Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа МКП ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання зняти з реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], якій вона проживає разом з двома неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Також у вказаній квартирі зареєстровано її колишнього чоловіка [PERSON], шлюб з яким було розірвано в 2006 році за рішенням суду. Відповідач проживав в квартирі деякий час після розірвання шлюбу, але з квітня 2007 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Таким чином, оскільки відповідач не проживає в належній їй квартирі більш ніж шість місяців, просила визнати останнього таким, що втратив право проживання в квартирі та зобовязати РЕУ №1 вчинити дії щодо звернення у встановленому законом порядку до органу реєстрації щодо зняття [PERSON] з реєстрації в квартирі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що справу необхідно розглядати за відсутності відповідача та представника третьої особи в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці на підставі договору дарування від 25.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно акту від 03.12.2009 року, складеного працівниками РЕУ№1, [PERSON], який також зареєстрований у [INFO], не проживає в квартирі близько 2-х років, особистих речей останнього в квартирі не знайдено (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає, що відповідач [PERSON] відповідно до ст.71 ЖК України втратила право користування квартирою №3 по вул.Вакуленчука,2-в в м.Дніпропетровську, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки наявність реєстрації відповідача в квартирі позивачки перешкоджає останній у вільному користуванні належним їй майном на власний розсуд та враховуючи зазначені вище положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобовязати РЕУ №1 вчинити дії щодо звернення у встановленому законом порядку до органу реєстрації щодо зняття [PERSON] з реєстрації в квартирі, підлягають частковому задоволенню та слід зняти відповідача з реєстрації за адресою: квартира [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: partial