Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 22.08.1980 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Впродовж спільного життя відносини між ними неухильно погіршувались. Постійні сварки з усіх питань, що виникали у житті сім?ї, негативно впливали на їх подружні відносини. Абсолютну більшість часу в його житті забирала робота. Проте, навіть у незначні проміжки часу, які ним доводилось проводити разом, вони не могли знайти спільної мови і найчастіше конфліктували. Під час спільного життя зясувалось, що у них сформувались різні погляди та звички і вони лише створюють перешкоди один одному у їх реалізації. Відповідачка постійно висловлювала невдоволення, вважала, що він не приділяє їй уваги, свій вільний час знаходиться поза сімєю, не достатньо турбується про благополуччя сім?ї. Відсутність взаємопорозуміння у шлюбі призвела до фактичного розпаду сім?ї. В лютому 2007 року він припинив з відповідачкою сімейні відносини і з цього часу проживає окремо. За час, що минув, він переконався, що сім?я розпалась остаточно і шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки він не відображає дійсних відносин між ними, обмежує його особисту свободу, що суперечить його інтересам. Тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою. Також зазначила, що сторони проживають окремо на протязі майже трьох років, у позивача на теперішній час склалась інша сім?я та наявність нерозірваного шлюбу з відповідачкою, перешкоджає йому офіційно оформити шлюбні відносини. Відповідачка в судовому засідання позовні вимоги не визнала та заперечувала проти розірвання шлюбу. Зазначила, що дійсно вони з позивачем проживають окремо з березня 2007 року. З цього часу шлюбні стосунки між ними припинено, спільного господарства не ведеться. Позивач надає матеріальну допомогу дітям на їх утримання та утримання квартири [ADDRESS], в якій проживають останні. Витрати на утримання квартири [ADDRESS] вона несе самостійно. Їй відомо, що позивач проживає на теперішній час з іншою жінкою. Вважає, що збереження сім?ї не можливе, однак вважає за можливе розірвати шлюб з позивачем лише після вирішення питання щодо поділу спільно нажитого майна. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.1980 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №677 (а.с.5). Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача та не заперечувала відповідачка, з березня 2007 року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо. Позивач з березня 2007 року, проживає з іншою жінкою, з якою фактично створив іншу сімю. Надає матеріальну допомогу дітям на їх утримання та утримання квартири [ADDRESS], в якій проживають останні. Витрати на утримання квартири [ADDRESS] відповідачка несе самостійно. Вважають, що сім?я розпалась остаточно та відновлена бути не може. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивача, а тому позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачені останнім при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судовий збір при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача в сумі 8 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved