06.2001 року, актовий запис № 5721, мати позивача [PERSON] померла ( а.с. 12). Перед смертю [PERSON] тяжко хворіла, почуваючись дуже погано, і не навмисно пошкодила документи, заливши їх олією Вказане підтверджується оригіналом свідоцтва про право власності на житло, який знаходиться у матеріалах справи. Позивач після смерті матері звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті матері, однак їй було відмовлено, так як усі документи були в непригодному стані та у розпорядженні органу приватизації, яке зберіглося не зазначено було у яких частках на кожного була приватизована квартира. Судом було зроблено запит до КП «ОМБТЇ та РОН» відповідно до якого, вбачається, що станом на 16.04.2010 рік квартира № 72 по вул. Контр-Адмірал а Луніна. № 7а зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності № 1424, виданого ДСК « ЧМП» 13.07.1998 року а.с.20). Згідно відповіді Третьої ОДНК від 27.04.2010 року № 1972\\02-14 щодо спадщини померлої [PERSON] заведена спадкова справа № 209Y2007 року та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину подала донька померлої [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] ( а.с.21). Інших спадкоємців у померлої не було. Однак, у встановленому законом порядку позивач на теперішній час не може прийняти спадщину, так як необхідні правовстановчі документи зіпсовані, хоча фактично нею спадщина прийнята так як на момент смерті вона мешкала в спірній квартирі та доглядала за матір'ю. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти вимог заявлених в позові, зазначаючи, що жодних претензій до майна бабусі не має та не заперечує проти того, щоб за [PERSON] було визнано право власності на !/г частину квартири. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ІДК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суду доведено, що спадкове майно позивач прийняла. фактично вступила в управління та володіння квартирою, постійно проживала на момент смерті спадкодавця разом з нею і тепер проживє за вказаною адресою, що являється діями, що свідчать про фактичне прийняття спадщини. У відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 от 24.06.1983р.«Про практику судами України справ про спадкування» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 13 \ v0013700-92 ) від 25.12.92, N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ), якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку (Абзац перший пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 (v0013700-92) від 25.12.92 ). Відповідно до ст.370 ЦК України частки співвласників майна, що перебуває в спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд визнає документально підтвердженим факт того, що позивачці, її матері, померлій 29.06.2001 року, [PERSON], [PERSON] спірна квартира належала в рівних частках, по 1/4 частині квартири кожному, так як іншого при розгляді справи встановлено не було. Тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину спірної квартири після смерті матері позивачки, враховуючи вже належну їй % частину, визнавши за [PERSON] та [PERSON] по 1\\4 частині спірної квартири, зважаючи на те, що правовстановчі документи на вказану квартиру зіпсовані і у разі спроби відчужити належну їм квартиру сторони будуть позбавлені такого права. З урахуванням вищевикладеного, та на підставі ст.ст. 15, 16,392,1216,1261, Цивільного Кодексу України, ст.ст. 7. 8, 10, 11, 15.16 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved