Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2008 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] легковий комбі-В, реєстраційний номер [NUMBER] та сплатив відповідачу, 42350 грн., що на той час було еквівалентно 7700 доларам США по курсу НБУ. Обговоривши та досягнувши згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу вони фактично його між собою уклали. У підтвердження факту укладення угоди він передав відповідачу гроші за куплений в нього автомобіль і написав розписку, та відповідач видав на його ім'я генеральну довіреність на керування та розпорядження автомобілем, яка була посвідчена нотаріусом, та передав йому ключі та сам автомобіль у власність. Вважає, що підтвердженням такої простої письмової форми договору купівлі-продажу автомобіля є письмовий договір купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року за якою відповідач взяв у нього кошти в сумі 42350 грн., а йому передав право власності на автомобіль, а також факт передачі самого автомобіля та видача на нього генеральної довіреності на право користування й розпорядження ним. Він намагався вирішити спір в добровільному порядку, проте до даного часу його не врегульовано, оскільки право власності на спірний автомобіль рахується в органах ДАІ за відповідачем до даного часу, а тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] легковий комбі-В, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, на його задоволенні наполягає. Витрати на сплату судових витрат з відповідача в разі задоволення позову просить не стягувати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечує. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 14 лютого 2008 року позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ 21140, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] легковий комбі-В. реєстраційні номер [NUMBER] та сплатив відповідачу 42350 грн., що на той час було еквівалентно 7700 доларам США по курсу НБУ. Обговоривши та досягнувши згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу сторони фактично його між собою уклали у простій письмовій формі /а.с. 4/. Позивач передав відповідачу гроші за куплений в нього автомобіль і написав розписку, а відповідач видав на його ім'я генеральну довіреність на керування та розпорядження автомобілем, яка була посвідчена нотаріусом /а.с. 5/ та передав йому ключі та сам автомобіль у власність. Тобто договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля фактично відбувся та згідно ст.ст. 328, 334 ЦК України позивач набув право власності на нього з моменту його передачі, тобто з 14 лютого 2008 року. Так як спірний автомобіль рахується в органах ДАІ за відповідачем до даного часу а добровільно вирішити вказаний спір вони не можуть позивач звернувся до суду для врегулювання спору. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, що і було зроблено позивачем та відповідачем 14 лютого 2008 , року. /* На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що хс заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку одним із видів правочину є договір купівлі-продажу і набуття поава власності за даним договором настає з моменту вступу рішення в законну силу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як *він підтверджується матеріалами справи, визнаний відповідачем і не суперечить вимогам закону.^**»

Outcome: approved