Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

08.05.2008року [PERSON] уклав трудовий договір із відповідачем [PERSON], де останній брав на себе зобов'язання виконувати роботу водія далекого слідування на вантажному автомобілі, нести матеріальну відповідальність за вантаж та автомобіль, за дотримання правил охорони праці та безпеки руху, підтримувати автомобіль в належному технічному стані. 12.05.2008року близько 12.год. 50 хв. під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON], було повідомлено, що автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON]М, під час пожежі був знищений. Таким чином [PERSON] звернувся до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної його автомобілю внаслідок пожежі, але той добровільно відшкодовувати шкоду відмовився і тому [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. 29 серпня 2008 року заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 150000 грн., заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля ІVЕКО -75.Е.14 , Фургон - С.--, він.код.ZCFA 75А [NUMBER], д.д. СА 90-21 АН, 1999 року випуску по тяжким наслідкам пожежі автомобіля, яка мала місце 12.05.2008 року. 07.11.2008року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду від 29.08.2008 року скасоване і призначено справу до попереднього розгляду на 12.11.2008 року. В судовому засіданні представник позивача ствердив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 150000 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження його автомобіля [NUMBER] . Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був неодноразово заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи маються документальні підтвердження - повідомлення про вручення поштового відправлення та телеграми. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 12.05.2008 року на ім'я відповідача [PERSON], був виписаний подорожній лист № 611581 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні. В даному подорожньому листі зазначений маршрут перевезення а саме Золотоноша, Черкаської області до с. Шигині, Львівської області, а також марка автомобіля [NUMBER]. Даний автомобіль [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію а/м сер. САС № 058595 від 13.03.2008 року, належить на праві приватної власності [PERSON] Так 12.05.2008 року близько 12.год. 50 хв. під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON], було повідомлено, що автомобіль [NUMBER] під час пожежі був знищений, що підтверджується Актом про пожежу від 12.05.2008 року. Для встановлення фактичної причини виникнення пожежі на автомобілі, [PERSON] звернувся до експертно-консультаційної фірми «Альохін і Ко». До експерта був запрошений водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], який пояснив, що під час від'їзду ним були поставлені та не закріплені пластикові каністри, в передню частину кузова вищевказаного автомобіля. 30.05/2008 року був складений висновок фахівця № А-07/2008 автотехнічного дослідження з метою визначення джерела пожежі та причини виникнення пожежі на вантажному автомобілі [NUMBER]. Виконаними дослідженнями встановлено, що найбільш імовірним є розташуванням джерела пожежі на дуже гарячій поверхні глушника, на яку у силу обставин випадку, попала достатня кількість дизельного палива. Також виконаними дослідженнями встановлено, що причиною виникнення пожежі при русі автомобіля, як це стверджує водій - в даному випадку відповідач, стало руйнування незакріплених пластикових каністр з паливом, які знаходилися в кузові автомобіля, з наступним промочуванням передньої частини дерев'яної підлоги вантажної платформи паливом та потрапляння палива на сильно гарячу поверхню глушника, де і стало запалювання палива. У наступному запалюванні дерев'яної, просо чуваної паливом, підлоги передньої частини вантажної платформи, дуже сприяла наявність руху свіжого повітря, чому у свою чергу, сприяв рух автомобіля. На погляд експерта, водій встановив наявність пожежі набагато пізніше її реального початку, тому що тільки сильна стадія сформованої пожежі дозволила, супротив руху повітря, диму попасти через отвір у підлозі кабіни, у саму кабіну. Належне закріплення каністр, підвищеній ємності, для зберігання палива на транспортному засобі, та ще у русі, є прямим порушень правил пожежної безпеки. З цієї причини, фахівцям АЗС, правилами пожежної безпеки, заборонений відпуск палива у пластикові або склянні ємності (каністри). Фактично була виявлена причина пожежі, яка виникла із-за халатного відношення до своїх обов'язків відповідача. Відповідно до п. 22,2 Правил дорожнього руху України, «Водій перед початком руху зобов'язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати, щоб запобігти його падінню, волочінню...». Відповідач грубо порушив дане правило перевезення вантажу. Також експерт прийшов до висновку, що згідно прийнятих правил, у наданому на огляд та дослідження технічному стані автомобіля ІУЕКО- 75.Е.14, Фургон С-, він.код. ZCFA 75А [NUMBER], д.н. [NUMBER], 1999 року випуску, по тяжким наслідкам пожежі автомобіля, яка мала місце 12.05.2008 року на автодорозі Городок-Бардатів Городоцького р-ну, Львівської області - до відновного ремонту не придатний. Враховуючи, що відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір матеріальної шкоди визначається за фактичними втратами і за відсутність матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди позивачу завдані збитки на суму 150000 грн., це сума на яку він придбав автомобіль. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 3 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди проводиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до суду. Таким чином суд приходить до висновку, що саме відповідач винен у заподіянні вказаної шкоди і саме на нього повинна бути накладено обов'язок по відшкодуванню шкоди. Оскільки відповідач добровільно відшкодовувати матеріальну шкоду відмовляється то суд вважає, що вона підлягає повному відшкодуванню в сумі 150000 грн. Також суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України поклав на відповідача обов'язок відшкодувати понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved