Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного казначейства України, Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області, УМВС України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуку, виїмки та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Вказував, що 01 серпня 2008 року СВ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області була порушена кримінальна справа по факту умисного вбивства [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст..115 КК України. Починаючи з того дня працівниками міліції щодня здійснювалися несанкціоновані обшуки, огляди його помешкання, також здійснювалися допити. 09.08.2008 року його без жодних підстав було затримано працівниками міліції та поміщено в ІТТ Вижницького РВ УМВС у Чернівецькій області. 12.08.2008 року за поданням органів слідства та за підтримки прокуратури Вижницьким районним судом йому обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 18.08.2008 року згідно постанови слідчого СУ УМВС України в Чернівецькій області його притягнуто в якості обвинуваченого та пред»явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України. 06.10.2008 року за поданням органів слідства СУ УМВС України в Чернівецькій області Вижницьким районним судом продовжено строк його тримання під вартою до чотирьох місяців. 09.12.2008 року слідчими органами СУ УМВС України в Чернівецькій області винесена постанова про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, а 03.01.2009 року ними винесена постанова про закриття відносно нього кримінальної справи. Обрану міру запобіжного заходу скасовано. Посилався, що внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого (притягнення до кримінальної відповідальності), незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуку, виїмки йому завдано моральної шкоди, яка виразилась в порушенні нормальних життєвих зв»язків, додаткових зусиллях для організації життя, погіршенні відносин з оточуючими людьми, погіршенні стану здоров»я і набутою тяжкою хворобою, приниженні людської честі та гідності, проблемах зі сном, в стражданнях його сім»ї. Просив стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 500 000 (п»ятсот тисяч) гривень. Позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні пояснив, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та обвинуваченні у вчиненні вбивства його сусіда, він зазнав сильних моральних страждань, які полягали в тому, що його позбавили волі, протягом чотирьох місяців він безпідставно перебував під вартою, не міг бачити своїх рідних, йому обмежили з ними побачення, не дозволяли передавати йому передачі. Під час перебування під вартою на нього тиснула тюремна атмосфера, відношення до нього як до злочинця, обмеження у харчуванні, наслідком чого стала легенева хвороба, від якої він після виходу з СІЗО лікувався в медичній установі. В наданих поясненнях вказував, що проти нього незаконно була порушена кримінальна справа, так як він з самого початку не визнавав себе винним у вчиненні злочину, давав послідовні та правдиві покази, мав алібі, однак його ніхто не перевіряв та йому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв»язку з чим він боявся, що вже ніколи не побачить волі, що його просто закриють в камері, як звіра. Крім того зазначав, що найбільше страждав від того, що страждають його дружина та троє дітей, меншому з яких було всього два роки. Йому було морально важко від усвідомлення того, що його сім»я залишилася без засобів до існування, так як він був єдиним годувальником сім»ї, без дров на зиму, без грошей на їжу. Моральних страждань завдавало також те, що на його сім»ю дивилися як на сім»ю вбивці. Його старша дочка, яка в той момент поступала в училище, дуже переживала з того приводу, як до неї поставляться в навчальному закладі, так як разом з нею поступали на навчання в той самий навчальний заклад її односельці, які могли розповідати про історію з її батьком. Молодша дочка, яка навчалася в школі, відмовилася ходити до школи, так як боялася, що її назвуть дочкою вбивці, а дворічний син за час його відсутності постійно питав, де його батько. Ці факти рвали його серце та завдавали безмірних душевних страждань. Внаслідок безпідставного утримування його під вартою, він втратив своє здоров»я, спокій, не може належно утримувати свою сім»ю. Просив заявлений ним позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав та додатково пояснив, що він з моменту притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності здійснював захист його інтересів. Вказував на те, що [PERSON] під час дачі пояснень працівникам міліції наводив аргументи на свій захист, які абсолютно його виправдовували і спростовували його причетність до вчинення будь-якого злочину. Однак, незважаючи на це лише 09.12.2008 року слідчими органами СУ УМВС України у Чернівецькій області винесена постанова про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд і після цього тільки 03.01.2009 року слідчим винесено постанову про закриття відносно нього кримінальної справи та скасовано міру запобіжного заходу. Представник державного казначейства України [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що вина органів дізнання, досудового слідства та прокуратури в притягненні [PERSON] як обвинуваченого, його незаконного взяття і тримання під вартою та проведенні інших слідчих дій не доведена. Для порушення кримінальної справи проти позивача були об»єктивні підстави. Вважав, що у випадку задоволення позову, на користь [PERSON] слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди суму, що дорівнює мінімальній місячній заробітній платі. Представник Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] та представник УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, так як підставами для порушення кримінальної справи відносно позивача, його затримання, пред»явлення обвинувачення та арешту стали прямі та похідні докази, які були отримані в ході розслідування кримінальної справи про вбивство [PERSON] Зокрема, до органів внутрішніх справ з повинною звернувся [PERSON], який заявив, що саме він спільно з позивачем вчинили це вбивство. Вини органів внутрішніх справ у затриманні, арешті та притягненні до кримінальної відповідальності немає, а винен у всьому [PERSON], якого за завідомо неправдивий донос про вчинення позивачем цього злочину притягнуто до кримінальної відповідальності. Вважала, що позивач не надав жодного доказу в обґрунтування заявленої ним суми відшкодування моральної шкоди, а тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог або ж визначити суму до відшкодування з урахуванням всіх обставин справи, а також розумності і справедливості. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перед тим, як 09 серпня 2008 року її чоловіка [PERSON] забрали, в їх господарстві проводився обшук, було багато працівників міліції, що дуже налякало їх сім»ю. Вказувала, що в них на утриманні знаходиться троє дітей. Чоловік - [PERSON] був єдиним годувальником сім»ї, заробляв, працюючи по найму в людей, при цьому йому за виконану роботу платили приблизно по 75 гривень в день. Коли чоловіка забрали в СІЗО, їх сім»я повністю втратила засоби до існування, так як вона не могла працювати, бо здійснювала догляд за маленькою дитиною, сином [PERSON], [INFO]. Вони пережили дуже важкий період, так як в сім»ї зовсім не було грошей, не було кому заготувати дров на зиму. Їй не дозволяли передавати продукти харчування для чоловіка, не дозволяли його бачити. Зазначала, що чоловік дуже важко пережив обвинувачення у вбивстві, перебування під вартою, він весь час плакав та запитував про дітей, переживав, що про нього та про його сім»ю говорять односельці, які говорили, що він вбивця. Вони з дітьми також дуже переживали через ситуацію, що склалася: старша дочка боялася поступати до навчального закладу, середуща відмовилася ходити до школи, маленький синок весь час запитував про батька. Чоловік дуже страждав, що вона залишилася одна з трьома дітьми. Коли [PERSON] повернувся додому з СІЗО, він весь час плакав, погано спав, жалівся на погане самопочуття, не міг виконувати ту роботу, яку виконував раніше. Однак через брак коштів, вони не могли одразу звернутися в лікарню. Коли чоловіку стало дуже погано, його відвезли в Чернівецьку обласну лікарню, де він тривалий час знаходився на лікуванні. Аналогічні покази надала і свідок [PERSON]А Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуку, виїмки та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч.1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Судом встановлені правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Так, 09 серпня 2008 року [PERSON] затримано працівниками міліції та поміщено в ІТТ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області, що вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. 12 серпня 2008 року відносно [PERSON] слідчим СВ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, що підтверджено копією постанови про порушення кримінальної справи. Постановою Вижницького районного суду від 12 серпня 2008 року підозрюваному [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно постанови ст..слідчого СУ УМВС України в Чернівецькій області, 18 серпня 2008 року [PERSON] притягнено в якості обвинуваченого та пред»явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого п.6 п.12 ст. 115 ч.12 КК України і тільки 03 січня 2009 року орган досудового слідства закрив кримінальну справу за недоведеністю його участі у вчиненні умисного вбивства [PERSON] Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з врахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місць перебування під слідством чи судом. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може виникати у зв»язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 09.08.2008 року по 09.12.2008 року безпідставно утримувався під вартою, а з 09.12.2008 року по 03.01.2009 року щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. В його помешканні проводилися обшуки, що підтверджено матеріалами справи. У вказаний період він зазнав моральної шкоди, яка полягала в порушенні нормальних життєвих зв»язків, які порушилися внаслідок вимушеної ізоляції від суспільства, розлуці з сім»єю. [PERSON] був єдиним годувальником сім»ї, яка складається з п»яти осіб дружина, [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою про склад сім»ї, виданою Карапчівською сільською радою. Моральних страждань позивачу завдавало також ставлення оточуючих людей до його сім»ї внаслідок безпідставного обвинувачення його у вчиненні особливо тяжкого злочину. Його старша дочка [PERSON] в цей період закінчила школу і готувалася до вступу в училище, що підтверджено довідкою Чернівецького професійного будівельного ліцею. Позивачу було відомо про переживання дочки щодо навчання в учбовому закладі у зв»язку з тим, що її батько був зарахований до розряду убивць. Інша дочка, [PERSON], учениця Бабинської ЗОШ І-ІІ ступенів, що підтверджено довідкою № 54 Бабинської школи, через обвинувачення батька в убивстві сусіда, через сором відмовлялася ходити до школи. Молодший син [PERSON], 2006 року, в період відсутності батька, весь час запитував, коли він повернеться. Вказані факти спричиняли моральних страждань [PERSON], що в судовому засіданні підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] В своїх поясненнях [PERSON] зазначав, що особливі страждання йому приносили думки про страждання його сім»ї. Крім того, весь час перебування під вартою позивача гнітила тюремна атмосфера, його лякало те, що всупереч того, що в нього є алібі та він не причетний до скоєння злочину, його було ізольовано від суспільства. Постійних моральних страждань йому завдало те, що він обвинувачувався у вчиненні особливо тяжкого злочину, щодо нього застосовувалися спеціальні засоби впливу, одягалися наручники. Вказані моральні страждання призвели до порушення сну, погіршення стану здоров»я і він захворів на легеневу хворобу. Як видно з витягу з історії хвороби, виданого Чернівецькою обласною клінічною лікарнею, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні торакальної хірургії з 22.07.2009 року по 05.08.2009 року з діагнозом: субтотальна емпієма плеври зліва. Поступив у вкрай важкому стані з скаргами на виражену задуху, загальну слабкість та нездужання. Йому виконано пункцію лівої пл.порожнини евакуйовано 3000 мл гною. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], раніше в нього не було проблем зі здоров»ям, в медичні установи з приводу лікування він не звертався, що підтверджено довідкою Вижницької центральної районної лікарні від 15.02.2010 року. Таким чином, на думку суду, моральні страждання, яких зазнав [PERSON] під час незаконного притягнення його як обвинуваченого за вбивство людини, незаконного взяття і тримання під вартою, хоч і неможливо виміряти чи зважити, цілком зрозумілі кожному, так як воля, здоров»я, особиста недоторканність та можливість бути поруч зі своїми рідними - це найцінніше, що є в людини. Статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, у 2009 році за вимогою органів державної виконавчої служби здійснюється органами Державного казначейства України в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, в такому порядку: Державне казначейство України у терміни, визначені у приписі, списує у безспірному порядку на користь зазначеної фізичної особи встановлену до відшкодування суму коштів з єдиного казначейського рахунку; відшкодовані суми обліковуються Державним казначейством України та відображаються у звітності про виконання державного бюджету; у разі потреби у таких видатках понад обсяг бюджетних призначень в установленому законодавством порядку подаються відповідні пропозиції щодо виділення коштів з резервного фонду державного бюджету або внесення змін до закону про Державний бюджет України. У зв»язку з вищевикладеним, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд визначає суму стягнення моральної шкоди з державного бюджету України на користь [PERSON] у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial