Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-01 00:00:00

ВАТ “Харківгаз” звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за послуги газопостачання в сумі 500,95 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору і не оплачує отримані послуги. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не з»явився, але надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Сторонам роз'яснені наслідки відповідних процесуальних дій. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 15.04.2008 р. ВАТ “Харківгаз” (далі - Постачальник) з однієї сторони та [PERSON] (далі - Споживач) з другої сторони уклали Договір на надання населенню послуг з газопостачання (далі - Договір) № 431. Згідно п.1.1 Договору Постачальник зобов”язується забезпечити безпечне постачання природного газу для побутового споживання, а споживач, згідно п. 1.2 цього Договору, зобов”язується оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами в терміни передбачені цим Договором. Згідно п. 3.4 Договору Споживач вносить плату за використаний природний газ не пізніше 10 кожного наступного місяця, наступного за звітним. Відповідач користувався послугами ВАТ “Харківгаз”, але не систематично їх сплачував в зв'язку з чим станом на 01.10.2008 р. за ним склалася заборгованість на загальну суму 500,95 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про відшкодування заборгованості за спожитий природний газ та застосовує наступні нормативно-правові акти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 4 Закону України від 24.06.2004 р. №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» «законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг...». Згідно ст. 1 ч. 1 вказаного Закону «комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством». Згідно ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України від 24.06.2004 р. №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 ч. 2 цього Закону «Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку...». Згідно ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги стягується по затвердженим в установленому порядку тарифам. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 162 ЖК України, Закону України від 24.06.2004 р. №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved