Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказав, що у січневому випуску газети "Південна зоря" від 14.01.2010 року під назвою "Воровство или нет ? Вот в чем вопрос " була опублікована стаття, де її автор [PERSON], свідомо спаплюживши інформацію, розповів читачам про схему придбання [PERSON], користуючись своїм службовим становищем, автомобіля марки AUDI Q 7 в обмін на земельну ділянку територіальної громади м. Бердянськ . У своїй статті [PERSON], не повідомляючи про джерело, надає неправдиві та суперечливі свідчення про те, як підприємство, придбавши у оренду земельну ділянку під будівництво торгівельного комплексу "Екватор", перерахувало суму в розмірі 100 000 (сто тисяч ) дола\-рів США не на інвестиційний рахунок міста , а якомусь з бердянських підприємців, який на ці засоби придбав вищезазначений автомобіль та передав його в оренду Бер\-дянському виконавчому комітету. Наприкінці статті автор звинувачує його у привла\-сненні майна місцевої громади , а саме автомобілю марки AUDI Q 7 держ. ном. АР 00 52 ОР 2 лютого 2010 року під стінами міськвиконкому м. Бердянська на площі 1-ї Бердянської ради відповідач зібрав мітинг з використанням плакатів та транспарантів з гаслами : "[PERSON] пора вернуть городу [PERSON] Q 7". Мітингувальники були достав\-лені на місце події транспортними засобами, на яких були закріпленні прапори з тими ж гаслами. По закінчені акції транспортна колона вирушила містом, не знявши пра\-порів з гаслами. Інформація, наведена у статті, та мітинг, проведений 2 лютого 2010 року під стінами міськвиконкому Бердянська, мають форму звинувачень щодо використання їм свого службового становища під час перебування на посаді міського голови м. Бе\-рдянська. Підтвердженням цього також є, зокрема, наступна вибірка зі статті дослівно на мові оригіналу (російська мова) : "Таким простым способом дорогой и престиж\-ный автомобиль перешел из собственности территориальной громады Бердянска в личное пользование народного депутата [PERSON] [PERSON] [PERSON]. В итоге у громады Бердянска наглым образом были отобраны инвестиции на сумму 100 тысяч долларов , а это ни много ни мало да по тем временам более полумиллиона гривен в пользу одного(!) человека ". Розповсюджена редакцією суспільно - політичної газети "Південна зоря " та гр. [PERSON] інформація є недостовірною , її поширення ганьбить його честь , гідність та ділову репутацію . Неправдива інформація є негативною, і внаслідок поширення її через опублі\-кування в газеті стала відома невизначеному колу людей . Застосовуючи обман , відповідачі свідомо намагалися переконати значну кіль\-кість громадян в корисливих , меркантильних мотивах його діяльності, зокрема в то\-му, що він, начебто, забажавши їздити на "престижном автомобиле", використав гроші громади, своє службове становище та недоторканність народного депутата України для здійснення схеми, за якою вказаний автомобіль стає його сімейною ма\-шиною. За своїм змістом інформація у вищезазначеній статті носить ганьбливий і принизливий характер, і є не тільки оціночним судженням автора про його діяльність, а й фактичним твердженням про порушеня ним норм суспільної моралі та діючого в Україні законодавства. Ганьбливі та принизливі не тільки назва статті "Воровство или нет ? Вот в чем вопрос", в якій автор "начебто тільки натякає чи дає привід читачеві замислитись над питанням", а і весь зміст статті, де її автор фактичними твердженнями звинувачує його в крадіжці власності громади міста Бердянська, що видно, зокрема з таких ви\-словлювань автора , як "научились воровать не нарушая закон ", " в итоге у громады Бердянска наглым образом были отобраны инвестиции на сумму 100 тис. долла\-ров...". Поряд с цим відповідачі намагаються створити , негативне враження про його діяльність як народного депутата Верховної [PERSON] України від Блоку Літвина , що ви\-дно зі слів : "... или для Блока Литвина законы не писаны ?" . Негативні наслідки, спричинені вищезазначеними діями відповідачів , усвідом\-лені і сплановані ними , збільшуються через наступні фактори : - особливістю його ділової репутації є те , що він являється публічним політи\-ком, народним депутатом Верховної [PERSON] України від Блоку Літвина, з 2007 року є заступником голови комітету з питань будівництва, містобудування і житлово-комунального господарства та регіональної політики Верховної [PERSON] України. Гідність і ділова репутація політика і державного діяча мають дуже велике значення як для ефективного здійснення ним обов'язків виборної посади чи посадової особи в органах влади, так і для обрання на таку виборну посаду в органах влади. Він є членом і співзасновником громадської організації "Блок [PERSON] - Від\-родження Бердянська", тому очевидно, що відомості наведені та поширені у статті, є компрометуючими для його діяльність у цій громадськії організації. Блок Литвина , український парламент і усі вищі органи влади в Україні зараз переживають період протистояння і політичної кризи, який висуває особливі вимоги до ділової репутації політиків і державних діячів та її суспільної оцінки - неухильного додержання приписів чинного законодавства. Поширена недостовірна інформація несправедливо та безпідставно звинува\-чує його у вдаванні до корисливих негативних дій, внаслідок цього йому було спри\-чинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру через приниження його честі, гідності та ділової репутації , як публічного політика і державного діяча, що привело до ускладнення його подальшого активного громадсько - політичного життя , ускладнення його стосунків з Народною Партією від якої Позивача було об\-рано до парламенту у складі Блока Литвина, ускладнення його стосунків з виборця\-ми , що негативно сприймають нібито вчинені Позивачем дії і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначеній статті. Просить зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, зо\-бов'язати [PERSON] виплатити в якості відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., принести вибачення у засобах масової інформації - на першій полосі газети пів\-денна зоря", вилучити та знищити тираж газети „Південна зоря" від 14. 01. 2010 року № 4 (16559). В подальшому неодноразово уточнював і доповнював позов, в яких просить ви\-знати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, гань\-блять честь, гідність і ділову репутацію відомості, опубліковані в газеті „ПЗ № 4 від 14. 01. 2010 року. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі пояснила, що [PERSON] не влаштовує та форму спростування, яка була здійснена [PERSON] в № 45 газети „ПЗ від 22. 04. 2010 року, оскільки в ній не вбачається, що автор дійсно спростовує інформацію про вигаданий ним зв"язок недоотриманими містом 100 000 доларів США та появою в користуванні [PERSON] автомобіля „Ауді". Крім того, в спростуванні було за\-значено, що [PERSON] були допущені „некоторые неточности высказываний", хо\-ча це є по своїй суті наклепом і неправдивою інформацією, якою він продовжував ма\-ніпулювати. Представник відповідача- Кікотя С. Л. адвокат за ордером [PERSON] позо\-вні вимоги не визнав і пояснив, що в позові необхідно відмовити на тій підставі, що спростування вже опубліковане в № 45 газети „Південна зоря" від 22. 04. 2010 року. [PERSON] була спростована інформація, яка являлась недостовірною, вся інша інформація відповідала дійсності, а сама публікація спростування вже повною мірою відновила громадянські права позивача. Крім того, межі допустимої критики щодо народного детутата набагато ширші, ніж інших осіб, а також позивачем не надано жодного доказу отримання моральної шкоди, а сам факт появи статті не є підставою для її стягнення. Представники відповідачів - редакції суспільно - політичної газети „Південна зоря" за довіреностями [PERSON] і [PERSON] позов не визнали і пояснили, що редакція газети діє в межах правового поля, що виражається в тому, що газета надає шпальти для публікації різних висловлювань будь - якої особи, і редакція не несе від\-повідальність за правдивість викладеної інформації, про що є спеціальне зазначення в кожному номері. [PERSON] здійснив оплату, і газета опублікувала ту інформацію, яку він ви\-клав в своїх статті, він мав право висловлювати свою точку зору щодо діяльності представника влади і місцевого самоврядування. Редакція не порушила Закон України „Про друковані засоби масової інформа\-ції, а тому немає підстав для притягнення її до цивільної відповідальності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з такого. Судом встановлено, що 14. 01. 2010 року редакція Бердянської суспільно- полі\-тичної газети „Південна зоря" в № 4 (16559) опублікувала статтю помічника - консу\-льтанта народного депутата [PERSON] [PERSON] під назвою "Воровство или нет ? Вот в чем вопрос ", в якій автор підняв питання про те, що бу\-дучи Бердянським міським головою, [PERSON], придбав престижний автомобіль [NUMBER] за такою схемою: фірма отримала від Бердянської міської ради в довготермінову оренду велику земельну ді\-лянку для будівництва торгівельного центру „Екватор". Взамін цього фірма перера\-хувала суму 100 тисяч американських доларів не місту на спеціальний інвестиційний рахунок, а бердянському підприємцю, який придбав цей автомобіль, і передав його за договором оренди № 26 від 29. 05. 2007 року Бердянському виконкому. Восени 2007 року, будучи обраним у [PERSON] України, [PERSON], використовуючи своє службове становище, і недоторканість як народного депутата, розриває договір орен\-ди автомобілю, і використовує його як особистий сімейний автомобіль. Вважаючи інформацію недостовірною, ганьбливою і такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію, [PERSON] звернувся за судовим захистом. В ході слухання справи позивачем були надані, зокрема, рішення Бердянської міської ради № 23 від 25. 01. 2007 року про погодження місця розташування і надання дозволу ТОВ „Торгівельний центр „Берег" на розроблення проекту відведення земе\-льної ділянки; № 22 від 28. 02. 2007 року про затвердження проекту відведення земе\-льної ділянки і передачу в догострокову оренду ТОВ „Торгівельний центр „Берег" земельну ділянку площею 4,0 га, розташовану на перехресті пр. Пролетарського і вул. Піонерської, для будівництва громадсько- торговельного - розважального комплексу, строком до 01. 02. 2056 року. Надано також договір про інвестиції № 102 від 26 грудня 2006 року між Бер\-дянською міською радою і ТОВ „Торгівельний центр „Берег", де в п. 2 зазначені роз\-рахункові рахунки і сума інвестиції - 1 750 000 грн., а також платіжні доручення на суму 1325000 грн. і 425000 грн. в якості інвестиційного внеску ТОВ „ТЦ"Берег" на розвиток інфраструктури міста згідно з п. 2.1 Договору про інвестиції. Згідно договору оренди транспортного засобу від 29 травня 2007 року автомо\-біль AUDI Q 7 передано в оренду Бердянському міськвиконкому строком до 31 груд\-ня 2007 року. У зв"язку із наданими доказами 22 квітня 2010 року № 45 газети „Південна зо\-ря" [PERSON] під рубрикою „спростування" - на російській мові «опровержение» надруковав статтю під такою ж назвою, що і в січневому випуску „ПЗ" "Воровство или нет ? Вот в чем вопрос ", де зазначив, що «допустил неточности высказываний» в попередній статті, торгівельний центр „Екватор" не здійснював перерахування гро\-шових коштів бердянському підприємцю, автомобіль не знаходився у власності тери\-торіальної громади м. Бердянська і не був ним привласнений, а на момент публікації знаходився у користуванні [PERSON] на правових підставах. Вважаючи спростування неналежним, позивач просить зобов"язати відповіда\-чів здійснити спростування недостовірної інформації таким чином- спростування по\-винно бути набрано тим же шрифтом і поміщене під заголовком „Спростування", об\-сяг спростування повинен бути не меншим за обсяг спростовуваної статті, надрукова\-ний на тому ж місці шпальти, де містилась стаття, яка спростовується, та вийти тира\-жем не меншим за спростовуваний матеріал і не пізніше 10 діб після вступу в силу відповідного рішення суду. Стаття 297 ЦК України передбачає,що кожен має право на повагу до його гід\-ності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною вважається інформація , в якій стверджується про по\-рушення особою, зокрема , норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад , порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття , неетична поведінка в особистому , суспільному чи політичному житті тощо) і яка на думку позивача , порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У п. 4 Пленуму Верховного суду України № 1 від 27 лютого 2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також діло\-вої репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що, зокрема , під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи , як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих , яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло , а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її діяльності при виконанні нею трудових , службових , громадських чи інших обов'язків. Не визнаючи позов, [PERSON] посилався на такі підстави: у січневому випус\-ку „Південної зорі" він не наводив недостовірну інформацію, а виклав свою думку, своє бачення ситуації, яка склалася навколо автомобілю AUDI Q 7, виклавши це під рубрикою по - російські „мнение»; 22. 04. 2010 року він вже спростував недостовірно викладену ним інформацію, тому підстав для подальшого спростування немає. Пункт 15 Пленуму ВСУ № 1 визначає, що недостовірною вважається інформа\-ція, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись не\-залежно від вини особи, яка її поширила. Аналізуючи позицію відповідача, суд приходить до висновку, що [PERSON], використовуючи висловлювання в статті від 22. 04. 2010 року - «допустил неточности высказываний» на адресу колишнього мера м. Бердянська [PERSON], фактично визнав той факт, що його публікація в січневому випуску була викладенням неправ\-дивої, негативної інформації. Про це також свідчать пояснення його представника в ході судового засідання, який визнавав, що негативну і неправдиву інформацію було спростовано, а інша інформація являлась достовірною. Вважати статтю в січневому номері критикою на адресою народного депутата, на що посилався [PERSON], на думку суду, не можна, оскільки в статті не критику\-вались якісь конкретні дії [PERSON] на посаді міського голови, а викладалась пе\-вна інформації в формі ствердження і надання цьому певних доказів у вигляді номеру та дати договору оренди автомобілю, визначення назви фірми, яка укладала договір оренди земельної ділянки, тощо, і ця інформація сприймалась як така, що дійсно мала місце, не дивлячись на те, що публікувалась під рубрикою „думка". Таким чином, недостовірною являлась інформація стосовно схеми придбання позивачем автомобілю [NUMBER], цю обставину конре-тизувала в судовому засіданні представник позивача [PERSON], а представник від\-повідача [PERSON] адвокат [PERSON] визнав факт опублікування недостовір\-ної інформації, тому суд вважає, що цей факт не потребує спеціального визнання, оскільки встановлювати очевидні факти немає потреби. Пояснення [PERSON] стосовно того, що спростування вже відбулось, тому на цій підставі в позові повинно бути відмовлено, спростовується п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України „Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні", яка визначає, що редакція може відмовити в публікації спростування, якщо спростування стосуєть\-ся відомостей, які нею вже спростовано. Проте суд не може погодитись з такою позицією, оскільки за змістом цієї статті редакція вправі, а не зобов"язана відмовити в спростуванні, і це стосується відносин між громадянином, юридичною особою і державним органом і їх законних представ\-ників і редакції засобу масової інформації, де редакція діє на свій розсуд, і це не сто\-сується випадків звернення до суду за захистом свого права у вигляді зобов"язання здійснити спростування в засобах масової інформації. Згідно до п. 25 Постанови ПВСУ № 1 спростування має здійснюватись у такий саме спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог ст. 37 Закону України „Про пресу" та положень іншого відповідного законодавства може зобов"язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не піз\-ніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. За таких вимог закону суд не задовольняє вимоги позивача про обсяг спросту\-вання, тираж публікації і визначення терміну - 10 діб після вступу в закону силу рі\-шення суду, оскільки вони не відповідають законодавству, що регулює способи захи\-сту честі і гідності. В первинному поданому позові [PERSON] просив зобов'язати [PERSON] принести вибачення у засобах масової інформації. Проте неможливо примусити особу робити те, що він робити не зобов'язаний, такий спосіб захисту не передбачений за\-конодавчо, тому в цій частині необхідно відмовити. Згідно до п. 26 Постанови ПВСУ № 1 суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи ін\-шій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. 16,227 ЦК України. Також не грунтуються на законі вимоги про вилучення та знищення тиражу га\-зети „Південна зоря" від 14. 01. 2010 року, тому вони задоволенню не підлягають. В якості одного із способів захисту свого права [PERSON] просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану йому, як народному депутату Верховної [PERSON] України від Блоку Литвина, в сумі 100 000 грн. При цьому зазначив, що постраждала його ділова репутація політика і публічної людини, він також є заступником голови комітету з питань будівництва, містобудування і житлово- комунального господарст\-ва і регіональної політики Верховної [PERSON] України, членом і співзасновником гро\-мадської організації „Блок Баранова- Відродження Бердянська", тому ці відомості є компроментуючими для його політичної діяльності. Згідно до п. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 299 ЦК України визначає, що особа має право на недоторканість своєї ділової репутації, і може звернутись до суду з позовом про її захист. Право особи на гідність визначається як особисте немайнове право фізичної особи на власну цінність як особистості, право на усвідомлення цієї цінності та усві\-домлення значимості себе як особи, що відіграє певну соціальну роль у суцільному житті. Право на честь - це право на об"єктивну, повну та своєчасну оцінку особистості та її діянь (поведінки) по дотриманню морально- етичних та правових норм з боку су\-спільства, певної соціальної групи та окремих громадян, а також право право на фор\-мування цієї оцінки та користування нею. Ділова репутація полягає в усталеній оцінці фізичної особи, шо грунтується на наявній інформації, про її позитивні та негативні сусапільно значимі віяння, як правило, в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій і т. д.), що відома ото\-чуючим і в силу цього відображена у суспільній свідомості як думка про особу з точ\-ки зору моралі. Виходячи з таких понять, суд приходить до висновку про наявність порушення честі, гідності і ділової репутації [PERSON] з боку [PERSON] шляхом опубліку\-вання недостовірної інформації, те, що тон статті був ганьбливий і принизливий для відповідача як публічної людини і державного діяча, те, що він вимушений був ви\-правдовуватись за дії, яких не вчиняв, а отже, є підстави для стягнення моральної шкоди. Визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги той факт, що редакція газети „Південна зоря" добровільно опублікувала на рахунок [PERSON] спростування, що повинно вплинути на розмір відшкодування моральної шкоди, за умови, якщо це спростування задовільнило позивача. При визначенні розміру моральної шкоди суд також виходив із засад справед\-ливості і розумності, як того вимагає ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням обставин справи, добровільно здійсненого спростування неправдивої інформації, не настання тяжких наслідків для позивача, тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 000 грн.

Outcome: partial