Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 23 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції дані особи між собою зареєстрували шлюб, актовий запис № 72. Від сумісного проживання є спільна донька - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що їх спільне сімейне життя не склалося внаслідок психологічної несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння, сторони з жовтня 2009 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. В звязку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить їхній із відповідачем шлюб розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, суду пояснив, що у сторін це перший шлюб. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, вважала, що їх шлюб розпався, не заперечувала проти задоволення заявлених позивачем вимог в попередньому судовому засіданні, про що надала письмову заяву (а.с.19). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 72 (а.с.04). Від спільного шлюбного життя сторони мають спільна дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.05). Судом встановлено, що між подружжям шлюбні стосунки припинені з жовтня 2009 року. На даний час сторони проживають окремо, між собою шлюбні стосунки не підтримують, та не ведуть спільне господарство. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох і згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до п.4.4 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., згідно з п/п б п.5 ст. 3 Декрету Кабінета Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 Про державне мито, виходячи з матеріального стану сторін, у яких це перший шлюб, позивач бажає сам сплатити витрати по оформленню розірвання шлюбу, суд вважає необхідним при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути держмито з [PERSON] 17 грн. 00 коп. в прибуток держави, при цьому відповідача від сплати державного мита звільнити.

Outcome: approved