Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі - продажу від 6 листопада 2009 року та визнання за ним права власності на будинковолодіння № 1, яке розташоване по вул.Північна в м.Костопіль Рівненської області. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та по аналогічних мотивах. Просить позов задоволити. Представник відповідача позов визнав у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову і рішення у справі постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 6 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. У відповідності до пункту 1.1 даного договору відповідач передав, а позивач прийняв у власність житловий будинок № 1 по вул.Північна в м.Костопіль. На виконання пункту 2.1 договору позивачем сплачено відповідачу кошти в сумі 19319грн. в якості оплати за придбане майно, про що свідчать податкова та видаткова накладні від 6 листопада 2009 року і довідка ЗАТ «Костопільський завод скловиробів». Договір купівлі-продажу від 6 листопада 2009 року, укладений між сторонами, містить всі істотні умови, які встановлені ч.І ст.638 ЦК України, а також відбулося його повне виконання. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. З повідомлення ЗАТ «Костопільський завод скловиробів» встановлено, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, покликаючись на оплату позивачем вартості будинку, зняття будинку з балансу підприємства та відсутності підстав для подальшого нотаріального оформлення договору в зв»язку з виконанням сторонами своїх зобов»язань один перед одним. У відповідності до 4.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи наявність зазначених підстав для визнання договору дійсним та підтвердження їх письмовими доказами, суд вважає позовні вимоги щодо визнання договору дійсним обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Пункт 1 ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд дійшов висновку, що неможливість проведення державної реєстрації прав власності на домоволодіння, що знаходиться по вул.Північна, 1 в м.Костопіль, позбавляє позивача можливості у повному обсязі реалізувати своє право на дане майно. Стаття 392 ЦК України надає власнику право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у власника документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, відповідно до ст.328 ЦК України підлягає до задоволення і вимога про визнання права власності на вказане нерухоме майно як набуте на законних підставах. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved