Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення прав споживачів посилаючись на те, що до 22.11.2002 року в неї як абонента виникла заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію у сумі 1412,97 грн. 07.05.2008 року о 1415 год. представники відповідача без будь-якого погодження увірвались до квартири та здійснили відключення засобу обліку споживання електричної енергії від мережі. Залишаючи квартиру вони залишили акт не надавши з ним ознайомитись у їх присутності та відповідного внесення зауважень. Вважає, що діями відповідача їй спричинена моральна шкода, оскільки 07.05.2008 року об 1126 год. та 1355 год. було здійснено безпосереднє погашення виниклої заборгованості. Позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн 00 коп та матеріальну шкоду у розмірі 7,50 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, що уточнені, наголосивши, що дії відповідача суперечать чинному законодавству. Внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення відповідач зобовязаний в порядку визначеному постановою КМУ здійснити попередження та відключення, однак вчинені дії носять характер самовільного та протиправного. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила залишити позов без задоволення обґрунтовуючи тим, що позивач являється абонентом КМЕМ про що свідчить договір. 14 лютого 2008 року за адресою проживання позивачів направлено повідомлення про відключення від подачі електроенергії. Договором передбачено, що споживач несе відповідальність у разі несплати протягом 30 днів після настання строку відповідної суми. Окрім того постачальнику надано право на відключення від мережі після направлення письмово попередження. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 2372 позивачу як основному квартиронаймачу виділена квартира [ADDRESS]. Квартира виділена на родину з 5 чоловік. Відповідач в обґрунтування наявності договірних правовідносин надав копію договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області № 4189077 від 18 березня 2003 року, який підписаний [PERSON]. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] являється членом родини основного квартиронаймача тобто позивача, а тому підстави вважати відсутність договірних правовідносин між сторонами у суду відсутні. Враховуючи чинність договору на імя позивача відкритий лицевий рахунок № 4189077. Відповідно до стану лицевого рахунку за позивачем як споживачем електричної енергії станом на травень 2008 року обліковувалась заборгованість у розмірі 1412,97 грн. Відповідно до квитанцій про оплату, датованих 07.05.2008 року об 1126 год. та 1355 год., споживачем здійснено проплату послуг: електроенергія, у сумі 1413,00 грн. 07 травня 2008 року представником відповідача [PERSON] здійснено відключення споживача від електромережі, про що складено акт, що підписаний лише представником відповідача [PERSON] Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року затверджені правила користування електричною для населення та які передбачають коло правове врегулювання зносин між споживачем та постачальником. Пунктом 22 постанови КМУ № 1357 від 26.07.1999 року визначено, що порядок і форма оплати спожитої електроенергії визначаються на підставі договору. Договором про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області № 4189077 від 18 березня 2003 року не визначено строки та порядок оплати, а тому дані відносини врегульовуються в загальному порядку, тобто розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця (пункт 20 постанови КМУ № 1357 від 26.07.1999 року). У разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі, що передбачено пунктом 27 постанови КМУ № 1357 від 26.07.1999 року. Відповідачем надано суду копії попередження, згідно яких дата попередження про відключення 06.09.2007 року, 14.02.2008 року та 09.04.2008 року, проте за вказаними датами відключення не відбулось. Одночасно попередження від 14.02.2008 року доведено до відома споживача, інші містатять відомості про відмову від підпису, в той час як попередження про відключення електричної енергії споживачу надсилається, а не вручається. Наміри вручення попередження споживачу підтверджуються показами свідка [PERSON], яка суду як свідок показала, що приносила позивачу попередження, проте остання відмовлялась від отримання, про що вона здійснювала відповідний запис. Разом з тим, забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Статтею 73 кодексу законів про працю України визначено святкові та неробочі дні, у т.ч. 9 травня як день перемоги. За таких обставин суд знаходить підстави вважати, що відключення мало місце перед 9 травня, тобто неробочим та святковим днем, а тому у суду достатні підстави вважати факт відключення як порушенням відповідачем чинного законодавства. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що 07.05.2008 року ним здійснено візит до позивача; преставившись повідомив про наявність заборгованості та відключення від електромережі, онука позивача предявила претензії, зміст яких свідчив про наявність оплати заборгованості, однак він повідомив, що в нього є наряд який потрібно виконати. Сідок [PERSON], будучи допитаною у судовому засіданні, суду показала, що після 1400 год. 07.05.2008 року подзвонили у двері, які відчинила її бабуся позивач; два чоловіка підійшли до лічильника обліку спожитої енергії та вказали на миету візиту відключеня від мережі, на що їм повідомлено про відсутність боргу. Однак вони показали список осіб-абонентів, яких належало відключити від мережі. Вони здійснили відключення. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сукупність зібраних та поданих доказів свідчить про необґрунтоване відключення позивача як споживача від мережі, фактично відповідачем всупереч чинному законодавству здійснено порядок відключення. 08 травня 2008 року постановлено підключити подачу електроенергії до квартири [ADDRESS], що здійснено 14 травня 2008 року, в той час як питання про підключення підлягало негайному виконанню. Пунктом 44 постанови КМУ № 1357 від 26.07.1999 року передбачено, що у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. Матеріальна шкода, повязана з недопущеною електричною енергією становить 65 кВт /30 х 8 х 0,21 х 2 = 7,25 грн, де 65кВт середньомісячний обєм споживання енергії, 0,21 вартість, 8 кількість діб. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд знаходить обґрунтованими посилання позивача на те, що внаслідок неправомірних дій їй спричинена шкода немайнового характеру. Позивач являється людиною похилого віку, відноситься до категорії осіб із статусом «дитина війни» - осіб, які є громадянами України та яким на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, що підтверджується відбитком штампу у пенсійному посвідченні номер № 107047. Неправомірне відключення від мережі енергопостачання призвело до зміни способу життя, що значно ускладнює можливість адаптації при викладених вікових характеристиках. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та урахування тяжкості вимушених змін у життєвих та побутових стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути частково задоволені.

Outcome: partial