Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-10 00:00:00

У травні 2009 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], яким з врахуванням подальших уточнень, просила визначити місце проживання своєї дитини [PERSON], [INFO] із нею за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, у вересні 2009 р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до колишньої дружини [PERSON] про визначення місця проживання дитини із ним за адресою: [ADDRESS]. 16.09.2009 р. первісні та зустрічні позовні вимоги обєднані в одне провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтвердила повністю, вказала, що в інтересах дитини син повинен проживати за її місцем проживання. Також додала, що сина відповідач фактично примусово забрав до себе, батько ігнорує р іння виконкому від 27.02.2009 р. №794. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні наполягав, що дитина проживає на даний момент із ним добровільно, за своїм бажанням. Він не перешкоджає матері зустрічатися із сином. Також вважає, що в інтересах дитини син повинен проживати із ним, так як мати не приділяє належної уваги вихованню дитини. Пгелставник Служби у справах дітей вважає, що згідно висновку органа опіки виконкому міської ради в інтересах дитини доцільне проживання [PERSON] із матір'ю. Прокурор вважає, що з врахуванням висновку органу опіки виконкому міської ради, висновків спеціаліста [PERSON]С.„ досліджених матеріалів справи, пояснень свідків і сторін, що доцільно також визначити проживання дитини із матірю. Суд вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши матеріали справи, пояснення свідків, пояснення самої дитини - [PERSON], пояснення та висновки представника третьої особи, прокурора, вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 150, 161-162, 171 СК України доцільним є визначити місце проживання дитини із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а у задоволенні позову батька дитини [PERSON] слід відмовити. Суд при вирішенні спору, виходить з наступного. Так, судом встановлено, що з грудня 1999 року по листопад 2008 р. сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Ці обставини знайшли своє підтвердження як поясненнями сторін, так і дослідженими матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами від 06.11.2008 p., довідкою форми №3, з якої вбачається, що сторони та дитина зареєстровані [INFO]. Також відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2009 р. і рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11.11.2009 р., з батька на утримання дитини стягуються аліменти на користь матері. Після розірвання шлюбу дитина проживала в одній квартирі з батьками. Між сторонами ще до розірвання шлюбу і на теперішній час існують існують особисті неприязні відносини, що знайшло своє підтвердження дослідженими матеріалами справи, а саме: відмовними матеріалами №812 від 29.02.2009 p., 7719 від 30.07.2009 p., 11099 від 29.10.2009 р. і поясненнями сторін. І тому позивача з дитиною виїхала проживати в найману квартиру за адресою: [ADDRESS]. Дані обставини призвели до того, що сторони звернулися до виконкому Миколаївської міської ради, де було прийнято рішення від 27.02.2009 р. №794, яким виходячи з інтересів дитини, надано батьку побачення із сином у першій та третій тиждень місяця з пятниці до понеділка, а також два тижні під час літнього оздоровлення. В подальшому, як зазначає відповідач за первісним позовом [PERSON], в квітні 2009 р. син прийшов до нього і заявив, що не бажає повертатися до матері і по теперішній час продовжує проживати із ним, відвідуючи матір у вихідні дні. При цьому відповідач наполягає, що він не забороняє матері із сином, бабусею та дідусем за материною лінією, але вважає що в інтересах дитини місце проживання дитини слід визначити із ним. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - сусіди та знайомі сторін, пояснили, що дійсно між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини. На даний момент дитина проживає із батьком, але син спілкується із матірю у вихідні дні, при цьому вважають, як вони бачать, син хоче жити із матірю, але на даний момент дитина знаходиться під впливом батька. Свідок [PERSON] додала в своїх поясненнях, що чула від батька дитини такі слова: «Я її усе рівно посаджу і дитину не віддам». Свідок [PERSON], дідусь дитини з боку позивачки, пояснив, що дійсно батько онука є людиною із важким характером, після розлучення виникали проблеми щодо зустрічей з онуком. Свідок [PERSON], колишня нянька дитини, суду пояснила, що дитина коли сторони були у шлюбі, любила обох батьків. Вище перелічені свідки не підтверджували факт того, що мати зловживає спиртними напоями, на чому наполягає відповідач. Свідок [PERSON] суду пояснила, що як фахівець Служби у справах дітей адміністрації Заводського району, 23.09.2009 р. брала пояснення у [PERSON] щодо ставлення його до батьків. Дитина за власним бажанням і у вільній формі пояснила, що мама не заважає його із батьком спілкуванню і проживанню, а батько може і не пускати його до матері, хоча в подальшому батько вже не забороняє зустрічатися у вихідні із матірю. В свою чергу, свідки [PERSON] і [PERSON], суду пояснили, що коли дитина сторін стала проживати із батьком, то вони бачили, що йому у батька набагато краще. Допитаний в суді за ініціативою сторін [PERSON] пояснив, що він дійсно проживає на теперішній час з батьком, також із ними там же живе співмешканка батька. На вихідні батько відпускає його до матері, дуже полюбляє як батька, так і матір. Разом із батьком займається у клубі собаковідництва, відпочивав у літньому спортивному таборі і т.п.. Також йому добре із матірю. На даний час не заперечує проживати із батьком. Відповідно до актів обстеження побутових умов від 14.07.2009 р. та 19.08.2009 p., що були досліджені судом і приєднанні до справи, умови проживання дитини у обох батьків відповідають встановленим вимогам. Допитаний по справі в якості спеціаліста директор Миколаївської міської соціальної служби сімї та молоді [PERSON], вважає, що дитина однаково полюбляє батька та матір. Якоїсь обіди дитини на матір не вбачається, а якщо це і мало одноразовий характер, то не може впливати на психіку дитини, а тому вважає, що дитина повинна проживати із матірю, не позбавляючи батька права зустрічатися із сином відповідно до рішення виконкому 27.02.2009 р. №794. Відповідно до ст. 161 СК України під час вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої дитини судом беруться до уваги: ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд, відповідно до ст. 171 СК України, має право постановити рішення всупереч думки дитини, якщо це потребують її інтереси. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд з врахуванням інтересів дитини вважає, що доцільне проживання [PERSON] із матірю [PERSON]. Суд вважає, що батько дитини не надав суду поважних доказів, що мати дитини зловживає спиртними напоями і може негативно вплинути на розвиток та виховання дитини. Мати дитини характеризується позитивно, не веде аморальний спосіб життя, має достатній заробіток, опікується дитиною. При цьому суд вважає, що позитивний вплив батька, який характеризується позитивно, залучає сина до спорту, активного дозвілля (клубу мисливського собаковідництва), має достатній заробіток не є для суду підставою для визначення місця проживання дитини із ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved