Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 20.05.1983 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Згідно договору дарування від 01.06.1999 року його дружина [PERSON] отримала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 18.10.1994 року він зі своєю дружиною [PERSON] та п"ятьма дітьми виїхали до держави [PERSON] на постійне місце проживання. У зв"язку з погіршенням стану здоров"я матері дружини, яка залишилася в місті Києві, його дружина [PERSON] декілька разів приїжджала до міста Києва, а з червня 1995 року залишилася проживати в місті Києві, а він (позивач) по теперішній час проживає в державі [PERSON] як громадянин цієї держави, разом з їх дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Він з дітьми постійно підтримували сімейні зв"язки з його дружиною, матір"ю дітей [PERSON], під час перебування останньої в місті Києві. [PERSON] померла 22.10.2007 року в місті Києві. Після її смерті ним було подано заяву до нотаріальної контори на прийняття спадщини, однак було з"ясовано, що за два дні до її смерті (20.10.2007 року) від її імені було складено довіреність на ім"я [PERSON], в день її смерті (22.10.2007 року) було складено заповіт на [PERSON] Всі ці документи оформлювалися державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON] В подальшому, а саме: 08.11.2007 року [PERSON] на підставі довіреності від [PERSON], вже на той час померлої, продав спірну квартиру [PERSON], яка в подальшому 28.12.2007 року продала спірну квартиру [PERSON] Дані документи довіреність, заповіт та договори купівлі-продажу спірної квартири, вважає, є незаконними, тому звернувся до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні представники позивача підтримали всі викладені, доповнені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Просили врахувати надані до справи письмові дебати, в яких повністю викладені всі уточнені, доповнені позовні вимоги, їх обгрунтування, посилання на докази. Просили врахувати, що оформлення нотаріусом [PERSON] довіреності та заповіту від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] було здійснено з чисельними порушеннями вимог законодавства, а саме: відсутні дані про те, що саме [PERSON] була в Жашкові; вказані документи були посвідчені по простроченому закордонному паспорту на англійській мові та івриті на ім"я "Новікова Зінаїда" (перекладу не було), за показами нотаріуса особа була перевірена, крім як за вказаним паспортом, ще за свідоцтвом про народження, виданим на ім"я "Шрайман Зінаїда Олександрівна"; в журналі реєстрації нотаріальних дій вказано "Новікова Зінаїда Олександрівна" при тому, що нотаріус не мав жодного документу з такими повними даними, що не заперечує сам нотаріус. Крім того, нотаріус вчинив нотаріальну дію у вихідних день, наявність у нього в указані дні саме [PERSON] спростовується і показами опитаних по кримінальній справі осіб; невідповідним є час знаходження у нотаріуса [PERSON], час оформлення заповіту (внесення до реєстру) 22.10.2007 року, враховуючи час смерті [PERSON] та час, необхідний на дорогу до місті Києва з Жашкова. Покази учасників подій [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, а також і нотаріуса [PERSON], що надавалися по кримінальній справі, є суперечливі. Стосовно позову [PERSON] пояснили, що на їх думку, даний позов не підлягає задоволенню, [PERSON] не може бути визнаний добросовісним набувачем згідно ст.388 ЦК України, так як ним не було здійснено відповідну перевірку даних по спірній квартирі, яку в подальшому купив. Він не з"ясував у ЖРЕО, сусідів щодо попередніх власників, саму квартиру йому показував не продавець, а сторонній чоловік. Крім того, підставою права власності продавця спірної квартири - [PERSON] був договір купівлі-продажу даної квартири, укладений 08.11.2007 року по довіреності від імені [PERSON], яка, крім того, що має бути визнана недійсною по викладеним вище підставам, на той час вже не діяла у зв"язку зі смертю [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з"явилися, повідомлялися судом про кожне судове засідання за всіма відомими адресами, про що є відповідні підтвердження, повідомлялися через засоби масової інформації двічі. [PERSON] з"явився в судове засідання один раз 13.05.2009 року, де повідомив, що надавати пояснення без адвоката не буде, що з матеріалами справи не ознайомлений (а.с.77-78 т.2), після цього до суду більше не з"являвся. До цього, від нього надходила заява, датована 23.05.2008 року з проханням про перенесення судового засідання у з"язку з відсутністю його представника. Жодного документу про наявність у нього представника (довіреність, ордер, угода) суду не було надано. [PERSON] до суду жодного разу за весь час знаходження справи в суді (з 12.03.2008 року) не з"являлася, повістки отримувала вона чи члени її сім"ї. [PERSON] позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 28.12.2007 року, де він є покупцем, не визнав, просив відмовити в задоволенні даної вимоги. Свою позовну заяву підтримав, просив задовольнити його вимогу та визнати за ним право власності на спірну квартиру, як за добросовісним набувачем. Зазначив, що спірну квартиру він придбав через ПП "Юнона-плюс", з яким був укладений договір, яке і знайшло йому спірну квартиру, здійснило перевірку всіх документів. Договір було посвідчено нотаріально, ним були передані продавцю [PERSON] гроші, про що було надано розписку, сума, вказана в договорі купівлі-продажу та розписці, відповідає дійсній, саме тій, за яку він купив спірну квартиру. [PERSON] в дане судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином під розпис (а.с.191 т.2), про причини неявки суд не повідомив. До цього, в попередніх судових засіданнях [PERSON], його представник пояснювали, що дійсно при вчиненні нотаріальних дій по оформленню від імені [PERSON] довіреності та заповіту [PERSON], будучи нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області, де посвідчувалися вказані документи, допустив деякі порушення вимог законодавства, у зв"язку з чим було проведено перевірку та йому було винесено догану. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала суду письмові пояснення по справі, в яких просила розглянути дану справу у її відсутності. Представник Головного управління юстиції в Черкаській області та представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з"явився, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Представник Жашківська державної нотаріальної контори Черкаської області в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оригінал реєстру нотаріальних дій нотаріуса [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що згідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13 т.1), виданого Печерським відділом РАГСу міста Києва 20 травня 1983 року між [PERSON] (позивачем по основному позову) та [PERSON] було укладено шлюб, та було присвоєно прізвище дружині "Новікова". З копій свідоцтв про народження (а.с.14-23 т.1) встановлено, що вказане подружжя має спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Крім цих дітей [PERSON] до реєстрації шлюбу з позивачем вже мала ще двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що всі вказані діти проживають в державі [PERSON] з позивачем, всі вони є повнолітніми. З пояснень сторони позивача по основному позову встановлено, що сім"я [PERSON] разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання в 1994 році до держави [PERSON]. Ще до виїзду [PERSON] отримала в дар згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори 01.06.1999 року, реєстраційний номер 7-1898, квартиру [ADDRESS]. Виїхавши з України, [PERSON] перший рік періодично приїжджала до своєї матері в Київ, а з червня 1995 року залишилася проживати в місті Києві. Згідно до свідоцтва про смерть, актовий запис №674, [PERSON] померла 22.10.2007 року. Встановлено та підтверджено документально, що після смерті [PERSON] в Сьомій Київській державній нотаріальній конторі 11.12.2007 року була заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON] (позивача). Під час оформлення даної спадкової справи було виявлено наявність заповіту від імені померлої, а в подальшому і про наявність довіреності та договорів купівлі-продажу спірної квартири. З наданих сторонами документів встановлено, що нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON] 20.10.2007 року було посвідчено довіреність (а.с.98 т.1) від імені [PERSON], якою остання уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належної їй квартири (спірної). Довіреність видана на 1 рік, дійсна до 20.10.2008 року. В даній довіреності зазначено, що особу [PERSON] нотаріусом встановлено. З наданих документів та пояснень нотаріуса встановлено, що перевірка особи під прізвищем [PERSON] здійснювалася нотаріусом на підставі її закордонного паспорту на англійській мові та івриті, без будь-якого перекладу, при тому, що в закордонному паспорті зазначено [PERSON] (а.с.261-а т.1), по-батькові не вказано. Дані факти нотаріус [PERSON] в суді підтвердив. Крім того, в даному паспорті зазначено термін дії візи на території України до 18.01.1996 року, тобто дана особа перебувала на території України незаконно. Додатковим документом, який нотаріус перевірив для встановлення особи, як зазначив нотаріус [PERSON] в суді, було свідоцтво про народження, де вказано прізвище особи "Шрайман Зінаїда Олександрівна". Таким чином, вказана довіреність була посвідчена нотаріусом [PERSON] без встановленої законодавством перевірки та без встановлення особи, яка видавала довіреність. Після видачі даної довіреності, через день, а саме 22.10.2007 року цим же нотаріусом було посвідчено заповіт (а.с.99 т.1) від імені [PERSON] на ім"я [PERSON], яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй квартиру (спірну) [PERSON] Як було встановлено в суді, особу заповідача при посвідченні даного заповіту нотаріус [PERSON] встановив по тим же даним, що були і при посвідченні довіреності. В заповіті зазначено, що він був прочитаний до підписання нотаріусом заповідачу, підписаний заповідачем о 10 год. 15 хв. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі встановлено, що заповіт був зареєстрований до даного реєстру о 12 год. 12 хв. Встановлено, що заповіт посвідчувався нотаріусом у вихідний для даної державної нотаріальної контори день в понеділок. З реєстру нотаріальних дій, наданих для огляду до справи, встановлено, що 22.10.2007 року існує єдиний запис заповіт [PERSON] З відповідей медичних установ на запити суду встановлено, що причиною смерті [PERSON] є цироз печінки з розвитком нирково-печінкової недостатності; смерть настала біля однієї доби до моменту судово-медичного дослідження трупу (дослідження 23.10.2007 року о 12.00 год.); виклик про смерть особи надійшов до відділення невідкладної медичної допомоги о 12.53 год., при виїзді лікаря за адресою: [ADDRESS], останнім була констатована біологічна смерть [PERSON] (а.с.161 т.1, 272 т.1, 6 т.2). Встановлено, що за фактом шахрайських дій при продажу спірної квартири в Дніпровському РУГУ МВС України в місті Києві було порушено кримінальну справу, матеріали якої оглядалися в суді. З даної кримінальної справи за клопотанням сторін були зняті та приєднані до цієї цивільної справи (окремим томом) копії пояснень осіб, що мали відношення до вказаних подій. З даних документів встановлено, що [PERSON] від дачі пояснень слідчому відмовилася. З пояснень [PERSON], наданих слідчому, встановлено, що він познайомився з [PERSON] через [PERSON], у якої [PERSON] фактично проживала, вона була співмешканкою брата [PERSON] По зовнішньому виду [PERSON] було видно, що вона вживала спиртні напої. В спірній квартирі він був на початку осені 2007 року, так як зі слів [PERSON] йому було відомо про бажання [PERSON] продати свою квартиру, а він мав намір купити собі квартиру. Всі розмови про продаж спірної квартири вів з [PERSON], з якою ініціював і розмову про те, щоб на його ім"я [PERSON] дала йому довіреність на оформлення документів. Ініціатором оформлювати довіреність в Жашкові був також він, що в подальшому і було зроблено. Після оформлення довіреності він передав [PERSON] гроші. Через кілька днів вони знову їздили до цього ж нотаріуса [PERSON] в Жашків, де було оформлено від імені [PERSON] заповіт на його ім"я. Після оформлення заповіту 22.10.2007 року вони разом повернулися в місто Київ десь о 13 годині, [PERSON] була у нормальному стані, після цього він її більше не бачив. Приблизно через два тижні, десь 15.11.2007 року він дізнався зі слів [PERSON] чи її чоловіка про те, що [PERSON] померла в той же день, коли було оформлено заповіт. З [PERSON] він познайомився в 2004 році, з 2006 по 2007 рік вона була його співмешканкою, після чого відносини з нею не підтримував. В 2007 році, після отримання довіреності, заповіту від [PERSON] він вирішив просто продати спірну квартиру [PERSON] за 92 000 доларів США, що і було зроблено і нотаріуса на Березняках, розрахунок за продану квартиру було здійснено ще до оформлення договору. Підтвердив, що розписку про отримання грошей [PERSON] після оформлення довіреності в Жашкові писала [PERSON] сама власноручно, бо про це просила сама [PERSON] тому, що їй тяжко. Не заперечував і того, що при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] він не повідомляв нотаріуса про те, що [PERSON], від імені якої він виступав по довіреності продавцем спірної квартири, померла, так як про це повідомляти не обов"язково. З показів [PERSON], наданих слідчому, слідує, що її брат [PERSON] проживав цивільним шлюбом з [PERSON], любили вживати спиртні напої, разом вони прожили десь 10 років. Вона знала зі слів [PERSON], що у останньої є діти, колишній чоловік, які проживають в [PERSON], та є брат [PERSON], з яким відносини не підтримувалися. У серпні-вересні 2007 року вона перевезла [PERSON] до себе в квартиру по вулиці Вербицького. Це було після того, як [PERSON] перебувала у лікарні, де їй поставили діагноз цироз печінки, та тому, що [PERSON] боялася, що в її квартиру прийде її брат [PERSON]. 10.10.2007 року вона викликала швидку [PERSON] на її прохання, так як вона казала, що погано себе почуває, їй робили уколи, купували ліки. З [PERSON] знайома з 2005 року, останньому розповідала, що [PERSON] нікому не потрібна, діти її не доглядали, просила щось зробити з її квартирою. З ним було погоджено, що він купить квартиру за 84 000 доларів США. [PERSON] запропонував оформити довіреність на нього від імені [PERSON] у нотаріуса в Жашкові, тому що він так хоче і йому так зручно. Їхали туди приблизно 1,5 години. До нотаріуса ходили [PERSON] та [PERSON], а вона з чоловіком залишилася в машині. Після чого на прохання [PERSON] вона написала в машині від її імені розписку про отримання грошей у розмірі 84 000 доларів США, на розписці підпис поставила [PERSON] 21.10.2007 року вранці їй зателефонував [PERSON] і сказав що необхідно оформити заповіт, і 22.10.2007 року вони знову поїхали в Жашків, де були десь о 8 годині, чекали нотаріуса, потім було оформлення заповіту, після чого повернулися в Київ приблизно о 12 годині. Побачила, що [PERSON] стала блідна на обличчі, допомогли їй зайти в квартиру, [PERSON] казала, що вона стомилася, лягла на кровать, а вона викликала швидку, яка по приїзду констатувала смерть, про що вона повідомила брата [PERSON] [PERSON]. Вона ж отримала свідоцтво про смерть [PERSON], перед цим довідку про смерть, поховали її в Житомирській області поряд з її ([PERSON]Д.) братом. Повідомила, що гроші за продаж квартири, отримані від [PERSON], вона ([PERSON]Д.) заховала, казати де саме не хоче. З наданих пояснень слідчому нотаріус [PERSON] Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області повідомляв про те, що він порушив вимоги Інструкції не навмисно, він вірив [PERSON], який звернувся до нього, та вважає, що [PERSON] та [PERSON] ввели його в оману. Також зазначав, що він дуже сумнівався, що при посвідченні ним довіреності та заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] жінка, яка представлялася "[PERSON]О.", була саме [PERSON]. Зазначав, що [PERSON] це його колишній клієнт, який приїхав до нього 20.10.2007 року та просив посвідчити довіреність на користь [PERSON] від імені [PERSON], надавши йому при цьому її паспорт, свідоцтво про її народження, договір дарування квартири, а також аркуш паперу, де було написано дані особи, на яку треба оформити довіреність, [PERSON] Він оформив довіреність, але поставив перед [PERSON] вимогу щодо обов"язкової присутності [PERSON] при отриманні цієї довіреності. Через годину [PERSON] з"явився до нього з жінкою, яку представив [PERSON] Як при наданні пояснень слідчому, так і в судовому засіданні, нотаріус [PERSON] повідомив про те, що [PERSON] ніколи не бачив і не знає як він виглядає. Ні 20, ні 22 жовтня 2007 року він з ним не зустрічався. У нього при посвідченні довіреності та заповіту були [PERSON] та жінка, представлена як "[PERSON]О.". [PERSON] давав слідчому наступні пояснення, що він працював брокером в агенстві нерухомості "Юнона-плюс", десь в листопаді 2007 року він продавав квартиру "Леоніду" по вулиці Мілютенко, була об"ява в газеті "Авізо" і водночас шукав об"яву про продаж 2-ї квартири [ADDRESS], там був вказаний номер телефонну, куди він зателефонував, розмовляла з ним раніше незнайома [PERSON], з якою домовилися про зустріч на вказаній квартирі. Квартиру ходили дивитися з "Леонідом", квартиру відчинив раніше незнайомий чоловік "Юра". Леоніду квартира сподобалася, ціну спочатку "Юра" не назвав, повідомивши, що ціну визначає [PERSON], після чого вони домовилися про зустріч з продавцем [PERSON], домовилися про ціну. 22.12.2007 року було оформлено договір купівлі-продажу. [PERSON] надав слідчому наступні пояснення, що він мав знайомого Сергія, який займався нерухомістю, та який його познайомив восени 2007 року з [PERSON], який пояснив, що збирається купити квартиру, але вони, тобто продавці, не можуть оформити договір купівлі-продажу, тому що в місті Києві нотаріуси відмовили у здійсненні правочину купівлі-продажу на цю квартиру. [PERSON] говорив, що в місті Києві нотаріуси відмовляють громадянці [PERSON] зробити доручення на представлення інтересів на будь-яку особу щодо продажу за дорученням. Говорив, що дуже хоче купити квартиру №39, по Тампере, 17/2 в місті Києві. Так як він [PERSON] раніше займався нерухомістю, почав цікавитися цим питанням у різних нотаріусів в місті Києві, які повідомляли, що закон не заперечує вчиняти такі дії з громадянкою [PERSON], але робити цього не хотіли. Пропонував [PERSON] поцікавитися у сусідів, ЖРЕО чому продається квартира так дешево, на що він пояснив, що господарка квартири [PERSON] в ній не проживає, проживає у родички, що вона там не прописана, що вона має тільки паспорт і договір купівлі-продажу, більше ніяких документів не має. [PERSON] питав у нього як можливо швидше її (купівлю-продаж) оформити. Приніс йому копію договору купівлі-продажу на спірну квартиру, копію технічного паспорту, квитанції про сплату комунальних послуг, копію паспорта [PERSON] Всі ці розмови він вів тільки з [PERSON], більше нікого не бачив. [PERSON] він запропонував взяти документи, господарку квартири і поїхати до нотаріуса [PERSON] у Жашків, якого він раніше знав, оформлював у нього свої документи. 20.10.2007 року він ([PERSON]В.) їхав в Жашків сам в своїй машині, а на другій машині приїхали молода жінка родичка чи племінниця бабушки [PERSON], як йому говорили, за кермом був, як він зрозумів, чоловік племінниці. Літня жінка візуально виглядала дуже хворою, постарілою на вигляд, був ще хтось. До нотаріуса [PERSON] пішла вказана жінка [PERSON] та він, за ними йшли всі інші особи, яких він зупинив. Ще на вулиці [PERSON] говорила йому, що бажає продати квартиру, що хоче оформити довіреність на [PERSON] Нотаріус задавав [PERSON] багато питань, нотаріус з кабінету не виходив, його ніхто не бачив з приїхавших. Після оформлення довіреності були розмови з [PERSON], який казав, що він розрахувався з [PERSON], питав чи правильно йому радять оформити заповіт для страхування угоди, на що він відповів, що це не зашкодить, після чого [PERSON] почав знову його просити допомогти та поїхати до того ж нотаріуса. Він на це погодився і в понеділок 22.10.2007 року він ([PERSON]В.) знову поїхав у Жашків. Десь о 9 годині приїхали [PERSON] з тими ж родичами. Він з"ясував, що нотаріальна контора закрита, був вихідний день, після чого він пішов до будинку, де живе нотаріус [PERSON], попросив його оформити заповіт, на що останній погодився, [PERSON] також просила нотаріуса оформити заповіт. Нотаріус [PERSON] поїхав з ними до нотаріальної контори, куди зайшли нотаріус, він та [PERSON] Зазначив, що до 20.10.2007 року він ніколи не бачив цю жінку, сприймав її як йому було представлено, що це [PERSON] Ні 20, ні 22 жовтня [PERSON] у нотаріуса не був. Покази вказаних осіб, що надавалися як в суді, так і слідчому, є суперечливі, невідповідні, не послідовні. З показів [PERSON], наданих як в судовому засіданні, так і слідчому, встановлено та підтверджено, що розписку про отримання від [PERSON] коштів за спірну квартиру [PERSON], після оформлення довіреності 20.10.2007 року, писала власноручно [PERSON], і вся сума коштів знаходиться по даний час у неї, віддавати нікому їх не збирається. В судовому засіданні [PERSON] пояснила і те, що 20 чи 22 жовтня 2007 року під час приїзду до нотаріуса в Жашків вони зустрічалися та м же з [PERSON], з якою вона тоді і познайомилася. Викладене вище, дає підстави для визнання як довіреності, так і заповіту, посвідченого нотаріусом [PERSON] 20 та 22 жовтня 2007 року недійсними. Відсутні будь-які докази того, що в указані дні у нотаріуса була присутня саме [PERSON], в чому має сумніви і сам нотаріус, про що повідомляв у своїх письмових поясненнях, наданих слідчому. Покази свідка [PERSON] стосовно того, що до нотаріуса вона возила [PERSON], судом не можуть бути прийняті до уваги, суд відноситься до цих показів критично, так як саме за допомогою [PERSON] відбулися всі вищевказані події, у останньої безпідставно знаходяться гроші, отримані від [PERSON], як зазначила сама [PERSON] Всі інші особи, які мали відношення до подій, які були опитані слідчим, надавали пояснення в суді, в тому числі і нотаріус [PERSON], сприймали представлену їм жінку, як її представили "[PERSON]О.", жоден з них раніше з нею не був знайомий і стверджувати чи це була вона насправді ніхто з них не може. З наданих [PERSON] показів як слідчому, так і суду стосовно часу смерті [PERSON], суд приймає покази, надані нею саме 22.10.2007 року, в день смерті [PERSON], лейтенанту міліції [PERSON], в яких вказувала, що [PERSON] останні дні мало рухалася, а 22.10.2007 року приблизно об 11 год. 30 хв. вона виявила, що громадянка [PERSON] лежить в ліжку без ознак життя, після чого вона викликала швидку та міліцію. Дані покази є додатковим доказом того, що [PERSON] в день своєї смерті 22.10.2007 року не могла бути в Жашкові у нотаріуса, так як останній в своїх поясненнях, наданих слідчому, вказував про те, що заповіт ним було посвідчено десь об 11.10 11.50 год. 22.10.2007 року, час він пам"ятає точно. Враховуючи, що [PERSON] померла в місті Києві, враховуючи необхідний для переїзду з Жашкова до Києва час, слідує, що [PERSON] у нотаріуса не була, покази нотаріуса є неспроможними. Таким чином, нотаріусом [PERSON] при посвідченні довіреності та заповіту від імені [PERSON] були порушені вимоги ст.ст.5, 6, 7, 12, 39, 43, 47, 49, 51, 79, 100 Закону України "Про нотаріат", п.п.13, 23, 27, 30, 31, 157, 265, 313 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Основними значними порушеннями є те, що нотаріусом не було достовірно встановлено особу, від імені якої вчинялися нотаріальні дії; нотаріусом було прийнято для перевірки особи документи, які не відповідають вимогам діючого законодавства: закордонний паспорт на англійській мові та івриті, без перекладу, з даними тільки прізвища та ім"я та з відміткою строку дії даного паспорту на території України - до 1996 року; свідоцтво про народження особи "[PERSON]О.", яке без додаткових документів (свідоцтва про укладення шлюбу, зміни прізвища, розірвання шлюбу) ніякого відношення до особи "Новікова" не має; заповіт було посвідчено в неробочий день державної нотаріальної контори, де працював даний нотаріус. Крім цього, в заповіті вказано нотаріусом про те, що він особисто прочитав заповідачу заповіт. Відповідно до вимог ст.ст.1248 та 1253 ЦК України у разі, якщо заповідач сам не може прочитати заповіт в результаті фізичних вад, заповіт зачитується та посвідчується при свідках, і в заповіті мають бути зроблені про це відповідні записи та підписи свідків. В даному заповіті таких відміток немає, що є також грубим порушенням законодавства. Статтями 1233, 1247 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. По даній справі відсутні докази того, що саме [PERSON] мала бажання розпорядитися своїм майном таким чином, як вказано в заповіті; відсутні докази і того, що саме [PERSON] зроблені підписи як на заповіті, так і на довіреності. Сам позивач та діти позивача [PERSON] подавали заяви до різних установ, де вказували, що підпис на довіреності та заповіті не належить [PERSON] (а.с.173 т.1). В суді сторона позивача по основному позову мала намір просити суд про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак це не було зроблено із-за неможливості отримати будь-які достовірні зразки її підписів ([PERSON] ніде не працювала, навіть не реєструвалася в спірній квартирі). Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; учасник правочину має бути дієздатним; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину вказаних вище вимог, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Як зазначалося вище, по даній справі взагалі відсутні докази того, що [PERSON] укладала, підписувала дані правочини довіреність та заповіт, що вона взагалі знала про це, чи мала бажання вчинити такі правочини. Навіть припустивши те, що [PERSON] підписувала вказані документи, вони всеодно мають бути визнані недійсними, так як зі сторони нотаріуса [PERSON] були допущені значні порушення вказаних вище вимог ЦК, Закону "Про нотаріат", Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Правочин, визнаний судом недійсним, згідно до ст.236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна сторона зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу спірної квартир, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 08.11.2007 року, укладений між продавцем - [PERSON], що діяв від імені [PERSON] по довіреності від 20.10.2007 року, та покупцем [PERSON], також підлягає визнанню недійсним. Крім того, даний договір є недійсним ще й з тих підстав, що на час укладення вказаного договору [PERSON] була мертва і довіреність, на підставі якої діяв [PERSON] від імені [PERSON], втратила свою дію та було припинено його представництво з часу смерті [PERSON] з 22.10.2007 року, що визначено статтею 248 ЦК України. Враховується те, що нотаріус [PERSON] не мала ніякої інформації про смерть [PERSON], [PERSON] нотаріуса не повідомив про її смерть, хоча про це знав, про що вказував в своїх поясненнях слідчому, але не вважав за необхідне повідомляти про це нотаріуса як [PERSON], так і [PERSON], який посвідчував довіреність та який мав її скасувати та внести скасування до реєстру при наявності даних, інформації про смерть [PERSON] Отримана [PERSON] в ДПІ довідка про присвоєння ідентифікаційного коду на ім"я [PERSON], на підставі довіреності, також є недійсною, так як дана довідка була отримана за довіреністю, яка не передбачала таких дій, та тому, що довідка отримана [PERSON] 07.11.2007 року, тобто через більше як два тижні після смерті [PERSON] Ці обставини дають підстави суду визнати, що при посвідченні вказаного договору купівлі-продажу спірної квартири незаконних, неправомірних дій нотаріусом [PERSON] не було здійснено. Стосовно договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 28.12.2007 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], суд приходить до наступного. Даний продаж було вчинено [PERSON] на підставі того, що остання була власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2007 року, який було укладено незаконно, який є недійсним по вказаних вище підставах. Враховуючи те, що згідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, договір купівлі-продажу від 28.12.2007 року також підлягає визнанню недійсним. Позовна вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на спірну квартиру як за добросовісним набувачем, не підлягає задоволенню, так як вона не доведена в суді. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. По даній справі встановлено, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON] не з волі останньої, так як відсутні докази того, що вона видавала довіреність на продаж даної квартири, наявна в справі довіреність є недійсною, ніяких договорів купівлі-продажу особою під прізвищем [PERSON] не укладалося, все це свідчить про відсутність доказів того, що власник спірної квартири [PERSON] взагалі мала намір продавати дану квартиру. Крім того, всі спірні правочини довіреність, заповіт, договір купівлі-продажу від 08.11.2007 року є недійсні, вони не породжують ніяких юридичних наслідків, тобто [PERSON] не є попереднім власником спірної квартири і з цих же підстав не може бути продавцем даної квартири, а [PERSON], в свою чергу, - покупцем та добросовісним набувачем. Безпідставним є і посилання [PERSON] в обгрунтування своїх позовних вимог на ст.658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права його повернення. По даній справі визнано, що всі спірні правочини є недійсними, у зв"язку з чим, на підставі ст.216 ЦК України власником спірної квартири, при приведенні всього в попередній стан, є [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] померла, право на повернення спірної квартири має позивач, діти померлої (спадкоємці), чим останні і скористалися, подавши до суду даний позов, та подавши заяву про прийняття спадщини до Сьомої державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа №1291. Обгрунтування позовних вимог статтею 330 ЦК України є також безпідставним, так як в даній статті є посилання на ст.388 ЦК України, яка була вже зазначена в даному рішенні вище. Посилання на ст. 390 ЦК України у вказаній статті 330 ЦК України, було замінено на ст.388 ЦК України. Крім вказаних підстав судом враховується і те, що [PERSON] до укладення договору купівлі-продажу не все з"ясував, не перевірив про колишніх власників спірної квартири, до підписання попереднього договору та договору купівлі-продажу не зустрічався з продавцем [PERSON] Доказів того, що остання когось уповноважувала від її імені вести переговори з покупцем [PERSON], показувати йому спірну квартиру, оговорювати ціну суду не було надано. Відсутні і будь-які дані про це в договорі про надання маркетингових послуг, протоколі, складених брокером [PERSON], що містяться в матеріалах справи (а.с.188-189 т.1). Судом враховуються надані в судовому засіданні пояснення [PERSON], де він пояснював, що він запитував у сусідів з квартири 40 та на 1-ому поверсі про колишніх власників і йому казали, що [PERSON] жила з громадянським чоловіком [PERSON], що вони пили, що в неї є чоловік, який з дітьми живе в [PERSON], що [PERSON] її доглядав, доглядала і [PERSON]; на час підписання спірного договору він це вже знав, тільки не знав коли померла [PERSON]. До підписання договору купівлі-продажу він дивився спірну квартиру, яка була в жахливому стані, в квартирі стояли кроваті, шафи, вигляд був, як там хтось живе, речей спакованих не було. Вказані пояснення [PERSON] є доказом того, що він знав про [PERSON], про наявність у неї чоловіка, дітей, про те, що остання вживала спиртними напоями, однак ніяких висновків, додаткових перевірок не здійснив. Почувши від сусідів про те, що за [PERSON] доглядали [PERSON], [PERSON] він ніяким чином не з"ясував та не перевірив з якої причини за жінкою у віці 51 рік здійснюють догляд. При всіх цих даних та при тому, що з правоустановлюючого документу на [PERSON] (договору купівлі-продажу від 08.11.2007 року), який був підставою для укладення його договору купівлі-продажу 28.12.2007 року, тобто який був відомий [PERSON], у останнього не виникло ніяких сумнівів, підозр, щодо незаконності, можливо наявності шахрайських дій при тому, що за дуже короткий час трохи більше місяця, спірна квартира спочатку була продана [PERSON] [PERSON] по довіреності від [PERSON] (про яку він вже знав, як про її спосіб життя, так і про її сім"ю), після чого, [PERSON], не вселяючись в дану квартиру, її продає. Всі викладені вище обставини та факти дають підстави для відмови [PERSON] в задоволенні його позовної вимоги про визнання його добросовісним набувачем. Відповідно до ст.216 ЦК України, враховуючи, що всі спірні правочини є недійсними, кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В суді встановлено та підтверджено документально (договором купівлі-продажу від 28.12.2007 року та розпискою), а також поясненнями [PERSON], що ним за купівлю спірної квартири було передано [PERSON] кошти. По розписці сума переданих коштів зазначена в розмірі - 93 000 доларів США, що на час написання розписки становило 469 650 грн. Враховуючи те, що по даному договору сторони склали розписку, з якої слідує, що [PERSON] було передано [PERSON] кошти за придбану квартиру в доларах, суд вважає, що сума, яка має бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] має бути в гривнях, еквівалентно 93 000 доларів США за курсом НБУ, встановленим на час постановлення рішення. З роздруківки офіційних курсів станом на 09.04.2010 року встановлено, що 100 доларів США становить 792 грн. 63 коп. Виходячи з цього, 93 000 доларів США становить 737 146 грн. По договору купівлі-продажу від 08.11.2007 року встановлено, що [PERSON], як продавець спірної квартири за дорученням від власника - [PERSON], отримав від покупця [PERSON] 424 200 грн. Ніяких доказів, розписок того, що вказана в договорі сума була в іноземній валюті, чи не відповідає реальній, чи взагалі передавалася, суду не було надано, тому саме ця сума має бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] При цьому враховується, що [PERSON] вказані, отримані ним кошти не передавав нікому, не міг їх передати власнику, від імені якої діяв за довіреністю, так як на час укладення даного договору [PERSON] вже була мертва (померла 22.10.2007 року). Стосовно коштів у розмірі 84 000 доларів США, які вказані в розписці від 20.10.2007 року, як отримані [PERSON] від [PERSON] в рахунок вартості належної їй квартири, яку за домовленістю йому продала, суд приходить до наступного. В суді було встановлено з наданих в судовому засіданні пояснень [PERSON] та з її письмових пояснень у слідчого, що розписку писала [PERSON], вказані кошти отримала також [PERSON], яка їх до цього часу утримує у себе. Крім цього, ніякого договору купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та [PERSON] не укладалося, довіреність від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] на продаж спірної квартири від 20.11.2007 року, крім того, що є недійсною, ніяких підстав, обов"язків щодо передачі коштів, оплати чогось - за своїм змістом та у відповідності до вимог законодавства не передбачає. Тому, у разі дійсності передачі вказаних коштів, ці питання щодо їх правомірності отримання, мають вирішувати між собою [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позивач просив стягнути на його користь судові витрати в сумі 118 грн. 89 коп. з відповідачів у рівних долях. Враховуючи те, що ініціатором складення довіреності, заповіту, які є недійсними, що стало підставою і для визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири, був [PERSON], суд вважає, що судові витрати на користь позивача має відшкодувати саме він. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved