overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказала, що вона проживає на праві приватної власності має домоволодіння, що розташоване [ADDRESS]. Крім неї в даному домоволодінні, приписаний її чоловік - відповідач по справі [PERSON], яки з березня 2006 року в даному домоволодінні не проживає, а переїхав жити до своїх батьків в с. Карасин Сарнинського району Рівненської області, і з цього часу вони не підтримують з ним ніяких відносин. Поскільки відповідач, при виїзді на інше місце проживання, не виписався з належного позивачці домоволодіння і відмовляється це зробити в добровільному порядку, позивачка просила суд визнати його таким, що втратив право користування її домоволодінням [ADDRESS], та зобов'язати Шишацький РВГУМВС України в Полтавській області зняти його з реєстрації в її домоволодінні. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просила суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не з'явився про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, або розгляд справи у його відсутність не заявляв, тому суд на підставі ст.169 ЦПК України, та за згодою позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований [ADDRESS], витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13374734 від 29.01.2007 року. Крім позивачки, в даному житловому будинку з 06.01.2006 року зареєстрований її чоловік відповідач [PERSON], який з березня 2006 року в даному домоволодінні не проживає, що підтверджується довідкою Яреськівської сільської ради від 29.09.2008 року №1697 та поясненнями позивачки. Поскільки відповідач [PERSON] з березня 2006 року в домоволодінні не проживає, виїхав на постійне місце проживання в с. Карасин Сарнинського району Рівненської області, що підтверджується повідомленнями про вручення йому повісток про виклик до суду, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися домоволодінням [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач являється спадкоємцем за законом, в порядку представлення, на спадкове майно померлого [INFO] його дядька -[PERSON], який проживав с. Дмитрівка Шишацького району Полтавської області. В спадкове майно померлого [PERSON] входить домоволодіння, що розташоване [ADDRESS], земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сагайдацької сільської ради, площею 3,27 га., майнових паю в сумі 9236 гривні в СГТОВ «Промінь», та грошових заощаджень в філії №5465/03 с.Сагайдак ВАТ «Державний ощадний банк України». Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся в Шишацьку державну нотаріальну контору, але державний нотаріус відмовив йому у видачі даного свідоцтва, так як у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого [PERSON], тому він звернувся до суду з зазначеним позовом на захист своїх майнових прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій повідомив, що позов визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.328,346,392,1216-1218,1220-1223,1225,1228,1266,1268-1270,1296-1299 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивачка являється спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. 16 грудня 2003 року за реєстром №2582, на спадкове майно померлої [INFO] її матері - [PERSON], з якою вона проживали разом на момент її смерті в смт. Шишаки Полтавської області. В спадкове майно померлої матері позивачки входить домоволодіння, що розташоване [ADDRESS], та грошові заощадження в філії №5465 смт. Шишаки Як спадкоємиць за заповітом позивачка звернулась в Шишацьку державну нотаріальну контору, для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлої матері, але державний нотаріус відмовив їй у видачі даного свідоцтва, поскільки спадкове домоволодіння не внесено в реєстр прав власності на нерухоме майно, а також в зв'язку з тим, що в спадкове майно входить майно померлої - [PERSON], матері померлої спадкодавці, яке вона фактично успадкувала, але не отримала за життя на себе, тому позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом на захист своїх майнових прав. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просила суд задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій повідомив, що позов визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обгрунтовані і підлягають задоволенню, визнання позову відповідачем не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст. 328,346,392,1216-1218,1220-1223,1225,1228,1233-1235,1268,1296-1299, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивачка являється спадкоємцем за законом першої черги на першої спадкове майно померлої [INFO] її бабусі - [PERSON], метері померлого [INFO] батька позивачки - [PERSON]. Спадкове майно померлої [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,63 га вартістю 35146,98 гривень, що розташоване на території Воскобійницької сільської ради, та майнової частки (паю) в пайовому фонді СТОВ «Воскобійники» на суму 3783 гривні. Оформити свідоцтво про право на спадщину за законом в Шишацький державні нотаріальній конторі позивачка не має можливості, так як правовстановлюючі документи на спадкове майно померлої [PERSON] були оформлені після її смерті і оригінали цих документів вона за життя не отримувала, тому позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом на захист своїх майнових прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд задовольнити позовні вимоги позивачки . Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій повідомив, що позов визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обгрунтовані і підлягають задоволенню, визнання позову відповідачем не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст.524,527,529,548,549,560,561, ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Шлюб, між сторонами зареєстровано 14 лютого 1986 року у будинку урочистих подій м. Рахів, за актовим записом № 15. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу мотивує тим, що в них різні характери та погляди на життя. За час спільного проживання між ними часто виникали різного роду суперечки та непорозуміння, вони втратили почуття поваги та любові одне до одного. Спільно прожили до осені 1995 року. З того часу проживають окремо. В даний час проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою, з якою має намір узаконити шлюбні відносини. Миритися та відновити шлюбні відносини з відповідачкою не бажає, переконавшись, що сім'я розпалася остаточно на розірванні шлюбу наполягає. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в попереднє судове засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в позові слід задоволити. Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склалися ненормальні відносини через різні характери та погляди на сімейне життя. Подружжя з осені 1995 року припинило спільне сімейне проживання, сторони жодних сімейних стосунків не підтримують, позивач на розірванні шлюбу наполягає, миритися не бажає, вважає збереження сім'ї неможливим, відповідачка згідна на розірвання шлюбу. Причини, які спонукали сторін на розірвання шлюбу є обгрунтованими, збереження сім'ї стало неможливим, таким чином їх сім'я існує тільки формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для страви, тому шлюб сторін слід розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу, стягнути з [PERSON] 17 грн. державного мита в користь держави, а [PERSON] від сплати держвного мита звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-21 00:00:00

[PERSON] у серпні 2008 року подала до суду позовну заяву до відповідача про визнання|зізнання| його таким, що втратив право користування житловим приміщенням|помешканням|, розташованим|схильним| в житловому будинку [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Позивач в обґрунтованні своїх вимог посилається в позовній заяві і в судовому засіданні, що він є власником|частка| житлового будинку, в якому зареєстровані як такими що там проживають - відповідч у справі, проте|однак| в будинку|домі,хаті| відповідач ніколи не проживав, але|та| добровільно з|із| приміщення|помешкання| не виписується, хоча втратив|згубив,змарнував,загубив| право користування на це приміщення|помешкання|. Просить|прохає| суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просить суд вимоги задовольнити. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України сторони попереджені про наслідки визнання відповідачем позову. Суд задовольняє позовні вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 2127,67 гривень за період з лютого 2007 р. по вересень 2008 р. В обґрунтування позову вказав, що відповідачі зареєстровані та проживають у кімнаті [ADDRESS] в м. Запоріжжі, у будинку який перебуває у повному господарському віданні КП «РЕПОГ», своєчасно не вносять плату за житлово-комунальні послуги внаслідок чого утворилась заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить стягнути з відповідачів на їх користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 2127 гривень 67 копійок. Відповідач [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, суду пояснила, що дійсно в них мається заборгованість, яка виникла внаслідок скрутного матеріального становища. Відповідач [PERSON] . в судове засідання не з’явився, про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] ., дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задовленню з наступних підстав. Згідно ст.ст.66- 68 ЖК України та п.п. 38,39 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.. Згідно ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени сім’ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов’язаннями , пов’язаними з наймом житла. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі проживають у [ADDRESS] у м. Запоріжжя. Згідно розрахунку заборгованості заборгованість відповідачів по квартплаті та платі за комунальні послуги за період з лютого 2007 року по вересень 2008 року складає 2127 гривень 67 копійок. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, займаючи надане їм житло, допустили заборгованість за комунальні послуги, у звязку з чим позовні вимоги позивача обrрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона більше 33 років працює у відповідача на посаді чистильщика обладнання 2-го разряду 1-го ткацкого цеха. Протягом останніх десяти років на підприємстві у зв'язку з відсутністю сировини, відключенням електроенергії та з інших виробничих причин мали місце простої. І їй не було оплачено в 2003р. 40 дні, в 2004р. – 73 дні, 2005 р. – 149 днів, 2006р. – 81 день. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 3653, 26 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути оплату часу простою за 2006 рік відповідно до довідки, наданої представником відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість підприємства перед позивачем відсутні, у зв'язку з оплатою часу простою. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простой - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином, відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід вважати простоєм. Згідно ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою, який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і гарантії в оплаті праці^ передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями. Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1973 року. Працює у відповідача на посаді чистильщика обладнання 2-го разряду 1-го ткацкого цеха. На підприємстві мали місце простої, за які позивачу не сплачено за 2003-2006 роки. Згідно розрахунку наданого відповідачем, сума заборгованості за оплату часу простою за період 2006 роки становить 1008,16грн. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду М.Херсона від 05.07.2006 року, з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] за період з 2003-2005 роки було стягнуто 1264 грн.53 коп. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Дніпровського райсуду м.Херсона від 14.05.2007р. з ВАТ “ХБК” було стягнуто на користь позивачки за 2003-2006 роки 1008,16 грн. в зв’язку з чим суд вважає, що з ВАТ “ХБК” на користь Чміленко Н.А. було проведено подвійне стягнення коштів за 2003-2005 роки за вищезазначеними рішеннями та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що вона здійснила самовільне будівництво, яке не порушує права інших осіб за адресою : [ADDRESS] Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом погодився, заперечень не має. Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири серії ВЕО № 960604 від 17.05.2007 року гр. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Гр. [PERSON] самовільно провела незначне переобладнання всередині квартири з переносом перегородок. На даний час загальна площа квартири - 44,52 кв. м., в т.ч. житлова - 31,22 кв.м. В результаті самовільного будівництва гр. [PERSON] права інших осіб не порушені. За самовільне будівництво гр. [PERSON] була оштрафована Білгород-Дністровською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 17.07.2008 року видано рішення №833, яким погоджено визнання права власності через суд на самовільне переобладнання в [ADDRESS] за [PERSON] . У відповідності зі ст.376 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, що самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

Позивач просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS] , загальною площею - 5,3 кв.м., що складається з: основна площа - 5,3 кв.м., підсобна площа - 5,3 кв.м. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не сповістив. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16.01.1996 р. за № 72695, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради та договором дарування від 25.12.2003 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3-7885, посвідченого Сьомою державною нотаріальною конторою м. Одеси. Право приватної власності за позивачем було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за№ 7 стор. 39 - кн. 511 пр. від 26.01.2004 р. У подальшому, для поліпшення житлових умов, позивачем була проведена реконструкція зазначеного нежитлового приміщення. Згідно технічного висновку ПП «ПРОЕКТ-ГРУП», технічний стан основних несучих і захищаючих конструктивних елементів нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] після реконструкції - задоволений. Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення», ДБН В. 1.1-7, СНіП 2.01.01, СНіП 2.01.07, СНіП 2.02.01, СНіП 2.03.01, СНіП П-22, СНіП П-23, СНіП П-25. Можливо збереження виконаної реконструкції та подальша експлуатація. Значних деформацій, тріщин, вогкості при обстеженні не знайдено. Пожежна безпека основних несучих і захищаючих конструктивних елементів обстежуваних будов відповідає вимогам ДБН В. 1.1-7, а також вимогам розділу 4 ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення». Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно зведене нерухоме майно може бути визнано за особою, вчинивши самочинне будівництво згідно рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може здійснювати на свій розсуд ремонт та інші зміни у квартирі, наданій йому у використання як єдиного цілого, за умови, що це не приведе до порушень прав інших співвласників квартир у будинку та не порушить санітарно-технічних вимог і правил та правил експлуатації будинку. На підставі вищевикладеного, даючи оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому що доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" в серпні 2008 року звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідачка проживає в [ADDRESS] та є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов’язана споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення «Правил користування електричною енергією для населення», відповідачка за місцем свого проживання безобліково споживала електроенергію шляхом самовільного підключення помешкання до мережі енергопостачальника, споживши таким чином електроенергію на суму 595,58 грн., яку добровільно не бажає сплатити. Крім того, споживши 442,35 кВт/год. електроенергії її вартість – 99,55 грн. не сплатила, а тому просить стягнути їх в примусовому порядку. В судовому засідання представник позивача позов підтримав. Відповідачка до суду не з’явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідив докази, суд встановив слідуюче. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» та [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , перебували в договірних відносинах, відповідно до яких ВАТ забезпечувало житло останнього електроенергією, а той, повинен був її використовувати належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість спожитої електроенергії, до дня смерті останнього – 09 червня 2005 року. Після смерті [PERSON] в належному йому будинку почала проживати його мати – [PERSON] 21 квітня 2007 року працівниками Снігурівської філії ВАТ ЕК «Миколаїобленерго» за місцем проживання [PERSON] виявлене порушення вимог «Правил користування електричною енергією для населення», що виразилося в самовільному підключенню житла до мережі електропостачальника, і таким чином відповідачкою безобліково використано електроенергії на суму – 595,58 грн., що стверджується актом про порушення «Правил користування електричною енергією для населення», розрахунком збитків, пояснювальною запискою працівників Снігурівської філії, актом технічної перевірки розрахункового приладу обліку, протоколом засідання комісії по розгляду акта, актом про усунення порушень. Крім того, відповідачка, використавши 442,35 кВт/год. електроенергії, її вартість – 99,55 грн. не сплатила і добровільно не бажає сплатити. Згідно ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим чи майновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved