Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

[PERSON] 25 листопада 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету [PERSON] районної в м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на обєкт нерухомості гараж. Позивач у своєму позові, а його представник в ході судового засідання посилався на те, що [PERSON] дозволено збудувати гараж, гараж збудовано, він знаходиться в кооперативі «Вітязь-2» № 44; рішенням райвиконкому № 39 від 29 січня 1997 року вказаний гараж дозволено переоформити на позивача [PERSON], що і було зроблено, який став членом кооперативу і почав користуватися цим гаражем, але належним чином документи оформлені про це не були; позивач користується вказаним гаражем і як користувач звернувся в БТІ та отримав технічний паспорт на вказаний гараж, технічний паспорт отримано, але йому рекомендовано питання про право власності на гараж вирішити в судовому порядку. Просив визнати за позивачем право власності на вказаний спірний гараж, задовільнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] райвиконкому м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (в матеріалах справи міститься розписка), проти позову не заперечував, згоден з ним, просив винести рішення за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду. На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника вказаного відповідача. Представники третіх осіб КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР і АГК «Вітязь-2»в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (в матеріалах справи міститься розписки), проти позову не заперечували, згодні з ним, просили винести рішення за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду. На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності представників вказаних третіх осіб. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16 червня 1995 року виконкомом [PERSON] районної в м. Дніпропетровську ради було прийнято рішення № 363 про ствердження та реєстрацію Статуту авто гаражного кооперативу «Вітязь-2», а також порушення клопотання про відведення та закріплення земельної ділянки площею 0.83 га під вказаний кооператив для будівництва індивідуальних гаражів, що і було зроблено: створено авто-гаражний кооператив «Вітязь-2», який був зареєстрований згідно рішення виконкому [PERSON] районної ради м. Дніпропетровська. На підставі рішення виконкому [PERSON] районної ради м. Дніпропетровська [PERSON] було дозволено будівництво гаражу № 44, який він збудував і користувався з сімєю, утримував його та сплачував необхідні платежі до кооперативу. Рішенням № 39 виконавчого комітету жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради від 29 січня 1997 року [PERSON] дозволено було переоформити вказаний гараж на позивача [PERSON], що і було зроблено. Після прийняття даного рішення [PERSON] став членом авто-гаражного кооперативу та власником даного гаражу. На протязі усього часу володіння, користування даним гаражем він добросовісно виконував обов'язки члена кооперативу, які полягали у своєчасній сплаті членських внесків та плати за гараж, продовжує користуватися і володіти вказаним гаражем і зараз, є членом кооперативу, 01 жовтня 2008 року він отримав технічний паспорт на цей гараж. Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» член гаражного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за гараж наданий йому в користування, набуває права власності на це майно. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому збудував капітальний гараж за власні кошти, вніс в повному обсязі свій пайовий внесок за гараж до кооперативу, позивач також сплатив повністю свій пайовий внесок за гараж і володіє гаражем на підставі рішення виконкому про переоформлення гаражу. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що гаражний кооператив «Вітязь-2», в якому знаходиться спірний гараж (користувач земельної ділянки) не заперечує і клопоче про визнання права власності на вказаний гараж № 44 за позивачем, про що є письмове підтвердження; виконані роботи по будівництву гаража не протирічать вимогам закону і проводились з відома гаражного кооперативу та органів місцевої влади з дотриманням будівельних та інших необхідних норм; зустрічні позовні вимоги не заявлені; інших спадкоємців або претендентів немає, кооператив на гараж не претендує; оформити документи на спірний гараж позивач в іншому передбаченому законом порядку не може; ніяким іншим чином вирішити питання немає можливості. Тому, у звязку з необхідністю узаконити вищевказаний обєкт нерухомості позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. При таких обставинах суд вважає можливим визнати за [PERSON] право приватної власності на гараж № 44, розташований авто гаражному кооперативі «Вітязь-2» в м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна, 40. Таким чином позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, вони є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved