Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на суму 522 грн. 54 коп., який виник за період з жовтня 2007 р. по лютий 2008 р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачі мешкають в квартирі, яка належить їм на праві приватної власності. Квартира опалюється позивачем. В лютому 2008 р. було встановлено, що відповідачі самовільно відключилися від системи централізованого опалення, встановивши індивідуальне електричне опалення, про що в лютому 2008р. представниками підприємства було складено акт. Оскільки відповідачі не дотрималися порядку відключення, то мають сплатити кошти за теплопостачання відповідно до показників загально-будинкового лічильника. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що через високі тарифи та неякісні послуги з боку комунального підприємства «Теплокомуненерго» вона вимушена була встановити в квартирі індивідуальне електричне опалення. В жовтні 2007р. за власний рахунок замовила роботи по демонтажу системи опалення в своїй квартирі, які було виконано 12 жовтня 2007 р. За надані їй позивачем послуги вона розрахувалася в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належно повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Суд визнав можливим розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення та доводи представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що відповідачі є співвласниками квартири № 90, що знаходиться в м. Олександрія по вул. Семашка, 22. До початку опалювального сезону 2007 р. вони користувалися послугами КП «Теплокомуненерго» з теплопостачання, а потім за власний кошт без відповідного дозволу здійснили відключення від централізованого теплопостачання, демонтувавши в квартирі систему опалення, та влаштували систему електричного опалення. . Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Використання теплової енергії мешканцями будинку, в якому проживають відповідачі, обліковується загально-будинковим лічильником. Однак безпосередньо відповідачі в жовтні - грудні 2007р., січні 2008р. та подальшому не отримували від позивача послуг. Про дану обставину свідчать договір про демонтаж опалювальних приладів в квартирі відповідачів , акт прийому\- передачі виконаних робіт № 71 від 12 жовтня 2007 р., а також оглянуті судом квитанції про сплату відповідачем [PERSON] коштів за використану електроенергію. Позивач не заперечує сам факт відключення відповідачів від системи централізованого опалення, але при цьому вважаючи його несанкціонованим, вимагає сплати коштів з теплопостачання. Законність проведення робіт по демонтажу системи опалення в квартирі відповідачів і його наслідки не є предметом судового розгляду. Отже, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що споживач зобовязаний розрахуватися за фактично надану послугу. Витрати по сплаті судового збору, від якого позивача звільнено, необхідно віднести на рахунок держави. На підставі ч.1 ст.903 ЦК України, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630,

Outcome: dismissed