Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Фортеця» про стягнення коштів за договором в кредитній спілці, вказуючи, що 05 грудня 2008 року нею з відповідачем (кредитна спілка «Фортеця») укладено договір № 7262да про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно п.2.2 договору № 7262да, відповідач зобовязувався нарахувати їй 22% річних з виплатою процентів в кінці строку внеску. Згідно п.3.3.1 договору № 7262да, вона має право в будь-який час розірвати укладений договір, про що вона повідомила з заяві №969 від 05.06.2009 року. Згідно цього ж п.3.3.1 договору, спілка з моменту отримання повідомлення повинна повернути їй внесок та сплатити нараховані за фактичний строк користування внеском проценти протягом 30 днів. Позивачка вказує, що отримала відповідь, що їй повернуть внесок в межах першої черги. Але кредитна спілка «Фортеця» досі не повернула внеску (вкладу) та нараховані відсотки, хоча її життєві обставини вимагають негайного повернення внеску, враховуючи і те, що строк дії договору закінчився 5 грудня 2009 року. Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує його істотних обовязків, обставини змушують звернутись її з даним позовом. Просить стягнути з Кредитної спілки «Фортеця» на її користь грошовий внесок в сумі 18500,00 грн. та 4419,88 грн. нарахованих відсотків. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На попереднє засідання позивачка зявилася, позов підтримала та просила задоволити його в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] на попереднє засідання не зявився та надав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та просить справу розглянути без його участі. Виходячи з наведено, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем укладено договір № 7262да про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого позивачка внесла 22500 грн. Згідно п.2.2 договору № 7262да, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 22% річних з виплатою процентів в кінці строку внеску. Позивачем умови договору виконано в повному обсязі. Позивачка 05.06.2009 року, звернулася до відповідача з заявою про повернення внеску, але кошти їй досі не виплачено. Термін дії договору закінчився 05 грудня 2009 року. Відповідно до ст..ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Так, в частині першій статті 530 ЦК України зазначено: «Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до довідки КС «Фортеця» № 152 від 14.12.2009 року сума внеску (вкладу) позивачки станом на 14.12.2009 року складає 18500,00 грн., сума нарахованих, але не сплачених відсотків складає 4419,88 грн. Оскільки в судовому засіданні обєктивно встановлено, що КС «Фортеця» взяті на себе зобовязання не виконала та не повернула позивачу внесок за договором про залучення внеску (вкладу) члена спілки на депозитний рахунок №7262да від 05.12.2008 року в сумі 18500 грн. 00 коп. та нарахованих відсотків по в розмірі 22% річних в сумі 4419 грн. 88 коп., то вказані суми підлягають до стягнення. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача КС «Фортеці» на користь [PERSON] понесені останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 00 коп. та на користь держави державне мито в сумі 229 грн. 20 коп. На підставі ст. ст. 526, 625, 1058 ЦК України,

Outcome: approved