Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Позивач 15.03.2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 03 березня 2009 року [PERSON] отримала від позивача гроші в сумі 4 000 грн. за продаж позивачу житлового будинку з господарськими спорудами та побутовими спорудами, який розташований: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Георгіївка, вулиця Чкалова, будинок 41, і належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 лютого 1993 року. При цьому відповідач зобов'язалася укласти з позивачем та нотаріально оформити договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння після отримання необхідних документів у строк до 01 вересня 2009 року. На підтвердження та забезпечення своїх зобов'язань відповідач передала позивачу технічний паспорт на домоволодіння, що розташоване Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Георгіївка, вулиця Чкалова, будинок 41. Відтоді відповідач передав позивачу у володіння і розпорядження вказане домоволодіння, і повністю домовившись з позивачем за всіма істотними умовами договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, а також укладеною між сторонами угодою. Однак відповідач не виконала своїх зобов'язань, і на неодноразові звернення позивача і прохання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу від виконання цього зобов'язання ухиляється. Спроби домовитися з відповідачем результатів ніяких не дали, у зв'язку з чим мої інтереси потребують судового захисту. У звязку з цим просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння з господарськими спорудами та побутовими спорудами, що розташоване Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Георгіївка, вулиця Чкалова, будинок 41, укладений між [PERSON] та [PERSON], від 03 березня 2009 року, а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побутовими спорудами, яке розташоване: Дніпропетровська область, Синельниківський район с. Георгіївка, вулиця Чкалова, будинок 41. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовльнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як законно обґрунтовані та підтверджені документально: копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.2009 року; копією розписки від 03.03.2009 року; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25104591 від 21.01.2010 року КП «Синельниківське МБТІ»; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Пятою дніпропетровської державною нотаріальною конторою 04.02.1993 року за реєстровим №1-763; копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №25104679 від 21.01.2010 року КП «Синельниківське МБТІ»; копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №41 по вулиці Чкалова в селі Георгіївка Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, що передбачено ст. 317 ЦК України. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачене набуття права власності на підставі правочину. Сторонами, у відповідності до ст. 203 ЦК України, додержані загальні вимоги, необхідні для чинності правочину, оскільки правочин вчинено за волевиявленням сторін та спрямований на реальне настання правових наслідків, особи, які його вчинили, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, та зміст вчиненого правочину не суперечить вимогам діючого цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності з частиною 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та ст. 203, ч.2 ст. 220, ч.1 ст.316, ст.317, ч.1 ст.328, ч.3 ст.334 ЦК України,

Outcome: approved