overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

06.10.2009р. представник ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 159 378,46грн. і витрат повязаних зі сплатою державного мита у розмірі 1593,78грн. і інформаційно технічного забезпечення в сумі 120грн.. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав повністю. В судове засідання відповідачі не зявилися, про час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не надали. З відома представника позивача суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, а саме: довідку про зміну назви банку, копію довідки з єдиного державного реєстру України, копію свідоцтва про державну реєстрацію, копію кредитного договору, копію договору іпотеки, копію договору поруки, розрахунок заборгованості за кредитним договором та інші матеріали справи, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549-551, 554, 610, 1054 ЦК України приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №11070462000 від 03.11.2006р., згідно якого, позивач надав останньому грошові кошти в сумі 150200,00 грн., зі сплатою 15% річних. Згідно розрахунку прострочена заборгованість за кредитом станом на 10.06.2009р становить 159 378,46 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 135299,25 грн.; відсотки за користування кредитом - 22 503,91 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахованим процентам 1575,30 грн.. 03.11.2006p між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу. 03.11.2006р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого остання зобовязалась в повному обсязі солідарно відповідати за виконання своїх зобовязань відповідачем [PERSON] щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та штрафних санкцій. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню держмито на користь позивача у розмірі 1593,78грн. та витрати повязані зі сплатою інформаційно технічного забезпечення в сумі 120грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду; пов'язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду мотивуючи тим, що 28 вересня 2007 року відповідач, керуючи мотоциклом МТ-10 д.н.з. 15-80 КХЖ в смт.Рокитне порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], належного позивачу, внаслідок чого автомобілю спричинені значні механічні пошкодження, а власнику спричинені матеріальні збитки, які згідно експертної оцінки складають 15832 грн. 76 коп.. Витрати на проведення експертної оцінки складають 540 грн. Крім того, позивач оцінив свою моральну шкоду в розмірі 8 тис. грн.. Вина відповідача підтверджена вироком Таращанського районного суду від 31.10.08. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги збільшивши їх в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. і зменшили розмір моральної шкоди до 2 тис. грн.. Представник відповідача змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.1166 та 1167 ЦК України шкода, завдана майну, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Ст.1192 ЦК України передбачено, що способом відшкодування шкоди, завданої майну, за вибором потерпілого може бути відшкодування її в натурі чи відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай в розмірі 2210 гривень з пайового фонду КСП «Марянівське» (нині ТОВ «Агрофірма Марянівська») Ширяївського району Одеської області, який відповідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії XXVI - ОД № 000087, виданого 26 лютого 2002 року Марянівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, належав його матері - [PERSON], яка померла 31 травня 2007 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до вимог частини першої ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, доказуванню не підлягають. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про право власності на майновий пай, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, довідкою Марянівської сільської ради Ширяївського району Одеської області. Правовідносини регулюються цивільним законодавством. Відповідно до вимог ст. ст. 328, 1261, 1268 ЦК України, суд вправі визнати право власності на майновий пай, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувшись з позовом до Рівненського міського суду, просить стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/2 частин всіх видів доходів, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона із відповідачем перебувала у шлюбі, на даний час проживають окремо, діти проживають разом з нею. З відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], 04 травня 2001 року та [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення із нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 22 жовтня 2009 року, про що зроблений актовий запис за № 593. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітні діти перебувають на утримані матері. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Враховуючи, що відповідач пенсіонер, має постійний заробіток, можливість надавати матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що враховуючи обставини визначені ст.. 182 СК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0231/82/0004710 від 10 вересня 2008 року у сумі 11761,21 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль», та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 6155,11 грн. строком на 72 місяці з 10 вересня 2008 року до 10 вересня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,5 % річних. З 24 листопада 2008 року відповідач не виконує зобовязання за договором, у результаті чого у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 11761,21, з яких 6053,10 грн. сума неповернутого кредиту, 2088,74 грн. несплачені проценти, 3619,37 пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснила, що дійсно між нею та позивачем був укладений кредитний договір, однак у зв'язку із скрутним матеріальним становищем повністю погасити кредитну заборгованість вона не має можливості. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 10 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0231/82/0004710, згідно якого йому їй було надано кредит в сумі 6155,11 грн. строком на 72 місяці з 10 вересня 2008 року до 10 вересня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29,5 % річних. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 11761,21 грн., з яких 6053,10 грн. сума неповернутого кредиту, 2088,74 грн. несплачені проценти, 3619,37 пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів. Ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід достроково стягнути заборгованість за кредитним договором №014/0231/82/0004710 від 10 вересня 2008 року у сумі 11761,21 грн. та присудити з нього судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій позивач просив ( з урахуванням уточнення ) стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі - 7790 гривень, а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 03 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №91979-СЯЕО згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі - 30000 гривень зі сплатою 30% річних в строк до 25 вересня 2009 року. Відповідач своїх зобовязань не виконав, та станом на 22 листопада 2009 року сума боргу становить - 8279,89 гривень. Добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в своїх поясненнях спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Вислухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши наявні докази по справі, судом встановлені наступні обставини: 03 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №91979-СШіЮ, відповідно до змісту якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі - 30000 гривень зі сплатою 30% річних ( а.с. 10 - 13 ). Позивач виконав свої зобовязання належним чином, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, утворивши заборгованість по кредиту у загальному розмірі - 7790 гривень станом на час розгляду справи. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. ( Згідно ст.526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені письмовими доказами, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі - 16784,34 гривні, а також судові витрати по справі. В обгрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 02 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №58559-СІІЕЦ згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі - 30000 гривень зі сплатою 30% річних в строк до 25 вересня 2008 року. Відповідач своїх зобовязань не виконав, та станом на 17 листопада 2009 року сума боргу становить - 16784,34 гривень. Добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в своїх поясненнях спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, судом встановлені наступні обставини: 02 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №58559-СКЕХ), відповідно до змісту якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі - 30000 гривень зі сплатою 30% річних ( а.с. 10 - 13 ). Позивач виконав свої зобовязання належним чином, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, утворивши заборгованість по кредиту у загальному розмірі - 16784,34 гривень станом на 17 листопада 2009 року. Добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст.526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені письмовими доказами, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилався на те, що 10.11.2007 року вони зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1403. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою. Шлюб розпався, причиною розпаду шлюбу було непорозуміння між сторонами у багатьох питаннях, яке призводило до суперечок та сварок у сімї. З жовтня 2009 року між сторонами фактично припинені сімейні відносини. Вважає, що сімя розпалася та відновлена бути не може, тому просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Матеріальну допомогу на утримання дочки позивач надає добровільно. У судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Питання щодо утримання дитини вирішено, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Спорів про майно, що є їх спільною власністю відсутній. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.11.2007 року в Амур-Нижньодніпровському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1403 (а.с.5). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою (а.с.6). Позивач добровільно надає гроші на її утримання. Згідно вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Сторони припинили фактичні сімейні відносини з причини непорозуміння між ними та постійних сварок. Спільного господарства сторони не ведуть, неповнолітня донька мешкає з відповідачкою. Спорів про розподіл майна та про місце помешкання дитини немає; донька після розірвання шлюбу залишається мешкати з матірю. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, навіть заради дитини, тому позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Витрати після розірвання шлюбу за вимогами ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 4200 грн. та судові витрати по справі в сумі 171 грн. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, у 2009 році позивачем було передано відповідачу у борг 4200 грн., яку останній зобовязався повернути до 01 серпня 2009 року. Відповідачем було дано розписку, якою підтверджено факт отримання ним коштів в сумі 4200 грн. Однак, дані кошти не повернуті по даний час, тобто, своїх зобовязань останній не виконав, кошти у встановлений строк не повернув. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, чого позичальник, який є відповідачем по справі, не зробив. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму і не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, а тому слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі, по сплаті держмита в розмірі 51 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2006 року Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 3. Дітей від шлюбу немає. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, у звязку з чим позивачка просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення (а. с.11 ). Про причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюб має формальний характер, а його збереження суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивуючи тим, що вона та її чоловік втратили один до одного почуття любові та поваги, що привело до розпаду сім"ї. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 березня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, від шлюбу дитину - [PERSON] , [INFO] . Сім"я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача в зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved