Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до Одеської обласної філії акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивую наступним. 2 квітня 2007 року він був прийнятий на посаду провідного юрисконсульта Олександрійського відділення № 425 Кіровоградської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк». 03.03.2009 року йому було вручено повідомлення про наступне звільнення у звязку із реорганізацією Кіровоградської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк». Починаючи з 06.05.2009 року по (35.06.2009 року включно він перебував на лікарняному, до роботи виписаній з 06.06.2009 року, але це був вихідній день. 09.06.2009 року, в перший робочий день, він здав лист непрацездатності, в цей же день його повідомили, що з 05.06.2009 року наказом №112-п він звільненій з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників, на підставі п.1ст.40 КЗпП України. Повний розрахунок з ним було проведено 10.06.2009 року, але трудову книжку керівництво відділення запропонувало йому отримати особисто в м.Одеса. Виїхати в Одесу він не мав змоги, про що повідомив керівництво відділення. Після неодноразових звернень до відділення, тільки 22.06.2009 року йому було вручено трудову книжку. Через несвоєчасне вручення трудової книжки він втратив можливість працевлаштуватись в Олександрійське приватне охоронне підприємство «СІБРИЗ-2007» на посаду провідного юрисконсульта з посадовим окладом 2700 грн. чим йому заподіяно матеріальну шкоду, яку він бажає стягнути з відповідача. Звільнення з роботи вважає незаконним як таке, що проведене без згоди на це профспілкового комітету та під час його тимчасової непрацездатності, тому просить суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу та компенсацію завданої моральної шкоди. Відповідач позов не визнав, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що внаслідок здійснення процедури реорганізації Кіровоградської обласної філії «Укрсоцбанку» були проведені заходи по скороченню штату та чисельності співробітників філії, посади яких вже не були занесені до нового штатного розпису новостворюваного структурного підрозділу банку. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України, про наступне звільнення на підставі ч.1ст.40 КЗпП позивач 03.05.2009 року, тобто не пізніше ніж за два місяці, був персонально попереджений. Профспілковим комітетом Олександрійського відділення Кіровоградської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» на засіданні 12.05.2009 року була надана попередня згода на звільнення позивача, який на засідання не з явився через перебування на лікарняному. З 15 травня 2009 року був введений в дію новий штатний розпис Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», яким посада, займана позивачем, не передбачалась, тому в першии після лікарняного день виходу на роботу 09.06.2009 р. позивача було повідомлено, що з 05.06.2009 року він звільнений з роботи, наступного дня з ним було проведено повний розрахунок та рекомендовано отримати трудову книжку в Одеській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк». В звязку з відмовою позивача від поїздки в Одесу, з ним було узгоджено отримання ним трудової книжки в Кіровоградській обласній філії банку по мірі її надходження, тому доводи позивача про втрату ним роботи в ТОВ «СІБРИЗ-2007» через затримку видачі трудової книжки та вимоги про стягнення на його користь відшкодування та компенсації моральної шкоди вважає безпідставними, а позов в цілому не підлягаючим задоволенню. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню частково за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 02.04.2007 року працював на посаді провідного юрисконсульта Олександрійського відділенні № 425 Кіровоградської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк». 03.03.2009 року його було попереджено про майбутнє звільнення з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж через два місяці з моменту вручення повідомлення. З 06.05.2009 року по 05.06.2009 року включно позивач перебував на лікарняному листі. 09.06.2009 року його повідомили про те, що 05.06.2009 року він звільненій з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ст.42 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, подання має розглядатись у присутності працівника, а у разі його відсутності лише за його письмовою заявою. З пояснень сторін та матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог вказаної норми закону подання про попередню згоду на звільнення позивача профспілковим комітетом було розглянуте без його участі та без його письмової заяви пророзгляд подання у його відсутність. Відповідно до ч.З ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до п.2.26 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29липня 1993 року № 58, днем звільнення працівника вважається останній робочий день. З долученої до справи копії листка непрацездатності серії АБО № 255872 вбачається , що позивач до 05.06.2009 року включно перебував на лікарняному і мав стати до роботи 06.06.2009 року. Наказом Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» № 112-п від 05.СГ6.2009 року позивача було звільнено з роботи з 05.06.2009 року, тобто в період- тимчасової непрацездатності. Враховуючи викладене, розірвання трудового договору з позивачем з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, тому позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Суд, при розрахунку суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, підлягаючої стягненню з відповідача на користь позивача, враховує, що вимушений прогул з дня звільнення, тобто з 05.06.2009 року, до дня розгляду справи в суді, складає 207 робочих днів. При середньоденній заробітній платі позивача 59 грн. 90 коп., підтвердженій довідкою відповідача, підлягає стягненню 12399 грн.30 коп. ( 207 х 59,9= 12399,3). В судовому засіданні позивачем доведено, що діями відповідача при незаконному звільненні йому також заподіяна моральна шкода, яка, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, підлягає відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом. Враховуючи тяжкість перенесених позивачем моральних страждань, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягаючими задоволенню частково. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2070 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що він втратив можливість працевлаштуватись в ПП «СІБРИЗ-2007» на посаду провідного юрисконсульта з посадовим окладом 2700 грн. через несвоєчасне вручення йому трудової книжки. Надане позивачем листування з ПП суд оцінює як небезспірний доказ з тих підстав, іро лист не має необхідних реквізитів, крім того, позивачем не надано доказів тій обставині, що саме затримка трудової книжки була причиною втрати ним можливості працевлаштуватись, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. ст. 40 п.1, 43, 47, 49-2, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial