Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-23 00:00:00

3.03.2009р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій зазначав, що відповідачка відмовляється виконати боргові зобов`язання, які взяті нею відповідно до угоди по тестам в сумі 136522 дол. США, що еквівалентно 1023915 грн. по курсу НБУ на день подачі позову. Боргові зобов`язання відповідачки підтверджуються письмово, про що свідчить угода по тестам. Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 1023915 грн., що еквівалентно 136522 доларів США. В жовтні 2009р. позивач уточнив свої вимоги і просив суд стягнути з відповідачки на його користь 1914671,96 грн., що відповідає 234100,08 дол. США, посилаючись на те, що згідно з угодами по тестам сума основного боргу відповідачки складає 44 955 дол. США, відсотки в розмірі 3.5% за кожен місць користування коштами складають 138216,03 дол. США, індекс інфляції з 2004р. по 30.10.2009р. складає 50929 дол. США (а .с. 106-109). Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3,5% за користування грошовими коштами в розмірі 1 487 762,30 грн., а також державне мито в розмірі 1700 грн та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто з відповідачки 1 489 492 грн. 30 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду-скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Вирішуючи спір, суд виходив з того, що сторони уклали договір позики, що підтверджується угодою по тестам, відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором. Проте з таким висновком суду погодитися не можна. Відповідно до ст, 374 ЦК УРСР (1963 року) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передання грошей або речей. Згідно зі ст. 375 ЦК УРСР (1963 року) договір позики укладається в письмовій формі. Згідно з ст.169 ЦК України (1963р.) грошові зобов`язання повинні бути виражені і підлягають оплаті в національній валюті. Відповідно до вимог ст.170 ЦК України (1963р.) проценти по грошових зобов`язаннях не допускаються, за винятком операцій кредитних установ, зобов`язань по зовнішній торгівлі та інших випадків, зазначених у законі. Зі змісту угоди по тестам, на яку позивач посилається як на письмовий доказ укладення договору позики, не вбачається, що позивач передає відповідачці безвідплатно у власність або оперативне управління гроші. В угоді йдеться про оплату [PERSON] тестів, передбачені проценти-3.5% в місяць, які згідно з ст.170 ЦК України (1963р.) не допускаються. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були засновниками ТОВ ВКФ «Альбіна», відповідачка [PERSON] також була директором зазначеного товариства. ТОВ ВКФ «Альбіна» на підставі укладених угод була покупцем медичних тестів, здійснюючи розрахунки за укладеними договорами з юридичними особами в доларах США (45-89). Зазначені докази, а також показання свідка [PERSON] підтверджують, що угода по тестам не є доказом укладення [PERSON] та [PERSON] договору позики. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не надав доказів укладення з [PERSON] договору позики 1.11.2003 р. відповідно до вимог ст. ст.374,375 ЦК України (1963 р.). Оскільки в позові відмовлено, відповідно до вимог ч. 6 ст.154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову , а саме: накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2009р. арешт на нежиле приміщення [ADDRESS] загальною площею 54,90 кв. м., що належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення АЕВ №888440 від 31.08.2001р.

Outcome: dismissed