Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

У червні 2009 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою до [PERSON] та ЗАТ Страхова група ТАС. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю його та відповідача [PERSON], що сталася 11.10.2008 р. на вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, належний позивачеві автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження, чим йому була заподіяна матеріальна та моральна шкода, предявлена до відшкодування. У подальшому після надання ЗАТ Страхова група ТАС документів, що підтверджують виплату страхового відшкодування у належному обсязі, заявлені вимоги уточнив, виключивши страхову компанію з числа відповідачів, та просив стягнути з [PERSON] на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 28.790, 00 грн., що дорівнює різниці між повним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, а також 10.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 71, 72). У судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали з викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на його недоведеність та відсутність вини відповідача у заподіянні позивачеві будь-якої моральної шкоди. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.10.2008 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода. Близько 14:20 годин зазначеного дня відповідач [PERSON], керуючи належним йому автомобілем Тойота, д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, у порушення вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху не дотримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався у попутному напрямку попереду, що зареєстрований за позивачем (а.с. 5) і на той час перебував під його керуванням. Зазначені фактичні обставини справи, а також наявність вини водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2008 р. в адміністративній справі № 3г-18986/08 (а.с. 7), а отже згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими для справи, що розглядається, та не підлягають доказуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачеві автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір заподіяної тим самим матеріальної шкоди згідно висновку автотоварознавчого дослідження склав 56.451, 28 грн. (а.с. 17-22), фактично за ремонт автомобіля позивачем було сплачено меншу суму, а саме 54.290, 00 грн. (а.с. 8, 9). На підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/5411014 (а.с. 15) заподіяна позивачеві шкода згідно страхового акту № 1414В/05 від 28.01.2009 р. була частково компенсована ЗАТ Страхова група ТАС у розмірі 25.500, 00 грн. (а.с. 52-54). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд з урахуванням фактичних обставин справи може за вибором потерпілого зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати у повному обсязі завдані збитки, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, окремо зазначених в законі. Враховуючи, що спірна ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з нього на користь позивача суми вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, у розмірі 54.290, 00 грн., за вирахуванням частини суми, що була погашена в порядку виплати страхового відшкодування. Загальна сума стягнення за таких обставин складає 54.290, 00 грн. 25.500, 00 грн. = 28.790, 00 грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Не викликає сумнівів, що в результаті спірної ДТП позивачеві була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, пов'язаних з пошкодженням і неможливістю експлуатації належного йому автомобіля, втратами матеріального характеру, необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя, у тому числі для ремонту автомобіля, звернення до суду за захистом свого права, природною негативною реакцією на неправомірні дії щодо його майна. Разом з тим суд оцінює заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди як надмірну і вважає за необхідне задовольнити її частково, у розмірі 500, 00 грн. Сума відшкодування визначена судом з урахуванням характеру та тривалості заподіяних позивачеві страждань, переживань та незручностей, а також характеру дій відповідача. Доводи відповідача та його представника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведені висновки суду, а також мають характер загальних міркувань. При цьому будь-які докази на їх підтвердження відповідачем та його представником не надані, питання про призначення у справі судової експертизи для встановлення розміру заподіяної позивачеві матеріальної шкоди ними не порушувалося. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме 292, 90 грн. з вимог про відшкодування матеріальної шкоди, 8,50 грн. з вимог про відшкодування моральної шкоди, 250, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 551, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial