Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просила: стягнути з відповідача на користь позивача борг у і 146300 грн. (14 тис. доларів США, а також проценти в розмірі 12% річних - 5 доларів США). В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зокрема зазначила, що з липня 2006 року вона позичила відповідачу грошову суму 14 тис. доларів США. Відповідач вказану позику не повернув позивачу всупереч вимогам діючого законодавства. Яку позивач просить стягнути, а також проценти. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування. Просила позов задовольнити. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до положень ст.1047 ЦК України: договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності з положеннями ст.218 ЦК України: недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом; заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами; рішення у не може грунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено ж або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Проаналізувавши наведені дані, розрахунок боргу (а.с.18), висновок спеціаліста а.с. 8-15, інші матеріали справи, в тому числі копії: квитанцій за квітень та травень 2006 року (а.с.6,7); проекту кредитного договору (а.с.16); розписки, виданої [PERSON] [PERSON] (а.с.17); постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.9,10), суд встановив, що позивачем не доведено факт одержання відповідачем від позивача 3 липня 2006 року в борг грошової суми 14 тис. доларів США. В тому числі, наявність вказаного факту не вбачається з даних, які містяться у висновку спеціаліста з дослідження звукозапису (а.с.8-15). На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed