Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-09 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 3 жовтня 2008 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1306,96 грн у відшкодування матеріальних збитків та 300 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяних в результаті зіткнення автомобілів, що належать сторонам, а також 51 грн у відшкодування витрат судового збору, 30 грн у відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, 1200 грн у відшкодування витрат на правову допомогу. Суд дійшов висновку, що зіткнення автомобілів, у результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача, сталося 14 жовтня 2006 року у місті Ніжині з вини [PERSON]., яка порушила п.16.11 Правил дорожнього руху, і відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України [PERSON]. зобов'язана відшкодувати заподіяну шкоду. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON]. просить скасувати зазначене рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд на неповно досліджених матеріалах дійшов неправильного висновку про її вину у зіткненні автомобілів. Позивач [PERSON] зазначене рішення суду першої інстанції не оскаржує. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача [PERSON]. належить до часткового задоволення. Суд першої інстанції правильно встановив, що [PERSON]., водій автомобіля ”ПЕЖО”, 14 жовтня 2006 року на перехресті вулиць Лащенка та Шевченка у місті Ніжині порушила правила перетину перехрестя доріг, п.16.11 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем ”ЗАЗ-ДЕУ” під керуванням [PERSON]., в результаті чого автомобілю ЗАЗ-ДЕУ заподіяно механічні пошкодження та самому водію і власнику автомобіля ЗАЗ-ДЕУ [PERSON]. заподіяно моральну шкоду, і на підставі ст.ст.1166,1167 ЦК України обґрунтовано стягнув з відповідача [PERSON]. кошти у відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Такий висновок суду підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема матеріалами органів ДАІ про обставини зіткнення автомобілів, поясненнями як самих водіїв, так і свідків про обставини дорожньо-транспортної пригоди, іншими матеріалами справи. Посилання відповідача [PERSON]. на відсутність вини у зіткненні автомобілів оскільки вона на перехресті доріг виконувала вимоги регулювальника спростовуються матеріалами справи оскільки працівники ДАІ, що перебували у цей час на зазначеному перехресті доріг, не виконували функцій регулювальника руху як про це свідчать документи. Ні у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за 14 жовтня 2006 року, ні у інших документах не зазначено, що рух на перехресті доріг регулювався регулювальником. У своїх письмових поясненнях за 14 жовтня 2006 року сама водій [PERSON]. також зазначила, що працівники ДАІ не подавали ніяких сигналів їй щодо проїзду перехрестя. За матеріалами справи також встановлено, що суд першої інстанції визначив розмір відшкодування з водія [PERSON]. з врахуванням суми, виплаченої потерпілому страховою компанією. Посилання [PERSON]., що у зв'язку із страхуванням цивільної відповідальності з неї може бути стягнута не більше 510 грн франшизи, визначеної договором страхування безпідставні. Розмір матеріальних збитків визначено всього у 1733,19 грн, у т.ч. 808 грн втрати товарної вартості автомобіля ЗАЗ-ДЕУ, яка не відшкодовується страховою компанією відповідно до умов договору страхування, так само як не відшкодовується страховою компанією і заподіяна моральна шкода. Відшкодування цих витрат покладається на особу, що заподіяла шкоду. Рішення суду у частині відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди ґрунтується на матеріалах справи та законі і доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування або зміни рішення у цій частині. Суд також обґрунтовано відповідно до ст.ст.79,81,88 ЦПК України стягнув з [PERSON]. 51 грн у відшкодування витрат з оплати позивачем судового збору та 30 грн з оплати збору з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ. Оскільки витрати позивача [PERSON]. на правову допомогу не підтверджені первинними бухгалтерськими або іншими фінансовими документами відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення 1200 грн витрат на оплату правової допомоги з відповідача і у цій частині рішення суду підлягає скасуванню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial