Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що 14 вересня 2003 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1471. Від даного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільним життям проживали з відповідачем лише до квітня 2008 року, однак з квітня 2008 проживають окремо. Згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці, яке залишено без змін Апеляційним судом Чернівецької області, місце проживання їхньої доньки [PERSON], [INFO], визначено за місцем проживанням відповідача [PERSON] Зазначає, що відповідач протягом півтора року перешкоджає їй у спілкуванні з донькою [PERSON] та приймати участь у її вихованні. Просить суд ухвалити рішення про визначення її участі у вихованні доньки [PERSON] Л С., [INFO], встановивши систематичні побачення у перший, третій, п'ятий (коли п'ятий випадає) дні календарного місяця, понеділка, середи з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.. п'ятниці з 16 год. 00 хв. неділі, у другий, четвертий дні календарного місяця вівторка, четверга з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., проведення спільного відпочинку з 1 по 30 червня, з можливістю виїзду на відпочинок за кордон. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та обґрунтовуючи їх посилалася на ті ж обставини, які викладені у позовній заяві, та пояснила суду, що відповідача до неї застосовує фізичну силу, внаслідок чого за даними фактами були винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, не надає можливості спілкуватися з дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив суду, що режим спілкування позиваки з дитиною визнає той, що визначений згідно рішення виконкому ЧМР № 177/05 від 23.03.2010 року, позивачка не надає йому можливості спілкуватися з сином [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], зазначав, що режим спілкування позивача з малолітньою [PERSON] необхідно встановити в тих межах які визначені рішення виконкому ЧМР №177/05 від 23.03.2010 року підстав для задоволення позову в частині виїзду малолітньої [PERSON] за кордон в супроводі [PERSON]О немає. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] позов визнав частково, в частині того, що режим спілкування позивачки з дитиною необхідно встановити у відповідності із рішенням виконкому ЧМР. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 вересня 2003 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за№1471./а.с.7/. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - син [PERSON]. [INFO] та [PERSON] 20 червня 2004 року Народження. /а.с.8,9/. Сторони не підтримують між собою подружніх відносин та проживають окремо. Згідно рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 березня 2009 року, яке набрало законної сили, місцем проживання [PERSON] визначено місце проживання її батька [PERSON]. /а.с.11-13/. Рішенням №177/05 від 23.03.2010 року Виконавчого комітету Чернівецької міської ради вирішено визначити участь у вихованні дітей і встановити терміни для спілкування [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], перша і третя субота місяця з 12 год. 00 хв. з ночівлею на неділю до 17 год. 00 хв., [PERSON] з її малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], друга і четверта субота місяця з 12 год. 00 хв. з ночівлею на неділю до 17 год. 00 хв. /а.с.25/. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У ч.ч. 1,2, 3 ст.157 СК України зазначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод, при вирішення цього спору суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення. судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial