Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», у якому просить суд: - визначити долі кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру №643 в будинку №24-а на вулиці Робочій у місті Дніпропетровську в розмірі ? частини за [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що 11 липня 1995 року Дніпропетровським державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці було видано свідоцтво (розпорядження №2744) про право власності на житло, в якому вказано юридичний статус квартири №643, що знаходиться за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Робоча, будинок 24а, як спільна сумісна власність громадянки [PERSON] та [PERSON] про що здійснено запис під №2369-43 у реєстрову книгу Дніпропетровського МБТІ. Загальна площа квартири становить 67, 34 кв. метри. [PERSON] проживала і була прописана у даній квартирі з 24.01.1995 року до дня смерті 25.08.2008 року, що підтверджується довідкою виданою житлово експлутаційною конторою. У заповіті [PERSON] заповіла все своє майно позивачу. [PERSON] звернулася у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою, про прийняття спадщини та відповідними копіями документів, адже позивачка має право прийняти спадщину після смерті спадкодавця. Нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори дав рекомендацію звернутися до суду, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення частки померлого у спільному майні. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить визначити, що [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині квартири №643 в будинку №24а, на вулиці Робочій у місті Дніпропетровськ на підставі свідоцтва про право власності на житло. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити їх. Представник відповідача, Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця», у судове засідання не зявився по час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Однак ним у ході розгляду справи подано клопотання, у якому просить розглянути справу без участі представника ДП «Придніпровська залізниця». Прийняття рішення за даною справою залишають на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи позивачки, вивчивши клопотання відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1995 року, Дніпропетровське державне підприємство по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON], та членам її сімї [PERSON]. Квартира приватизовано згідно з Законом країни «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 67, 34 кв. м.. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 10.07.1995 року № 2744. Квартира [ADDRESS], МБТІ зареєстрована на праві спільної сумісної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстрову книгу за № 2369-43. (а. с. 06) Частиною 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). В свідоцтві про право власності на квартиру № 643 за адресою: будинок № 24а, вулиця Робоча, місто Дніпропетровськ тільки зазаначено, що приватизована квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При приватизації квартири не були виділені частки у спільному сумісному майні. 25.08.2008 року [PERSON] померла. (а. с. 08) Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із належної за життя на праві спільної сумісної власності часток квартири № 643 за адресою: будинок № 24а, вулиця Робоча, місто Дніпропетровськ. [PERSON] 29.10.1996 року, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в азгалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON]. Цей заповіт посвідчено [PERSON] державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-1656. (а. с. 09) [PERSON] у встановлений строк звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлій [PERSON] (а. с. 11) Відповідно до п. 224 розділ 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, державний нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після одного з власників лише після виділення часток померлого із спільного майна в судовому порядку. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Часка кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] є рівною, оскільки [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, однаково володіли та користувалися житлом, між ними не було укладено угоди стосовно власності на квартиру, тому частки є рівними. Виходячи із кількості співвласників вищевказаної квартири, частка померлої [PERSON] за життя склала 1/2 цієї квартири, частка [PERSON] складає ? частка квартири. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі викладеного та

Outcome: approved