Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

25.01.2009 р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області (далі відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка) звернулося в суд з позовною заявою про визнання недійсними та скасування актів Н-5 від 17.12.2009 р. та Н-1 №1 від 17.12.2009 р., складених комісією, створеною наказом відділу освіти Тростянецької міської ради №62 від 14.12.2009 р., по розслідуванню нещасного випадку, який стався з [PERSON], вважаючи їх незаконними, тобто такими, що складені з порушенням норм чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, та пояснив, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 17.12.2008 р. було частково змінено рішення Тростянецького районного суду від 06.10.2008 р. і було визнано недійсним акт нещасного випадку (форма Н-5), що стався 10.10.2007 р. о 18 год. 30 хв. в ДНЗ «Калинка» та акт №1 про нещасний випадок на підприємстві, не повязаний з виробництвом (форма НВП), складений відносно [PERSON], а нещасний випадок на підприємстві, що стався 10.10.2007 р. в ДНЗ «Калинка» з [PERSON] визнано таким, що повязаний з виробництвом. З метою забезпечення соціального захисту потерпілого з урахуванням рішення апеляційної інстанції наказом керівника ДНЗ «Калинка» №5 від 22.01.2009 р. було створено комісію для складення акту за формою Н-1 від 26.01.2009 р., де зокрема в п.10 було зазначено вину самого потерпілого [PERSON], який допустив порушення вимог законодавства про охорону праці, що потягли за собою нещасний випадок на виробництві. 16.03.2009 р. [PERSON] звернувся до відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка з проханням призначити йому страхові виплати за втрату стійкої працездатності, посилаючись на акт Н-1 та рішення засідання комісії з питань охорони праці, створеної при ДНЗ «Калинка». І відповідно до цього рішення відділенням ВД ФССНВ у м. Охтирка йому було призначено одноразову допомогу із зменшенням її на 40%. Однак [PERSON] із цим зменшенням не погодився і звернувся із скаргою до Територіального управління Держпромгірнагляду по Сумській області, головний державний інспектор з охорони праці якого [PERSON] після перевірки видав припис форми Н-9 №38/1 від 12.05.2009 р. з пропозицією переоформити акти форми Н-5 та Н-1 відповідно до припису. На виконання цього припису наказом відділу освіти Тростянецької міської ради №62 від 14.12.2009 р. була створена комісія по розслідуванню нещасного випадку, який стався з [PERSON], і 17.12.2009 р. за його результатами був складений акт Н-1, в якому прізвище [PERSON] було виключено з переліку осіб, винних у допущенні порушення вимог законодавства про охорону праці. Не погоджуючись із порядком перерозслідування вищезазначеного нещасного випадку та із змістом акту Н-1 від 17.12.2009 р. членом комісії та представником відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка було викладено окрему думку, враховуючи яку та сам зміст даного акту та «Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджений Постановою КМУ від 25.08.2004 р. №1112 (далі Порядок №1112) вважає акт Н-1 від 17.12.2009 р. незаконним з таких підстав. Так, відповідно до Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується КМУ. Згідно пунктів 2, 8, 10, 11 Порядку №1112 обовязок по розслідуванню нещасного випадку, який стався з [PERSON], лежить на роботодавцеві. Як вбачається з довідок з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України відділ освіти Тростянецької міської ради та Комунальний заклад ДНЗ «Калинка» Тростянецької міської ради є окремими юридичними особами. Сам [PERSON] був прийнятий на роботу наказом №49 від 01.11.2004 р., виданим завідуючою ДНЗ «Калинка» і на момент нещасного випадку працював на посаді опалювача ДНЗ «Калинка», а тому його роботодавцем є ДНЗ «Калинка», а не відділ освіти Тростянецької міської ради. Крім того, сам припис №38/1 від 12.05.2009 р. був виданий головним державним інспектором з охорони праці ТУ Держпромгірнагляду по Сумській області [PERSON] на завідуючу ДНЗ «Калинка» [PERSON] А відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» та п.п. 38, 39 Порядку №1112 рішення посадової особи органу державної влади є обовязковим для роботодавця, виходячи з чого відділ освіти провів незаконне перерозслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] Крім того, комісією по розслідуванню вищевказаного нещасного випадку, створеної відділом освіти Тростянецької міської ради, з п.10 акту форми Н-1 від 17.12.2009 р. було безпідставно виключено прізвище потерпілого з переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, оскільки в рішенні апеляційного суду Сумської області від 17.12.2008 р. по справі №22-ц-1403 зазначено, що [PERSON] з власної ініціативи вирішив перевірити наявність води в розширювальному баку на даху. Згідно ст. 159 КЗпП України працівник зобовязаний знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержуватися зобовязань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації. Ст. 14 Закону України «Про охорону праці», крім вищезазначеного, передбачає також обовязок працівника дбати про особисту безпеку та здоровя. Як вбачається із запису №25 в Журналі реєстрації інструктажів і чого не заперечував сам [PERSON], він був ознайомлений з «Виробничою та посадовою інструкцією кочегара в топочній ДНЗ», і відповідно до пунктів 1-3,5 якої він зобовязувався суворо дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, виконувати інструкцію з охорони праці, безпеки життєдіяльності, дотримуватися КЗпП України, Статут дошкільного закладу, суворо дотримуватися «Правил Інструкції по роботі кочегарів». Також він був ознайомлений з «Требованиями по технике безопасности в топочной ДДУ», відповідно до підпункту 5 п.1 яких [PERSON] заборонялося самостійно розбирати та ремонтувати устрої. Однак, як вбачається з обставин нещасного випадку, [PERSON] з власної ініціативи і без відповідного на те дозволу завідуючої ДНЗ «Калинка», по закінченню робочого дня та в порушення вищевикладених норм посадових інструкцій та законів вирішив зробити ремонт опалювальної системи даху. Згідно «Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті» НПАОП 0.00-1.15-07, затвердженого наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №62 від 27.03.2007 р. для робіт на висоті необхідний спеціальний наряд-допуск та проходження навчання та медичного огляду. Як вбачається з посадових інструкцій [PERSON] його посада не передбачає робіт на висоті, тобто не потребує відповідного навчання чи спеціального медичного огляду, та надання йому наряду-допуску. Згідно договору №6 від 01.11.2007 р. обовязок по ремонту та обслуговуванню внутрішньо будинкових систем водопостачання та водовідведення був покладений на підрядну організацію - КП «Тростянецьке житлово-експлуатаційне управління», тобто [PERSON] мав повідомити про несправність системи водопостачання завідуючу ДНЗ «Калинка». Таким чином, з цього вбачається, що з боку [PERSON] було допущено вимоги законодавства про охорону праці, що і стало причиною нещасного випадку. А тому акти Н-5 від 17.12.2009 р. та Н-1 №1 від 17.12.2009 р. необхідно скасувати. Представник відповідача відділу освіти Тростянецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» факт нещасного випадку не виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому КМУ відповідно до Закону України «Про охорону праці». Питання розслідування нещасного випадку на виробництві згідно з Законом України «Про охорону праці» відноситься до сфери організації здорових і безпечних умов праці на підприємстві, а не до сфери регулювання питань соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Ст. 55 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено право виконавчих органів Фонду звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який повязаний з виробництвом, не може бути оскаржений Фондом (його регіональними відділеннями). Порядок №1112 не містить норм, які б надавали права робочим органам Фонду на оскарження актів форм Н-1, Н-5 або форми НВП. Відповідно до п. 59 Порядку №1112 право на оскарження змісту актів форми Н-5, Н-1 (або форми НВП) мають роботодавці, потерпілий або члени його сімї чи особа, яка представляє його інтереси. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному трактуванню не підлягає. Фонд не належить до числа осіб, яким надано право оспорювати зміст вищезгаданих актів. П. 58 Порядку №1112 передбачає, що у разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії. Таким чином, законодавством визначено конкретний механізм щодо оскарження обставин та причин нещасного випадку. І оскільки складення акта та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпають і не порушують прав Фонду, то його робочі органи, в т.ч. і сам Фонд не можуть звертатися до суду з позовом про оскарження таких актів. В звязку з чим просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що з 01.11.2004 р. по 22.04.2008 р. він працював у ДНЗ «Калинка» Тростянецької РДА (пізніше Тростянецької міської ради) на посаді опалювача. Дійсно, 10.10.2007 р. він прийшов на роботу і приступив до виконання своїх функціональних обовязків. Завідуюча ДНЗ «Калинка» [PERSON], посилаючись на рішення Тростянецького виконкому про достроковий початок опалювального сезону у звязку з різким похолоданням, дала усне розпорядження відповідальній за газове господарство [PERSON], щоб вона разом з ним та слюсарем [PERSON] перевірили готовність опалювальної системи до початку опалювального сезону. Необхідно було наповнити систему опалення водою, перевірити її на герметичність і заповітрення, перевірити роботу кранів, засувок, вентилів, насосів, розширювального бачка та іншого теплотехнічного обладнання. Обговоривши ці питання, візуально оглянувши топкову, систему опалення працівники близько 17-30 год. залишили територію ДНЗ «Калинка», а завідуюча [PERSON]В, попросила його, щоб він 11.10.2007 р. вийшов на роботу о 4 год. ранку та запустив систему опалення для обігріву приміщень до приходу дітей. Тому враховуючи, що це потрібно було зробити рано вранці, він вирішив ще увечері розпочати роботи по перевірці і підготовці технічного обладнання до запуску. О 18-30 год. Він помітив, що з головного корпусу, де встановлений розширювальний бачок, тече вода, а тому, щоб перевірити, чи не тече вода на стелю приміщення, оскільки таке вже траплялося раніше, він піднявся по драбині, вмонтованій в стіну приміщення, і піднявся, щоб перевірити розширювальний бачок. Переконався, що бачок цілий і вода не протікає і коли спускався вниз, не втримався, впав, отримав травму. Відразу ж повідомив про це завідуючу ДНЗ «Калинка» [PERSON], яка 11.10.2007 р. видала наказ про організацію розслідування даного випадку, а 12.10.2007 р. були складені акти форми Н-5 та НВП, де було визнано, що даний нещасний випадок не повязаний з виробництвом. Він з таким рішенням не погодився і звернувся до суду з відповідним позовом, і 17.12.2009 р. рішенням апеляційного суду Сумської області акти Н-5 та НВП від 12.10.2007 р. були скасовані, а нещасний випадок було визнано таким, що повязаний з виробництвом. 27.01.2009 р. комісією ДНЗ «Калинка» було проведено додаткове розслідування і складено акти Н-5 та Н-1, де було вказано, що нещасний випадок був повязаний з виробництвом, однак причиною цього нещасного випадку було вказано порушення ним трудової і виробничої дисципліни, в звязку з чим на 40% було зменшено виплати матеріальної допомоги. Так як це не відповідає дійсності, тому і звернувся зі скаргою до ТУ Держгірпромнагляду по Сумській області, яке після перевірки всіх обставин 12.05.2009 р. видало припис №38/1, де зазначено, що він був безпідставно звинувачений в порушенні трудової та виробничої дисципліни, оскільки фактично не був проінструктований та з ним не було проведено навчання з питань охорони праці, а тому не був обізнаний з тим, яких саме вимог з охорони праці повинен дотримуватися. На виконання цього припису комісією по розслідуванню нещасного випадку, створеною наказом відділу освіти Тростянецької міської ради, було складено акти форми Н-5 та Н-1, згідно яких нещасний випадок, який стався з ним на території ДНЗ «Калинка» було визнано таким, що повязаний з виробництвом, а його прізвище виключено із списку осіб, винних у порушенні вимог законодавства з охорони праці. Вважає, що вони є законними і такими, що складені у відповідності з нормами чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила пояснення відповідача [PERSON], який є її чоловіком, та зазначила також, що дійсно, фактично юридичною особою, уповноваженою на видання наказу щодо створення комісії по розслідуванню нещасного випадку, є відділ освіти Тростянецької міської ради, оскільки ДНЗ «Калинка» йому підпорядковується, виконує його розпорядження, отримує фінансування. Представник 3-ї особи ДНЗ «Калинка» [PERSON] - в судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що дійсно нещасний випадок мав місце, було проведено розслідування обставин цього нещасного випадку. Однак 17.12.2008 р. рішенням апеляційного суду Сумської області акти форми Н-5 та форми Н-1 від 12.10.2007 р. були визнані недійсними, а нещасний випадок був визнаний таким, що повязаний з виробництвом. В звязку з цим вона відповідно до її наказу №5 від 22.01.2009 р. було створення комісію для проведення повторного розслідування нещасного випадку, в результаті якого було встановлено вину [PERSON] у нещасному випадку, про що було видано відповідний акт форми Н-1 від 26.01.2009 р. Оскільки відповідач [PERSON] з ним не погодився, він звернувся із скаргою в ТУ Держгірпромнагляду, який 12.05.2009 р. видав припис №38/1, який зобовязаний виконати роботодавець [PERSON], і вона вважає, що це мав бути ДНЗ «Калинка», а не відділ освіти Тростянецької міської ради. Тому вважає, що дійсно акти форми Н-5 та Н-1 від 17.12.2009 р. є незаконними і підлягають скасуванню. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2007 р. відповідач [PERSON], який на той час працював на посаді опалювача ДНЗ «Калинка» Тростянецької РДА (пізніше Тростянецької міської ради), отримав травму в результаті нещасного випадку. Відповідно до наказу завідуючої ДНЗ «Калинка» [PERSON] було проведено розслідування даного випадку, в результаті якого 12.10.2007 р. були складені акти форми Н-5 та НВП, де було визнано, що даний нещасний випадок не повязаний з виробництвом. Однак відповідач [PERSON] з таким рішенням не погодився і звернувся до суду з відповідним позовом, і 17.12.2009 р. рішенням апеляційного суду Сумської області акти Н-5 та НВП від 12.10.2007 р. були скасовані, а нещасний випадок було визнано таким, що повязаний з виробництвом (а.с.18-19). 27.01.2009 р. комісією ДНЗ «Калинка» було проведено додаткове розслідування і складено акти Н-5 та Н-1, де було вказано, що нещасний випадок був повязаний з виробництвом, однак причиною цього нещасного випадку було зазначено порушення [PERSON] трудової і виробничої дисципліни, в звязку з чим на 40% було зменшено виплати матеріальної допомоги. Відповідач, не погоджуючись із змістом вищезгаданих актів на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» звернувся із відповідною скаргою до ТУ Держгірпромнагляду по Сумській області. Ст. 39 Закону України «Про охорону праці» і п. 38 Порядку №1112 передбачають, що посадова особа органу Держнаглядохоронпраці має право у разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт форми Н-5, акт форми Н-1 (або форми НВП) чи незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акту форми Н-5, акту форми Н-1 (або форми НВП), надходження скарги або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку чи приховання нещасного випадку видавати обовязкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду у разі нещасного випадку з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, приписи за формою Н-9 згідно з додатком 8 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або НВП), визнання чи невизнання нещасного випадку повязаним з виробництвом і складення акта форми Н-1 (або форми НВП). І таким чином, після перевірки всіх обставин нещасного випадку, 12.05.2009 р. ТУ Держгірпромнагляду по Сумській області було видано припис №38/1, з якого випливає, що [PERSON] був безпідставно звинувачений в порушенні трудової та виробничої дисципліни, оскільки фактично не був проінструктований та з ним не було проведено навчання з питань охорони праці, а тому не був обізнаний з тим, яких саме вимог з охорони праці він повинен дотримуватися. На виконання цього припису комісією по розслідуванню нещасного випадку, створеною наказом відділу освіти Тростянецької міської ради №62 від 14.12.2009 р., було складено акти форми Н-5 та Н-1 від 17.12.2009 р., згідно яких нещасний випадок, який стався з [PERSON] на території ДНЗ «Калинка», було визнано таким, що повязаний з виробництвом, а сам [PERSON] був визнаний таким, що не допускав порушення вимог законодавства про охорону праці (а.с.8-10, 12-13). Однією з підстав для скасування актів Н-5 та Н-1 від 17.12.2009 р. позивач вказує ту обставину, що відповідач [PERSON] з власної ініціативи вирішив перевірити несправність опалювальної системи. Однак рішенням судової палати в цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 17.12.2008 р. було встановлено, що оскільки в посадові обовязки [PERSON] входило слідкувати за технічним станом розширювального бачка, за справністю опалювальної системи, він діяв під час виконання своїх посадових обовязків, хоча й поза межами робочого часу, встановленого в ДНЗ «Калинка», в межах своїх посадових обовязків та в інтересах ДНЗ «Калинка», коли поліз для візуального огляду і перевірки технічного стану розширювального бачка, в звязку з чим нещасний випадок на підприємстві, що стався 10.10.2007 р. в ДНЗ «Калинка» з [PERSON], був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, та обставина, що нещасний випадок, який стався 10.10.2007 р. в ДНЗ «Калинка» з [PERSON], є таким, що пов'язаний з виробництвом, суд вважає встановленим фактом і таким, що не потребує доказування. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що обовязок по розслідуванню нещасного випадку відповідно до п.2,8,10,11 Порядку №1112 лежить на роботодавцеві, а саме на завідуючій ДНЗ «Калинка» [PERSON], однак повторне розслідування вищевказаних обставин, здійснене 17.12.2009 р., було незаконно проведено відділом освіти Тростянецької міської ради, який є не роботодавцем [PERSON], а отже, і акти Н-5 та Н-1 від 17.12.2009 р. є незаконними. Однак суд, вважає доводи позивача безпідставними. Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема, розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства, та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами підприємства з охорони праці. Згідно ст.1 цього Закону роботодавець це власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю. Відповідно ст. 5 Закону України «Про дошкільну освіту» від 11.07.2001 р. систему дошкільної освіти становлять зокрема дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності. ДНЗ «Калинка» заснований на комунальній власності Тростянецької міської ради і відповідно до ст. 15 Закону України «Про дошкільну освіту» він має статус комунального і згідно ст. 16 цього Закону комунальні дошкільні навчальні заклади створюються місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, на які покладено також управління системою дошкільної освіти, покладені на них ст. 17 Закону. Згідно ч.2 ст. 19 Закону України «Про дошкільну освіту» органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції, зокрема: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; створюють умови для одержання громадянами дошкільної освіти; здійснюють добір, призначення на посади та звільнення з посад керівних кадрів у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах; проводять ліцензування приватних дошкільних навчальних закладів, юридичних і фізичних осіб на право надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти, атестацію дошкільних навчальних закладів, розташованих на їх території, оприлюднюють результати атестації; забезпечують соціальних захист, охорону життя, здоровя та захист прав учасників навчально-виховного процесу та обслуговуючого персоналу в дошкільному навчальному закладі. Таким чином, системний аналіз діючого законодавства у сфері охорони праці та дошкільної освіти дає змогу суду дійти висновку, що відділ освіти Тростянецької міської ради фактично є роботодавцем, а тому відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про охорону праці» був уповноважений на проведення розслідування обставин нещасного випадку, оскільки саме роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими обєднаннями профспілок. Так, відповідно до п.10 Порядку №1112, роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобовязаний негайно утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку (далі комісія) у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування. Згідно п.11 Порядку №1112 до складу комісії включаються керівник (спеціаліст) служби з охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій спеціаліста з питань охорони праці (голова комісії), керівник структурного підрозділу підприємства, на якому стався нещасний випадок, представник робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства (за згодою), представник первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, інші особи. В цьому ж п.11 Порядку №1112 чітко зазначено, що до складу комісії не може включатися керівник робіт, який безпосередньо відповідає за стан охорони праці на робочому місці, де стався нещасний випадок, а отже, [PERSON], яка була керівником робіт, який безпосередньо відповідає за стан охорони праці на робочому місці в ДНЗ «Калинка», не могла входити до складу комісії з розслідування нещасного випадку. Позивач також зазначає, що причиною нещасного випадку було порушення вимог законодавства про охорону праці відповідачем [PERSON], оскільки він проходив інструктаж та навчання працівників, був ознайомлений зі своєю посадовою інструкцією. В той же час суд вважає, і це в судовому засіданні підтвердив спеціаліст [PERSON], що дані інструктажі з охорони праці, які проходив [PERSON], неможна вважати такими, що відповідають вимогам нормативних документів, оскільки проводилися на інструкціях, які не відповідали встановленим вимогам. Адже згідно п.2.4 Положення про розробку інструкцій з охорони праці, затвердженого наказом Комітету по нагляду за охороною праці Міністерства праці та соціальної політики України від 29.01.1998 р. №9 передбачено, що інструкції повинні містити такі розділи: загальні положення; вимоги безпеки перед початком роботи; вимоги безпеки під час виконання роботи; вимоги безпеки після закінчення роботи; вимоги безпеки в аварійних ситуаціях. За необхідності в інструкції можна включити й інші розділи. Для розміщення матеріалів, які доповнюють основну частину інструкції, ілюструють чи конкретизують її окремі вимоги, може бути включений розділ «Додатки». У цьому ж розділі може бути наведений перелік нормативних актів, на підставі яких розроблена інструкція. При цьому пункти 2.5 та 2.6 зазначеного Положення визначають ряд відомостей, які повинні містити розділ «Загальні положення» та «Вимоги безпеки перед початком роботи». Однак як вбачається з виробничих та посадових інструкцій кочегара в топочній ДНЗ (а.с.20-22) останні не містять взагалі таких розділів як «Загальні положення» та «Вимоги безпеки перед початком роботи» та не можуть відповідати вимогам даного Положення. Виходячи з цього, [PERSON] у відповідності до ч.6 ст. 18 Закону України «Про охорону праці» не повинна була допускати до роботи [PERSON], так як той не міг вважатися таким, що пройшов навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. Зважаючи на викладені обставини, суд погоджується з позицією відповідача, а доводи позивача вважає такими, що не заслуговують на увагу. Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин у справі, та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач в особі відділу освіти Тростянецької міської ради при винесенні ним акту розслідування нещасного випадку, що стався 10.10.2007 р. форма Н-5 від 17.12.2009 р. та акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форма Н-1 від 17.12.2009 р. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, наданих йому, зокрема, Законом України «Про охорону праці», Законом України «Про дошкільну освіту» та Порядком №1112. А тому дані акти вважає такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та не вбачає підстав для визнання їх незаконними та скасування. На підставі викладеного, Закону України «Про охорону праці», Закону України «Про дошкільну освіту», Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. №1112,

Outcome: dismissed