Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивачка у листопаді 2009 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що 04.10.2006 р. відповідач [PERSON] на території ринку Новий по пр. Героїв, 3-а у м. Дніпропетровську вдарив її чоловіка [PERSON] в обличчя, внаслідок чого останній впав і при падінні отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. 13.08.2007 р. провадження у кримінальній справі за ст. 119 ч. 1 КК України відносно відповідача було закрите постановою суду з нереабілітуючої підстави - у звязку з застосуванням амністії. Подією злочину позивачці була заподіяна матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування та поховання потерпілого у розмірі 7.676, 91 грн. та моральна шкода, оцінена нею у 500.000, 00 грн., предявлені у справі до відшкодування. У судовому засіданні позивачка на задоволенні позову наполягала з викладених у ньому підстав. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що вина останнього у вчиненні злочину відносно [PERSON] не підтверджена вироком суду і виходячи з матеріалів відповідної кримінальної справи є сумнівною, а також немає підстав вважати, що придбані позивачкою ліки були використані для лікування саме потерпілого. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази та матеріали кримінальної справи № 1-264/08, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що близько 22:00 годин 04.10.2006 р. відповідач [PERSON], перебуваючи на території ринку Новий по бульвару Слави, 3-а у м. Дніпропетровську, припиняючи сварку, що виникла між [PERSON] та [PERSON], штовхнув останнього, внаслідок чого [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, оступився, впав та ударився головою об асфальт, отримавши при цьому тілесні ушкодження, від яких 19.10.2006 р. помер у реанімаційному відділенні ОКЛ ім. Мечникова (к/с № 1-264/08 т. 1 а.с. 99, 100, 102-109). 09.10.2006 р. за фактом заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] було порушено кримінальну справу (к/с № 1-264/08 т. 1 а.с. 1), під час розслідування якої дії відповідача були остаточно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність. [PERSON] свою вину у зазначеному злочині визнав повністю як під час попереднього слідства (к/с № 1-264/08 т. 2 а.с. 109), так і під час розгляду кримінальної справи судом (к/с № 1-264/08 т. 2 а.с. 134). За клопотанням захисника відповідача кримінальна справа відносно останнього була закрита з нереабілітуючої підстави у звязку з амністією (к/с № 1-264/08 т. 2 а.с. 136). Викладене спростовує заперечення сторони відповідача в частині сумнівності вини останнього у заподіянні шкоди позивачці. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачкою були здійснені витрати на придбання медикаментів, необхідних для лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 4.506, 91 грн. (а.с. 11-15, 17-19), та на встановлення памятника у розмірі 3.170, 00 грн., (а.с. 16), а всього у розмірі 7.676, 91 грн. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 1166, 1167, 1201 ЦК України. Так, згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, окремо зазначених в законі. Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також приймаючи до уваги положення вищезазначених норм законодавства, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7.676, 91 грн. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Є безсумнівним, що внаслідок травмування та смерті її колишнього чоловіка [PERSON] позивачці була заподіяна моральна шкода, що виразилася у стражданнях, переживаннях та втратах нематеріального характеру, повязаних з травмуванням останнього, перебуванням його у безпорадному стані внаслідок отриманих травм та наступною смертю. Разом з тим суд оцінює заявлену позивачкою суму відшкодування моральної шкоди як надмірну і вважає за необхідне задовольнити її частково, у розмірі 10.000, 00 грн. Сума відшкодування визначена судом з урахуванням характеру та тривалості заподіяних позивачці страждань та переживань. Крім того, судом враховано, що моральна шкода була заподіяна позивачці неумисним злочином, під час його скоєння потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння, а також з матеріалів кримінальної справи випливає, що на час заподіяння моральної шкоди шлюб між позивачкою та потерпілим був розірваний у 1997 р. (к/с № 1-264/08 т. 1 а.с. 91-93), їх стосунки безсумнівно залишалися достатньо добрими для того, щоб позивачка здійснювала догляд та лікування [PERSON], а у подальшому поховала його, втім наявність між ними близьких сімейних відносин матеріалами справи не підтверджується. Оскільки позивачка від судових витрат звільнена, вони підлягають стягненню з відповідача в доход держави пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial