Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Сторони перебували в шлюбі з 29.08.2000 року, який 12.01.2010р. було розірвано. В позові позивач зазначає, що за час перебування в шлюбі вона тяжко захворіла, отримала 3-ю групу інвалідності, в зв'язку з чим їй потрібне постійне лікування та постійно необхідні кошти на придбання ліків, яких у неї немає, оскільки вона не працює, а відповідач їй не допомагає, у зв'язку з чим вона прохає стягувати з нього аліменти на її утримання в розмірі 300грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не має можливості надавити колишній дружині по 300грн. щомісяця, оскільки йому самому потрібні кошти, він працює але а заробітну плату не отримує. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Статтею 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникало у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи шлюб між сторонами розірвано 12.01.2010р. Як за час шлюбу, так і на даний момент [PERSON] має ряд тяжких захворювань(гіпертрофія правого предплічча, діабетична ангіопатія сітчатки обох очей, лресбіопія, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок, хронічний пієлонефрит в стадії огострення, антено-деапресивний синдром та багато інших), що підтверджується виписками з історії хвороб Обласної клінічної лікарні №2192 6 від 29.12.07р., Ш22002 від 18.11.2009р., випискою з історії хвороби Красноградської ЦРЛ № 7039 в звязку з чим відповідно до довідки огляду МСЄК №023524 [PERSON] була встановлена 3-я група інвалідності. Було протипоказано фізична праця на холоді, на висоті, близько рухомих механізмів, нічні зміни. В зв'язку з такими хворобами позивач у він 45 років має вагу близько 37 кг. Відповідно до пояснень відповідача він на утриманні нікого немає, аліменти нікому не сплачує і його середньомісячний заробіток складає від 1470 грн. до 2220 грн. щомісячно, в зв'язку з чим суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачеві у заявленому нею розмірі. При цьому посилання відповідача про те, що заробітна плата йому нараховується але фактично не виплачується, суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких достовірних та об'єктивних даних цьому у матеріалах справи не мається. З самої довідки про доходи наданої відповідачем це також не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача є всі правові підстави, передбачені ст.7 6 СК України для отримання аліментів від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу, а саме [PERSON] має ряд тяжких захворювань в зв'язку з чим їй була встановлена 3-я група інвалідності, ще до розірвання шлюбу, відповідно до ч. 3 ст.75 СК України особа за таких обставин вважається непрацездатною, колишній чоловік на утриманні нікого немає, аліменти нікому не сплачує і має надавати матеріальну допомогу у розмірі заявленому позивачем, оскільки він має постійне місце роботи та заробіток. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Згідно з положеннями ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, що не суперечить вимогам позивача в позові розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст.82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягає поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню у зв'язку з задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved