Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області про підтвердження легітивності акта розслідування нещасного випадку форми Н-1, визнання випадку ушкодження здоров»я виробничим та страховим, підтвердження її права на страхові виплати та стягнення відповідних коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 13 лютого 2006 року під час прибирання стелажів у складському приміщенні гуртовні за розпорядженням роботодавця впала на спину, вдарилася до протилежного стелажу, внаслідок чого отримала переломи поперечних відростків 2,3 і 4 поперечних хребців. Згідно з висновком МСЕК від 29 січня 2007 року їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%. За її заявою від 13 квітня 2006 року, а згодом за дорученням першого заступника голови Борщівської РДА від 22 травня 2006 року була створена комісія по розслідуванню нещасного випадку. В результаті був складений акт за формою НПВ від 31 травня 2006 року, як про нещасний випадок не пов»язаний із виробництвом. Не погодившись із висновком комісії, звернулася у Територіальне управління Держгірпромнагляду по Тернопільській області, яким за наказом від 27 червня 2006 року була створена комісія із спеціального розслідування нещасного випадку. Як наслідок розгляду матеріалів по розслідуванню на засіданні Ради Територіального управління Держгірпромнагляду по Тернопільській області 14 липня 2006 року прийнято рішення нещасний випадок вважати виробничим і відповідно був складений акт форми Н-1, затверджений начальником територіального управління 31 серпня 2006 року. Відповідачем відмовлено їй у призначенні та виплаті належних страхових виплат, посилаючись на те, що акт форми Н-1 є нелегітивним через непідписання його усіма членами комісії. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги. Просить визнати її право на отримання страхових та інших виплат на відшкодування у зв»язку з нещасним випадком на виробництві та зобов»язати відповідача провести призначення, нарахування та виплату передбачених Законом коштів. Позивач [PERSON] пояснила, що травму отримала на робочому місці під час виконання вказівки роботодавця. Інструктажу по техніці безпеки з нею проведено не було, не було також надано підручних засобів для миття полиць висотою 1,5 м. Посилання членів комісії на відсутність свідків при отриманні нею травми внаслідок падіння вважає необгрунтованим. Також зазначає, що члени комісії в окремих думках безпідставно вказують про неможливість отримання при вказаних обставинах виявлених ушкоджень. Безпосередніх свідків дійсно не було, а свідки [PERSON] та [PERSON], які зайшли у склад, піднімали її з підлоги та підводили до столу, через вплив на них роботодавця, свідчити не бажають. Однак інші працівники складу [PERSON], [PERSON] та та ж [PERSON] підтверджують, що бачили її стан після падіння і чули скарги на біль у спині. Саме їм вона відразу поскаржилася, що впала. Знала про все на другий день і роботодавець, однак комісії не створила. Представники відповідача Бойка В.П. та Гринів А.В. позовні вимоги не визнали і пояснили, що з огляду на те, що більшість членів комісії з спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON], вважають нещасний випадок не пов»язаним з виробництвом (не страховим), а акт спеціального розслідування нещасного випадку і акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом не відображає дійсного волевиявлення більшості членів комісії і не підписаний всіма членами комісії, то у відділення виконавчої дирекції Фонду в Борщівському районі відсутні підстави для проведення страхових виплат. Вважають, що в даному випадку комісія з спеціального розслідування нещасного випадку прийшла до висновку про невиробничий характер нещасного випадку, голова комісії, на якого був покладений обов»язок з оформлення акту спеціального розслідування, повинен був оформити акти про невиробничий характер нещасного випадку, а свою позицію викласти в окремій думці. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законодавством. Це право гарантується загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Позивач [PERSON] з 1 березня 2005 року працювала на гуртовні приватного підприємця [PERSON], що у [ADDRESS], на підставі трудового договору, зареєстрованого в Борщівському центрі зайнятості 4 березня 2005 року за № 61, на посаді товарознавця. При укладанні договору позивач [PERSON] та ПП [PERSON] погодили, що працівник зобов»язаний виконувати обов»язки товарознавця, якісно обслуговувати клієнтів, видавати по накладних продовольчі товари, не розголошувати службові та комерційні таємниці, виконувати всі вказівки роботодавця. 13 лютого 2006 року за розпорядженням роботодавця [PERSON] працівники продовольчого складу: завідуюча складом [PERSON] та товарознавці [PERSON] і [PERSON], між основною роботою по видачі товару покупцям, займалися прибиранням стелажів складу. Біля 13 години, коли двоє працівників складу [PERSON] та [PERSON], одна пішла до комп»ютерної кімнати, а інша вийшла видавати товар покупцю, [PERSON] домивала останній стелаж. Стоячи ногами на середній полиці, однією рукою трималася за верхню полицю, іншою мила її. Коли опускалася з полиці, нога зісковзнула і всім тілом впала, вдарившись спиною до краю протилежної полиці. 14 лютого 2008 року позивач звернулася до лікаря-травмотолога Борцівської райлікарні, яким при огляді був встановлений діагноз: забій поперекового відділу хребта та видано листок непрацездатності. 17 березня 2006 року на консультативному обстеженні в Тернопільській обласній поліклініці лікарями встановлений діагноз: консолідуючі, в процесі зрощення, переломи поперечних відростків 2-4 поперекових хребців. Лікувалася позивач амбулаторно з 27 березня по 13 квітня 2006 року, а згодом стаціонарно. 13 квітня 2006 року позивач подала роботодавцю заяву про розслідування нещасного випадку, який мав місце 13 лютого 2006 року. Комісія по розслідуванню нещасного випадку, створена за дорученням першого заступника голови Борщівської РДА від 22 травня 2006 року № 29, склала 31 травня 2006 року акт за формою НПВ, як про нещасний випадок не пов»язаний із виробництвом. Із висновку комісії, зазначеного в акті, вбачається: [PERSON] не повідомила своєчасно безпосередньо роботодавця про даний випадок, свідками факт падіння не підтвердився. Борщівською ЦРКЛ не зареєстровано в журналі обліку нещасних випадків, до якої звернулася потерпіла 14 лютого 2006 року, не надіслано письмове повідомлення органам виконавчої влади. Із-за суттєвих розбіжностей в діагнозі лікувальних закладів, поясненнях працівників, комісія не вбачає виробничого травматизму та рекомендує звернутися в Держпромгірнагляд для визнання випадку виробничим. Не погодившись із висновком комісії, позивач звернулася у Територіальне управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області, яким за наказом від 27 червня 2006 року № 21-Н була створена комісія із спеціального розслідування нещасного випадку. Матеріали по розслідуванню нещасного випадку були розглянуті на засіданні Ради Територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області 14 липня 2006 року, де прийнято рішення відповідно до п.14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі Порядок) нещасний випадок вважати виробничим, на який складається акт за формою Н-1 і береться на облік у приватного підприємця [PERSON] Членам комісії, які мають окрему думку, у відповідності до п.13 Порядку запропоновано підписати акти форми Н-5 та Н-1, письмово викласти свою окрему думку, яка додається до акта форми Н-5 і зробити відповідний запис у акті форми Н-5. Як наслідок, складений акт за формою Н-5, який не підписав роботодавець, один член комісії зазначив, що має окрему думку. А саме, через невстановлення прямих свідків падіння, вважає, що випадок слід трактувати, як не пов»язаний із виробництвом. Акт про нещасний випадок за формою Н-1, затверджений 31 серпня 2006 року заступником начальника територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області, не підписав той же член комісії, що висловив окрему думку, та роботодавець. Як вбачається з листа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області від 5 лютого 2007 року № 11 позивачу відмовлено в прийнятті документів для призначення виплат згідно ч.3 ст.36 Закону тому, що акт форми Н-1 неналежним чином оформлений, а саме, відсутні підписи членів комісії (згідно п.13 Порядку) 10 березня 2007 року за наказом №9-Н начальником територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області повторно призначена спеціальна комісія для розслідування нещасного випадку. Матеріали по розслідуванню нещасного випадку повторно були розглянуті на засіданні Ради територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області 31 березня 2007 року, де прийнято аналогічне попередньому рішення. В черговий раз був складений акт за формою Н-5, який не підписав роботодавець, та двоє членів комісії зазначили, що мають окрему думку. Обоє зіслалися на той факт, що немає прямих свідків падіння потерпілої, а Бойка В.П. зокрема вказав, що механізм травми зі слів потерпілої не може призвести до такого пошкодження хребта, а тому випадок не може бути пов»язаний із виробництвом. Акт про нещасний випадок за формою Н-1, затверджений 21 березня 2007 року начальником територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області, відповідно, не підписали двоє членів комісії, що висловили окрему думку, та роботодавець. 19 березня 2008 року відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в Борщівському районі Тернопільської області повторно відмовлено позивачу в прийнятті документів для призначення виплат в зв»язку з тим, що акт форми Н-1 неналежним чином оформлений. Посилання відповідача у своїй відмові на пункт 13 Порядку суд вважає безпідставним та таким, що порушує право позивача на страхові та інші виплати. Позивач скористалася своїм правом на оскарження акту форми НПВ від 31 травня 2006 року. Обома комісіями, створеними за наказом начальника територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області були складені акти відповідно до п.51 Порядку. Іншого порядку діючим законодавством не передбачено, а тому, відповідно до п.53 Порядку, суд вважає, що акт комісії спеціального розслідування є затвердженим належним чином і має силу офіційно засвідченого документа. Згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон) Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення. Для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності та інші (ст.35 Закону) У відповідності до ч.2 ст.37 Закону Фонд може відмовити у виплаті і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов»язаним з виробництвом. А тому, з огляду на вимоги вищенаведеної ст.37 Закону, посилання відповідача у відмові в призначенні страхових виплат на п.13 Порядку суд вважає безпідставним. Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ (далі Закон) страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у ст.14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та\або соціальних послуг. Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що стались у процесі виконання ним трудових обов»язків , внаслідок яких заподіяно шкоду здоров»ю або настала смерть (ч.1 ст.14 Закону). Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що бачила, коли зайшла до складу, як [PERSON] і [PERSON], працівники з інших відділів підводили до стола [PERSON]. Остання скаржилася на біль у спині і пояснювала, що впала зі стелажа. До кінця робочого дня [PERSON] працювала, однак без навантажень. В кінці дня позивач попросила попередити [PERSON] у разі її невиходу на роботу, що вона через біль звернулася до лікарні. [PERSON] в судовому засіданні не підтвердила пояснень [PERSON] щодо того, що підводила [PERSON] до стола після падіння, однак пояснила, що чула від [PERSON] скарги на те, що впала зі стелажу. Опитана в судовому засіданні [PERSON] суду підтвердила, що дізналася про падіння [PERSON] у складі зі стелажу 13 лютого і про отриману травму 14 лютого зі слів працівників гуртовні та продуктового складу, а саме, [PERSON], якій з лікарні зателефонувала [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], в яких запитувала чому на роботі немає [PERSON]. Отже, як встановлено, роботодавець у відповідності до п.8 Порядку не повідомила про виявлений нещасний випадок та не організувала створення комісії по його розслідуванню. Даючи відповідь в судовому засіданні на запитання, чому, дізнавшись 14 лютого 2006 року про падіння [PERSON] зі стелажу і отримання травми, не призначила комісію з розслідування нещасного випадку, [PERSON] суду пояснила, що не визнає випадок страховим, оскільки [PERSON] мала можливість сама 13 лютого повідомити їй особисто про падіння, однак цього чомусь не зробила. Ця ж обставина оговорена роботодавцем в окремих думках, долучених до актів форми Н-5. Суд вважає таку позицію [PERSON] надуманою, нічим не обгрунтованою. Комісіями по розслідуванню нещасного випадку встановлено, що інструктажу з охорони праці з працівником [PERSON] роботодавцем проведено не було. З показів свідків - працівників гуртовні, в судовому засіданні встановлено, що підручними засобами для миття полиць на висоті 1,5 м, працівники роботодавцем забезпечені не були. Згідно постанови № 297 про накладення адміністративного стягнення від 10 липня 2006 року начальником територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.41 КУпАП. Не повідомив про нещасний випадок у відповідності до п.9 Порядку і лікар, який оглядав [PERSON] В медичній карті амбулаторного хворого на ім»я [PERSON] в записі лікаря 13 лютого 2006 року значиться: травма вчора на роботі - при падінні до стелажа. Лікарі-експерти у висновку судово-медичної експертизи від 20 жовтня 2008 року № 148 не виключають утворення переломів лівих поперечних відростків 2,3 і 4 поперекових хребців у [PERSON] за обставин її падіння під час прибирання стелажів висотою 1,5 м і пояснюють, що такі переломи виникають не тільки від безпосереднього удару тупими предметами у поперекову ділянку чи поперековою ділянкою об тупі предмети, але й внаслідок раптового і різкого натягу поперекових м»язів, які прикріплюються до відповідних відростків, при бокових згинально-розгинальних рухах у поперековому відділі хребта, зумовлених, зокрема, падінням з невеликої висоти. Цим пояснюється відсутність на шкірі [PERSON] у поперековій ділянці ознак місцевої дії тупих предметів. В заперечення окремій думці представника відповідача Бойка В.П. експертами зазначено, що з травмою у вигляді односторонніх переломів трьох поперекових відростків поперекового відділу хребта [PERSON] могла рухатись (ходити), сидіти, стояти, виконувати роботи, не пов»язані зі згинанням, підніманням вантажів, оскільки тіла і дужки поперекових хребців ушкоджені не були, опорна функція хребта в цілому і вертикальна його стійкість у неї не були порушені. В висновку акта судово-медичного дослідження від 30 серпня 2006 року № 83 лікарями-експертами Тернопільського обласного СМЕ вказано, що отримання [PERSON] травми 13 лютого 2006 року не виключається. Посилання роботодавця [PERSON] на той факт, що [PERSON] травму хребта мала ще до роботи у гуртовні, суд вважає недоведеним. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти, суд приходить до висновку, що факт нещасного випадку із [PERSON] 13 лютого 2006 року біля 13 години в приміщенні складу гуртовні приватного підприємця [PERSON] мав місце, нещасний випадок є пов»язаним із виробництвом, акт повторного спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом форми Н-1, затверджені начальником територіального управління Держпромгірнагляду по Тернопільській області 21 березня 2008 року є належними, а тому позивач [PERSON] має право на страхові та інші виплати у зв»язку з нещасним випадком на виробництві, що мав місце 13 лютого 2006 року у приміщенні складу продуктової гуртовні приватного підприємця [PERSON], що у [ADDRESS] На підставі ст.46 Конституції України, ст.ст.13,14,36,37 Закону України «Про загальнообов»язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ, ст.18 Закону України «Про охорону праці», Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112,

Outcome: approved