Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

17.06.2004 р. позивач БМУ №18 ВАТ «Житлобуд-1» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 8674,40 грн., яка складається з витрат, пов'язаних з проведенням ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю у розмірі 8500,00 грн., витрат за проведення автотехнічної експертизи у розмірі 174,40 грн., а також просить стягнути усі понесені судові витрати. В обґрунтування заявленого позову представником позивача зазначено, що завдані пошкодження належного позивачу автомобілю ВАЗ-2109, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] сталися внаслідок зіткнення на Белгородському шосе зі сторони вул. Дерев'янко у напрямку сел. Жуковського з автомобілем «Ніссан-Патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач по справі. ДТП сталося з вини відповідача, кримінальну справу за фактом ДТП було припинено. ДТП сталося внаслідок невиконання відповідачем вимог ПДР України. Відповідач керував транспортним засобом за довіреністю, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи, а тому є належним відповідачем по справі, а власником ТЗ є [PERSON]. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати завдану матеріальну шкоду, то позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В зв'язку з чим просить заявлений позов задовольнити в повному обсязі. 28.07.2006 р. представником позивача подано уточнену позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 8674,40 грн., а також усіх понесених позивачем судових витрат. При цьому, правовий статус позивача було змінено на відкрите акціонерне товариство «Трест Житлобуд-1», а третю особу [PERSON] позивачем виключено з уточненого позову. 08.09.2009 р. представником позивача подано уточнену позовну заяву до відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON] про стягнення солідарно з останніх на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі у розмірі 8674,40 грн., а також усіх понесених позивачем судових витрат. В судовому засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, підтримала заявлений позов з врахуванням уточнень до нього та просила його задовольнити в повному обсязі на підставі тих доказів, які зазначено в ньому. В судове засідання, відповідач [PERSON], його представник, який діє на підставі довіреності, а також співвідповідач [PERSON] не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. В раніше наданих суду поясненнях представник відповідача [PERSON] зазначав, що заявлений позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. В обгрунтування заперечень проти позову пояснив, що [PERSON] об'єктивно не мав можливості передбачити наслідки здійсненого ним маневру лівого повороту, так як автомобіль «ВАЗ-2109» з'явився раптово, в зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Позивач не зазначає в позові об'єктивної картини події, а лише у довільній формі викладає свої сприйняття обставин ДТП, документи, що містяться у матеріалах справи, на які посилається позивач, як на докази у підтвердження позовних вимог містять суттєві протиріччя, наявність яких впливає на юридичну оцінку дій учасників ДТП. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.09.2003 року приблизно 23:30 години на Белгородському шосе зі сторони вул. Дерев'янко у напрямку руху селища Жуковського сталося зіткнення транспортного засобу «Ніссан- Патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належав на праві приватної власності [PERSON], та транспортного засобу «ВАЗ-21093», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належав ВАТ «Трест Житлобуд-1». Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання водієм [PERSON] вимог п.п.1.5., 10.1. Правил дорожнього руху України, згідно яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ними орган; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. З зазначених підстав постановою від 25.12.2003 р. командира БДПС ДАЇ ХМУ УМВС України в Харківській області у порушенні кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Згідно протоколу зборів правління Акціонерного товариства «Житлобуд-1» від 15.09.2004 р. за №128 на виконання прийнятого рішення загальних зборів акціонерів акціонерного товариства «Житлобуд-1» щодо зміни повного та скороченого найменування - найменування товариства змінено на ВАТ «Трест Житлобуд-1». Згідно довідки від 06.04.2004 р. за № 05/04 начальника БМУ №18 ВАТ «Житлобуд-1» транспортний засіб- автомобіль «ВАЗ-21093-110-20L-ІМ», двигун №3579435, кузов №3448924, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] знаходиться на балансі будівельно-монтажного управління №18 відкритого акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» з 11.07.2003 р. [PERSON] до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «ВАЗ-21093-110-20L-ІМ», державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності ВАТ «Житлобуд-1». [PERSON] до протоколу від 08.10.2004 р. за №133 зборів правління ВАТ «Трест Житлобуд-1» відокремлений підрозділ товариства - будівельно-монтажне управління №18 приєднано до ВАТ «Трест Житлобуд-1», майно, яке знаходилось у господарському веденні цього відокремленого структурного підрозділу передано товариству, яке відповідно до статуту від 24.09.2008 р., свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 08.08.1994 р. та довідки АА №120184 з ЄДРПОУ має статус юридичної особи. Тобто, судом встановлено, що позивач по справі є належним власником цього транспортного засобу і є належним позивачем у справі. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП транспортним засобом «Ніссан-Патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER] керував водій [PERSON]І,- відповідач по справі. З дослідженого судом матеріалу по факту дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2003 р., складеного БДПС ДАЇ ХМУ УМВС України в Харківській області, надісланого на запит суду 03.08.2005 р. випливає наступне. [PERSON] до довідки про ДТП від 15.09.2003 р. власником транспортного засобу «Ніссан-Патрол», який йому належить на праві приватної власності є [PERSON], керував автомобілем на момент ДТП водій [PERSON] У тексті постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.12.2003 р., складену БДПС ДАЇ ХМУ УМВС України в Харківській області, зазначено, що автомобіль «Ніссан-Патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER], знаходився в користування водія [PERSON], який ним керував за довіреністю. [PERSON] до ч.1 ст.1187 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, збереженням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб. За змістом з ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди та інше) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як представником відповідача так і самим відповідачем [PERSON] доказів у спростування керування автомобілем [PERSON] без належної правової підстави ( без довіреності) суду не надано. Тобто, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2003 р. водій [PERSON] володів вищевказаним транспортним засобом за відповідною правовою підставою - довіреністю, так як цей транспортний засіб перебував у його фактичному володінні, користуванні, зберіганні та утриманні. Тобто, судом встановлено, що відповідач [PERSON] був належним володарем транспортного засобу «Ніссан-Патрол», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент скоєння ним ДТП, а тому є належним відповідачем по справі. Таким чином він повинен відшкодувати шкоду позивачу. При цьому [PERSON] не повинен нести відповідальність за його дії. [PERSON] до висновку спеціаліста-автотехніка Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] Міністрества юстиції України від 26.12.2003 р. за №8958 [PERSON] дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1. Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки хору, в причинному зв'язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив зроблений ним висновок від 26.12.2003 р. за №8958 та пояснив, що відповідно до цього висновку дорожньо- транспортна пригода сталася з причини невідповідності дій водія автомобілю «Ніссан-Патрол» [PERSON] вимогам п.10.1. ПДР України, порушення ним ПДР України знаходиться в причинному зв'язку з настанням ДТП. А в діях водія автомобіля «ВАЗ-2109» відсутня невідповідність вимогам ПДР України, які знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП. [PERSON] до надісланої на адресу суду постанови Бахчисарайського районного суду Автономної республіки Крим від 26.03.2004 р. за адміністративною справою № 3-2658/2004 матеріалу ОДАІ про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП провадження по справі у відношенні останнього припинено за спливом строків накладення адміністративного стягнення, при цьому в тексті вищезазначеної постанови зазначено, що відповідно до протоколу від 16.09.2003 р. [PERSON] визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення. Тобто його вина встановлена постановою суду і доказуванню в даній справі ця обставина не підлягає. Таким чином, винною особою, якою безпосередньо завдано шкоду майну позивача, є саме [PERSON] [PERSON] до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. У зв'язку з цим і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачем [PERSON] та його представником не надано суду доказів, які спростовують вину останнього в дорожньо-транспортній пригоді та відміняють його відповідальність за завдану шкоду. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов про стягнення моральної шкоди саме з відповідача [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Що стосується солідарного стягнення суми завданої матеріальної шкоди поряд з відповідачем [PERSON] з співвідповідача [PERSON], то суд вважає [PERSON] неналежним відповідачем у справі, який не володів автомобілем на момент своєння ДТП, а тому в стягненні з нього матеріальної шкоди відмовляє. Внаслідок ДТП автомобілю, що належить позивачу, спричинені механічні пошкодження, в зв'язку з чим останньому завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку спеціаліста - автотоварознавця Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] Міністрества юстиції України від 22.10.2003 р. за №6463 складає 7381,02 грн. [PERSON] до ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як випливає з висновку спеціаліста - автотоварознавця від 22.10.2003 р. за №6463 розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 7381,02 грн., однак, як зазначено позивачем в позові, фактично ним понесені витрат на поновлення стану автомобілю у розмірі 8500,00 грн., що підтверджується наданими до позову договором №19/1 від 01.10.2003 р. на надання послуг, пов'язаних з ремонтом автомобілю, актом прийому виконаних робіт, платіжними дорученнями за №504, №553, №547 про перерахування 8500,00 грн. за поновлення транспортного засобу. Однак, вищезазначені посилання представника позивача судом не приймаються до уваги, бо розмір завданої автомобілю позивача матеріальної шкоди оцінено відповідним спеціалістом -автотоварознавцем у розмірі 7381,02 грн., саме ця сума є необхідною сумою для проведення поновлювальних робіт в зв'язку з характером спричинених механічних пошкоджень автомобілю позивача. Необхідність проведення поновлювальних робіт на іншу суму, більшу за визначену спеціалістом-автотоварознавцем, не підтверджено ніякими доказами, наданими позивачем, а тому, є лише ініціативою самого позивача та не є визначеною необхідністю. Тому, на користь позивача підлягає стягненню саме сума завданої матеріальної шкоди у підтвердженому розмірі на 7381,02 грн., а також відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені витрати на оплату експертного висновку у розмірі 174,40 грн., а всього 7555,42 грн. Крім того, стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає сума судового збору у пропорційному відношенні до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 75,56 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: partial