Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 14220 від 19.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 31500 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2013 року. Однак у звязку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.04.2009 року має заборгованість - 28622,21 Долар США, яка складається з наступного: *28164,87 доларів США - заборгованість за кредитом; *319,86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; *128,59 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; *8,89 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором були укладені договори застави, а саме: *ПриватБанк і Відповідач 19.02.2008 року уклали договір застави № 14220-ДЗ. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль І\\/ЕСО (модель: 75Е, рік випуску: 2002, тип: Т3: Фургон-С, № кузова/шасі: ZCFA75В0102374479, реєстраційний номер [NUMBER]). Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця. Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ ПриватБанку. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПриватБанку), вважає вимогу стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі - законною і обґрунтованою. Оскільки відповідач добровільно виконувати зобовязання за договорами відмовляється, представник позивача просить суд: - передати в заклад ПАТ КБ ПриватБанку шляхом вилучення у [PERSON] належного йому на праві власності заставлене майно: автомобіля IVECO (модель: 75Е, рік випуску: 2002, тип: Т3: Фургон-С, № кузова/шасі: ZCFA75В0102374479, реєстраційний номер [NUMBER]); - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №14220 від 19.02.2008 року в сумі 28622,21 доларів США, звернути стягнення на автомобіль IVECO (модель: 75Е, рік випуску: 2002, тип: Т3: Фургон-С, № кузова/шасі: ZCFA75В0102374479, реєстраційний номер [NUMBER]), шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ПАТ КБ ПриватБанк (заставодержателем) договору купівлі-продажу предмета застави від імені [PERSON] (заставодавця); - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ ПриватБанк судові витрати: судовий збір в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 (тридцяти) грн. В судовому засіданні представник позивача, заявлені вимоги позивача підтримав в повному обсязі, та посилаючись на ті самі підстави просив їх задовольнити. Відповідач в ході судового засідання проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив, що зобовязання за договором купівлі-продажу не виконував в наслідок відсутності грошових коштів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає що позов Закритого акціонерного товариства ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк укладено договір № 14220, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 31500 (тридцять одна тисяча пятсот) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2013 року (а.с.7-9). Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.04.2009 року має заборгованість з урахуванням проценті в за користування, комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 28622,21 доларів США (а.с.5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави від 19.022.2008 р. між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем № 14220-ДЗ (а.с. 10-12). Згідно з яким відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль І\\/ЕСО (модель: 75Е, рік випуску: 2002, тип: Т3: Фургон-С, № кузова/шасі: ZCFA75В0102374479, реєстраційний номер [NUMBER]). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 17.10 договору застави у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передає. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ч.1, 6 ст.20 ЗУ «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно п.п. 21 договору застави №14220-ДЗ, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Таким чином, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ ПриватБанку. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, позов Закритого акціонерного товариства КБ ПАТ ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30 грн.

Outcome: approved