Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

У листопаді 2009р. первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» Державного підприємства «Маріупольський торгівельний порт» (далі за текстом профорганізація) в інтересах [PERSON] звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати незаконними та скасувати розпорядження № 97 від 08.10.2009р. та № 280/к від 06.11.2009р. адміністрації порту про переміщення [PERSON] на іншу роботу. У судовому засіданні 3 березня 2010р. ця заява була залишена без розгляду, оскільки 08.02.2010р. [PERSON] звернувся до суду з таким же позовом від свого імені, позовні вимоги підтримав та пояснив, що розпорядженням начальника першого району ДП «Маріупольський морський торговельний порт» (далі за текстом адміністрація порту...) № 97 від 08.10.2009р. він переведений з бригади № 12 до бригади № 22 з 12.10.2009р. З цим переводом був не згодний, у зв*язку з чим за його проханням профорганізація... звернулась до КТС порту зі скаргою, за результатами розгляду якої кінцеве рішення прийнято не було з тієї причини, що розпорядженням № 280/к від 06.11.2009р. адміністрації порту... перше розпорядження № 97 було скасовано та він, [PERSON], переміщений у ту ж бригаду з 06.11.2009р. Вважав ці розпорядження незаконими та просив їх скасувати на тій підставі, що начальник першого району порту не наділений правом переводу працівника з одного місця на друге, у тому числі з однієї бригади до іншої, а в розпорядженні № 280/к необґрунтована необхідність переміщення працівника та відсутня вказівка на збереження середнього заробітку по попередньому місцю роботи. Просив визнати два вказаних розпорядження адміністрації порту... незаконними та скасувати їх. Представник позивача [PERSON] доводи [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити у тому самому обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заступник начальника юридичного відділу позов не визнала та пояснила, що розпорядженням № 97 начальника першого вантажного району порту [PERSON] був не переведений, а переміщений з однієї бригади до іншої у зв*язку з виробничою необхідністю, а формулювання «перевести» в тексті документа зазначена не точно, оскільки ніяких змін в умовах роботи [PERSON] таке переведення не призвело; крім того, рішення начальника району прийнято у відповідності з його посадовими повноваженнями; [PERSON] нарахована доплата до заробітку за час роботи в іншій бригаді. 06.11.2009р. заступник начальника порту з кадрів розпорядженням № 280/к по особистому складу прийняв рішення про переміщення [PERSON] з бригади № 12 до бригади № 22 того ж самого району, а розпорядження № 97 в ту ж дату скасовано начальником першого району. Таким чином, порушення трудових прав позивача допущено не було та підстави для визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації порту..., які оскаржуються, відсутні, у зв*язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справ, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою та з тими ж істотними умовами праці. Судом встановлено, що [PERSON] розпорядженням № 238/к від 09.09.2005р. був переведений на роботу докером-механізатором комплексної бригади на вантажувально-розвантажувальних роботах першого району порту (без зазначення номеру бригади), в подальшому працював в бригаді № 12, а з 12.10.2009р. працював на тій же посаді у тому ж районі в бригаді № 22. При цьому, змін в організації його роботи, які являються істотними та потребують згоди працівника, не трапилося, що сторонами не заперечується; різниця в зарплаті йому розрахована та сплачена. З урахуванням даних обставин, судом робиться висновок, що згода позивача, яка передбачена ч.1 ст. 32 КЗпП України у випадку переведення на іншу роботу не вимагалась. Той факт, що в тексті розпорядження № 97 начальника району порту зазначено формулювання «перевести» сам за себе не є підставою для визнання незаконним правильного по суті та прийнятого в межах компетенції цього керівника рішення про переміщення. Розглядаючи доводи позову в частині скасування розпорядження № 280/к з тих підстав, які наводить позивач, а саме: відсутність обґрунтування виробничої необхідності переміщення та посилання на відповідні доплати в тексті цього документу, суд приходить до висновку, що ці доводи юридичного значення не мають, а відносяться до питань господарської діяльності підприємтсва, тому не можуть бути підставою для скасування цього рішення адміністрації порту... Крім того, судом беруться до уваги положення наказу адміністрації порту... від 30.12.2009р., відповідно якого з 01.02.2010р. у першому районі порту організовані чотири бригади докерів-механізаторів комплексних бригад (без зазначення їх номерів), у зв*язку з чим позивачем не заявлялись та не підтримувались вимоги про поновлення на попередньому місці роботи, як це зазначено в назві його позовної заяви. Оскільки вимоги позивача суд визнає необґрунтованими, то питання про пропуск строку для звернення до суду, на що зазначав представник відповідача, не обговорюється, також як і питання про стягнення судових витрат та ІТЗ, від сплати яких позивач звільнений при зверненні з позовом.

Outcome: dismissed