Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-01 00:00:00

23 жовтня 2008 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання заповіту дійсним, посилаючись на те, що 28 травня 2008 року[PERSON] в Гнідинцівській сільській раді склала заповіт, яким заповіла на випадок смерті земельну ділянку. 13 липня 2008 року [PERSON] померла і він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 15 жовтня 2008 року він отримав повідомлення з нотаріальної контори про те, що заповіт складений з порушенням норм цивільного кодексу України, а тому свідоцтва про право власності на спадщину видати неможливо. Через вказане позивач і просить визнати заповіт дійсним. В судове засіданні позивач не з'явився, направив суду телеграму з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача з позовом погодилась. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до заповіту,[PERSON] 28 травня 2008 року склала заповіт, яким на випадок смерті заповіла позивачу по справі земельну ділянку (ас.5). Заповіт був складений в Гнідинцівській сільській раді Варвинського району. 13 липня 2008 року [PERSON] померла, на що вказує свідоцтво про її смерть (ас.7). В листі позивачу, направленого йому державним нотаріусом 15 жовтня 2008 року, вказано, що про посвідченні заповіту [PERSON] секретар Гнідинцівської сільської ради в заповіті не описала земельної ділянки, яку спадкодавця заповідає [PERSON], та місця розташування цієї земельної ділянки, (ас.6). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі з зазначенням місця та часу його складення. Виходячи з доданої до справи копії заповіту, суд вважає, що вказані вище вимоги ст. 1247 ЦК України були дотримані. За вимогами ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. В даному випадку заповіт посвідчила секретар Гнідинцівської сільської ради Варвинського району, на що вона мала повноваження. В заповіті вказано місце і час його складання. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Варвинської районною державною адміністрацією 22 травня 2008 року на ім'я [PERSON], земельна ділянка останньої виділена в натурі на місцевості, на що вказую план меж земельної ділянки. Земельна ділянка [PERSON] знаходиться на землях Гнідинцівської сільської ради Варвинського району і межує з землеволодіннями [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та землями Гнідинцівської сільської ради, (ас.8). Виходячи із вказаного вище заповіту, суд вважає, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним, вона власноручно підписала заповіт. Суд вважає, недотримання секретарем Гнідинцівської сільської ради деяких положень стосовно форми заповіту та посвідчувального напису не є підставою для визнання заповіту недійсним, як це передбачено ст. 1257 ЦК України. Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд і прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши заповіт [PERSON] про заповідання земельної ділянки [PERSON] дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved