Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 8500грн., а також судових витрат по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої був він та відповідач і внаслідок ДТП автомобіль відповідача отримав механічні пошкодження. Відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 14.08.2008 року, шкода, заподіяна відповідачу' вказаною ДТП, повинно відшкодовувати ЗАТ «Страхова компанія «Еталон». Питання виплати страхового відшкодування потребувало тривалого періоду часу. За таких обставин між ним та відповідачем була досягнута домовленість про те, що він сплачує , визначену відповідачем грошову суму в розмірі 8500 грн. на проведення ремонтних робіт автомобіля за умови повернення вказаних грошових коштів після одержання відповідачем страхового відшкодування від ЗАТ «Страхова компанія «Еталон». На підтвердження даного факту сплати коштів та умов їх повернення відповідач 02.12.2008 року та 29.12.2008 року відповідні розписки. В лютому 2009 року відповідач одержав страхове відшкодування в розмірі 25500грн., однак, взяте на себе зобов'язання, повернути кошти в розмірі 8500грн. відмовляється. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що дійсно взяв у позивача кошти у розмірі 8500 грн. для ремонту свого автомобіля, однак не повернув їх, оскільки страхова виплата є значно меншою, а ніж вартість відновлювального ремонту автомобіля. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем були надані розписки, написані від 02 грудня 2009 року та 29.12.2008 року, згідно яких, відповідач взяв у позивача 8500 грн.. які зобов'язався повернути після одержання страхової суми від страхової компанії «Еталон», зміст яких не оспорив відповідач (а.с 4,5). Відповідно до розпорядження № 09-05-3335 від 23.02.2009 року, виданого ЗАТ «Страхова компанія «Еталон», відповідач в лютому 2009 року одержав страхове відшкодування в розмірі 25500грн.(а. с. 8,). За таких обставин суд приходить до висновку про наявність укладеного між сторонами договору позики на вказаних у розписці умовах. Наявність у позивача розписок свідчить про неповерненння відповідачем боргу. Ці висновки відповідач не спростував належними і допустимими доказами. З відповідача згідно ст. 88 ЦПК України також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved