Jurisdiction: civil
Date: 2009-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який декілька раз уточнювала і в судовому засіданні її представники підтримали письмовий текст позовної зазначили про те, що на підставі договору дарування від 18.07.2006 року [PERSON] належить на праві власності домоволодіння [ADDRESS] . Даний будинок було побудовано на земельній ділянці розміром 0,47 га по [ADDRESS] , яка виділялась під забудову [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою № 05-04/4 9 від 15.02.2008 року. Згідно даної довідки, у 1959 році із земельної ділянки [PERSON] , яка будувала і була власником вказаного домоволодіння по [ADDRESS] , було відрізано 0,12 га. Тобто в користуванні попередньої власниці [PERSON] було залишено земельну ділянку 0,35 га. 18.07.1995 року рішенням виконкому Бориспільської міської ради № \\~ \\~ \\~ \\~303 «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності» відповідачу [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку розміром 0, 10 га по [ADDRESS] для будівництва, та обслуговування житлового будинку. Дана земельна ділянка була виділена та надана відповідачу за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно даних документів за домоволодінням [ADDRESS] залишилась земельна ділянка у розмірі 0,25 га. Після смерті [PERSON] , право власності на дане домоволодіння перейшло до її спадкоємців, які і здійснили відчуження даного домоволодіння на користь її чоловіка [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 31 жовтня 1997 року. А на підставі договору дарування від 18.07.2006 року, право власності на дане домоволодіння перейшло саме до [PERSON] .. Оскільки зазначеним договором не встановлено інших умов переходу права власності, то перехід права власності відбулось на ціле домоволодіння без обмежень. Будівельний паспорт на житловий будинок містить план розмежування між суміжними землекористувачами [ADDRESS] , складений Бориспільським міським БТІ від 10.10.1996 року. Згідно даного плану розмежування, житловий будинок по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці розміром 0,1488 га. Після набуття права власності, на будівлю, вказана земельна ділянка постійно перебувала у користуванні позивачки, що підтверджується квитанціями про сплату земельного податку. Крім того позивачка показала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] поступово переміщали суміжні межи таким чином, що на даний час у її в користуванні залишилась земельна ділянка розмір якої становить 0,1334 га. Вона вважає, що це є грубим порушенням її права. З свою чергу відповідач [PERSON] скористалась даним порушенням та склала кадастровий план і отримала державний акт на земельну ділянку, частина якої належить позивачці. Крім того, відповідачка [PERSON] взагалі встановила високий паркан на межі між будинками на відстані меншою 1,10 м від стін будинку [PERSON] , що є грубим порушенням і є перешкодою у проведенні геодезичних робіт по складанню кадастрового плану на належну останній земельну ділянку. Саме тому вони просять визнати за позивачкою право на користування земельною ділянкою 0,1488 га, визнати дійсним план розмежування земельних ділянок від 10.10.96 р. дійсним, зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод позивачці в користуванні належною їй земельною ділянкою, звільнити належну їй на праві користування земельну ділянку по [ADDRESS] шляхом відновлення суміжних меж земельних ділянок [ADDRESS] , \\~ \\~ \\~ \\~ [ADDRESS] і [ADDRESS] у відстанях та розмірах відносно домоволодіння [ADDRESS] , згідно плану розмежування, скасувати кадастровий план на земельну ділянку відповідачки [PERSON] , визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ліллнку на ім`я [PERSON] , зобов`язати реєструючий орган скасувати державну реєстрацію даного державного акту. Представник відповідачки [PERSON] з судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на ге, до каластрозий план на земельну ділянку по [ADDRESS] складено після того, як було виготовлено державний акт на право власності на землю. Він також повідомив, що дана земельна ділянка знаходиться під заставою банку КБ КРУ «ПриватБанк» - третя особа по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Він пояснив, що є суміжним землекористувачем позивачки [PERSON] . Він показав, що належна йому земельна ділянка по [ADDRESS] у розмірі 0,10 га була виділена йому за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS] , яка належала його тітці. У 1996 роді між н:їм та суміжними землекористувачами по [ADDRESS] , а саме власниками \\~ \\~ \\~ \\~будинку [ADDRESS] за участю комісії \\~ \\~ \\~ \\~у складі представників відділу \\~ \\~ \\~ \\~земельних ресурсів, міського \\~ \\~ \\~ \\~відділу архітектури та міськвиконкому було проведено розмежування земельних ділянок, Згідно даного розмежування, за ним було встановлено землекористування ділянкою у розмірі 0,1422 га, за будинком [ADDRESS] , що на даний час належить позивачці - 0, 1488 га, а за будинком [ADDRESS] , власником якої на той час була [PERSON] - 0, 1596 га. Після проведення розмежуванням між ними був укладений договір про розмежування та письмово погоджено погоджені межі. Примірник даного договору зберігався у [PERSON] , де він є на даний час йому не відомо. Від третьої особи ПАТ КЕ «ПриватБанк» надійшла заява в якій вони просять справу слухати у відсутність \\~ \\~ \\~ \\~їхнього представника, та при вирішенні спору, просять врахувати, що між банком та відповідачкою [PERSON] укладено договір іпотеки. Предметом даного \\~ \\~ \\~ \\~договору є земельна ділянка по [ADDRESS] . Представники СВП «Київське обласне виробниче відділення» Бориспільський міський відділ та СВП «Київський обласний реєстраційний центр» Бориспільський міський відділ в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши \\~ \\~ \\~ \\~учасників судового розгляду, \\~ \\~ \\~ \\~дослідивши і оцінивши в сукупності наявні докази по справі, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.07.2006 року (а.с.12) Згідно архівної \\~ \\~ \\~ \\~довідки №05-04/4.9 від 15.02.2008 року, вказаний житловий будинок збудовано на земельній ділянці розміром 0,47 га, що виділялась під забудову [PERSON] (а.с.7) Як слідує із даної архівної довідки, у 195Э році із земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , було відрізано \\~ \\~ \\~ \\~0,12 га. Тобто в її користуванні було залишено земельну ділянку 0,35 га. 18.07.1995 року \\~ \\~ \\~ \\~рішенням виконкому \\~ \\~ \\~ \\~Бориспільської міської ради № 303 «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності» відповідачу 1 - [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку \\~ \\~ \\~ \\~розміром 0,10 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Дана земельна ділянка була виділена та надана відповідачу за рахунок земельної ділянки по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , право власності на домоволодіння по [ADDRESS] перейшло до її спадкоємців, які і здійснили відчуження даного домоволодіння на користь чоловіка позивачки по справі [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 31 жовтня 1997 року (а. с. 8 ) . Згідно викопіювання з плану забудови кварталу від 10.10.1996 року, що міститься в технічному паспорті на будинок [ADDRESS] , розмір земельної ділянки на якій розташований належний їй житловий будинок складає 0,1488 га. \\~ \\~ \\~ \\~(а.с.18) Таким чином, позивачці [PERSON] перейшло право на користування земельною ділянкою саме у розмірі 0,1488 га, оскільки договором дарування від 18.07.2006 року не встановлено інших умов переходу права власності. Тобто перехід права власності на розташований на вказаній земельній ділянці відбувся на ціле домоволодіння без обмежень. Факт переходу права на користування земельною ділянкою позивачкою [PERSON] саме у такому розмірі підтверджується квитанціями про сплату земельного податку (а.с. 29-32) Відповідач [PERSON] пояснив, що у 1996 році між ним та землекористувачами по [ADDRESS] та [ADDRESS] відбулось розмежування земельних ділянок та фактично було встановлено межі з натурі. В зв`язку з цим між ними було укладено відповідний договір та підписано погодження меж. Він також підтвердив факт складання та відповідність плану - схеми будівельного кварталу по [ADDRESS] від 10.10.1996 року, ідо міститься в будівельному паспорті на житловий будинок позивачки [PERSON] . Дані покази суд оцінив та прийняв до уваги, оскільки вони підтверджують факт розмежування між суміжними землекористувачами. Наданий відповідачкою [PERSON] план будівельного кварталу по [ADDRESS] від \\~ \\~ \\~ \\~05.08.1996 року суд оцінив критично та прийняв де уваги з \\~ \\~ \\~ \\~тих підстав, що дана план \\~ \\~ \\~ \\~- схема \\~ \\~ \\~ \\~не містить чіткого розмежування між сумісними землекористувачами . Як слідує із ситуаційної схеми розташування земельних ділянок гр. [PERSON] , [PERSON] га [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 33), розмір земельне! ділянки \\~ \\~ \\~ \\~позивачки [PERSON] на \\~ \\~ \\~ \\~даний час становить 0,1334 га. Дана ситуаційна схема складена з урахуванням складеного державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,10 га по [ADDRESS] на і:.:'я [PERSON] від 23.09.2001 року № \\~ \\~ \\~ \\~866,\\~кадастровий номер 32105СС 300:09:073:0013. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ України (ред. 1992 року), право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами. Згідно п. 1.12 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі і на умовах оренди) та договорів оренди землі», затв. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, складання державного акту на право приватної власності на землю проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим з установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Суд дійшов висновку, що перенесення меж в натурі не відбувалось, відповідний акт про встановлення та погодження меж в натурі суміжними землекористувачами відсутній, оскільки відсутня будь-яка технічна документація щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Крім того, представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що оспорюваний позивачкою кадастровий план земельної ділянки по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] складався після того, як було виготовлено державний акт на землю. Тобто роботи із землеустрою, які є обов`язковими для розробки проекту відведення та технічної документації щодо складання державного акту на право власності на землю були проведені у 2007 році. Наведене підтверджується кадастровим планом даної земельної ділянки від 28.11.2007 року. Відповідно до ст.ст. 95,96 ЗК України (2001 року) землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, в т.ч. мають право самостійно господарювати на землі, а також зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватись правил добросусідства, і. порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно із ст. ч. 2 ст. 103 ЗК України (2001 року), власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Частинами 1,3 ст. \\~ \\~ \\~ \\~103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно із ст. \\~ \\~ \\~ \\~152 ЗК України (2001 року), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків та захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в т.ч. відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. З метою відновити порушене право на користування земельною ділянкою позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до органів державної влади та місцевого самоврядування, що підтверджується копіями письмових звернень, які містяться в матеріалах справи. Однак, позитивного вирішення даного питання не відбулось. Наведене підтверджується листами № 482/3-17 від 12.04.2006 року, № 1280 від 13.03.2006 року, № 563/3-17 від 03.05.2006 року, № 27 від 20.06.2006 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили свій обов`язок як землекористувачі щодо дотримання правил добросусідства, своїми протиправними діями самовільно захватили частину землі, що належить позивачці, чим порушили надане останній законом право як користувачу земельної ділянки, набуте нею, у встановленому законом порядку, тим самим позбавили її можливості використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, суд дійшов висновку, що відповідачів слід зобов`язати усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачці шляхом відновлення стану меж суміжних земельних ділянок відповідно до плану забудови кварталу по [ADDRESS] від 10.10.1996 року. Крім того відповідно до вимог ст.ст.152, \\~ \\~ \\~ \\~155, \\~ \\~ \\~ \\~211 ЗК України державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного законодавства України визнається недійсним н судовому порядку.

Outcome: approved