Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

24 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій вказує, що 11 березня 2010 року він уклав з відповідачкою угоду, відповідно з якою він купив у неї частину будинку з господарськими будівлями, які належать [PERSON] і [PERSON] (по 1/6 частині кожному) і знаходяться по вул. Дідоренка, 29 в с.\~Дмитрівка Коломацького району Харківської області. Позивач також зазначає, що [PERSON] діяла від імені продавців за довіреностями від 10 березня 2010 року, а він після укладення договору повністю виплатив відповідачці обумовлену договором вартість проданих частин будинку і господарських будівель. Крім того позивач вказує, що договір купівлі продаж повинні були оформити в установленому порядку і засвідчити його нотаріально, але цього зробити неможливо, оскільки відповідач не змогла зібрати всіх документів, які необхідні для оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріальній конторі, ухиляється від його нотаріального посвідчення. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання угоди дійсною і про визнання за ним права приватної власності на 1/3 частину вказаного будинку. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позов підтримав та наполіг на його задоволенні. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але до суду надійшла від неї заява про розгляд справи без її участі та про визнання нею позовних вимог в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, врахувавши думку відповідача, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки-характеристики №194 від 1995 року і копії технічного паспорта, інвентарний номер №28 від 11 вересня 1995 року на будинок, який знаходиться по вул.\~Дідоренка, 29 в с.\~Дмитрівка Коломацького району Харківської області [PERSON] і [PERSON] є власниками часток вищевказаного будинку по 1/6 частини кожен (а.с.08-09). Відповідно до копій довіреностей №392 і №393 від 10 березня 2010 року, посвідчених нотаріально, згідно з якими [PERSON] і [PERSON] уповноважили [PERSON] від їх імені продати належні їм частки вищевказаного будинку (а.с.10-11). Так, відповідно до договору купівлі-продаж частини будинку від 11 березня 2010 року [PERSON] на підставі доручення від 10 березня 2010 року продала належні [PERSON] і [PERSON] 1/6 частини будинку після чого сторони домовилися оформити цей договір належним чином у нотаріальній конторі (а.с.07). Згідно розписки від 11 березня 2010 року відповідачка одержала від позивача 1500 гривень за продані на підставі доручень від 10 березня 2010 року частки будинку, що знаходиться по вул. Дідоренка, 29 в с.\~Дмитрівка Коломацького району Харківської області і належать [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожному (а.с.06). Перелічені вище обставини дають підстави вважати, що позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продаж будинку та відбулося повне виконання цього договору, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що в свою чергу у відповідності до ч.2 ст.220 ЦПК УЦ України є підставою для визнання договору дійсним. За таких обставин, враховуючи положення ст.328 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову.

Outcome: approved