Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

06 липня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначив , що він користується більш 15 років земельною ділянкою площею 0.25 га , розташованою за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно Бугаз, вул. Чорноморська,17 ,в звязку з цим звернувся з заявою про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність , однак Кароліно -Бугазбска сільська рада йому відмовила. На підставі цього позивач просить визнати рішення Кароліно Бугазської сільської ради, Овідіопольського району, Одеської області № 1100-V від 26.12.2007 року незаконним та скасувати. А також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно Бугаз, вул. Чорноморська,17.Стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 20\~000 грн. та судові витрати у сумі 200 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача Кароліно Бугазської с\\ради позов не визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги КП „ Бугаз позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 118 ч.1 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, надає заяву в відповідну районну, Київську чи Севастопольську міську державну адміністрацію або сільську, селищну, міську раду по місцезнаходженню земельної ділянки. Відповідно до ст. 121 ч.1 п.4 ЗК України громадяни України мають право на безплатну передачу їм земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в слідуючих розмірах: для будівництва або обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд ( присадибна ділянка) в селах не більше ніж 0,25 га, в селищах не більше 0,15 га, в містах не більше 0,10 га. Відповідно до ст. 152 ч. 1 ЗК України держава забезпечує громадянам або юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Так судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням виданим Овідіопольським УПФУ в Одеській області, серії АЗ № 037902 від 06.03.2006 р. Відповідно до рішення Кароліно Бугазської сільської ради, Овідіопольського району, Одеської області від 08.06.1995 року № 187 „ Про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Чорноморська, 17, с. Кароліно-Бугаз, Овідіопольського району, Одеської області, в розмірі 0,06 га. Відповідно до рішення № 1648 від 28 грудня 2004 року „ Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки по вул. Чорноморській,31 в с. Кароліно Бугаз, Овідіопольського району, Одеської області [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,06 га. Відповідно до рішення Кароліно-Бугазської с/ради, Овідіопольського району, Одеської області за № 1100-V від 26 грудня 2007 р. „ Про відмову гр. [PERSON] у закріпленні за ним земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд, Кароліно Бугазська с\\рада вважає, що посилання [PERSON] на рішення № 97 від 26.06.1996 року Кароліно Бугазської с\\ради є безпідставним, оскільки в матеріалах виконкому сільської ради, засідання якого відбулося за вказаною датою, протоколі та порядку денному дані про надання земельної ділянки гр. [PERSON] відсутні). Рішенням № 1648 25 сесії ІV скликання Кароліно Бугазської сільської ради від 28.12.2004 року у власність гр. [PERSON] вже була передана земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Чорноморській,31, а також приймаючи до уваги, що поряд з раніше наданою у власність гр. [PERSON] земельною ділянкою, на земельній ділянці, на яку він претендує, знаходяться комунікаційні мережі села Кароліно Бугаз, в звязку з чим відмовити у передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,15 га. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. Постановляючи рішення Кароліно Бугазської сільської ради, Овідіопольського району, Одеської області № 1100-V від 26 грудня 2007 року про відмову позивачу [PERSON] про виділення земельної ділянки площею 0,15 га сільська рада не врахувала обставини які суттєво мають значення для прийняття рішення, а саме розташування комунікацій, місце знаходження суміжних землекористувачів, фактичне відношення та місце знаходження земельної ділянки 0,06 га, яка була раніше виділена для обслуговування житлового будинку позивачу [PERSON]Ф, різниця у площі спірної земельної ділянки , ці обставини нашли своє підтвердження схемою-планом , яки надав позивач [PERSON] та представник КП „Бугаз , а тому суд вважає, що при прийнятті вищеназваного рішення сільською радою були порушені основні принципи місцевого самоврядування та статті 25 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні. В звязку з чим вищеназване рішення необхідно визнати недійсним та його скасувати. Позивач [PERSON] просить визнати право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно Бугаз, вул. Чорноморська,17, в звязку з тим, що він користується спірною земельною ділянкою більше ніж 15 років при цьому посилається на ст. 119 ч.1 Земельного Кодексу України, але в цій частині позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки дана норма закону діє з 1 січня 2017 року, а не на час розгляду справи, так, як Земельний Кодекс України був прийнятий 25 жовтня 2001 року, а набрав чинність з 1 січня 2002 року. Позивач [PERSON] просить стягнути судові витрати у сумі 200 гривень, а також просить стягнути 20 тис. гривень моральної шкоди з відповідача. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належних доказів сплати судових витрат ( квитанції, чеки), та причинним звязком між прийняття рішення сільської ради , яке мало місце 26.12.207 року та моральними стражданнями , позивач суду не надав. Також позивач [PERSON] не надав документальне підтвердження витрат які б підтверджували моральною шкоду , передбачені ст. 1167 ЦК України . При поданні позову позивач сплатив державне мито у сумі 8 грн. 50 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 37 грн. 80 коп., що підтверджується квитанціями , відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача у сумі 46 грн. 30 к.

Outcome: partial