Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 13.01.2003 року вона поховала свого чоловіка [PERSON] на Коростишівському кладовищі. Вона як вдова мала право на своє поховання поруч з могилою чоловіка. Відповідно з рішенням міськради по заяві позивача останній було відведено земельну ділянку поруч з могилою її чоловіка. У квітні місяці 2003 року був похований [PERSON] далі від її земельної ділянки згідно плану. 06.01.2009 року позивач захоронила дочку [PERSON] поруч з могилою чоловіка. В квітні 2009 року відповідач [PERSON], поставила пам»ятника на дві особи при цьому заняла частину її земельної ділянки не залишивши місце для проходу між могилами. В зв»язку з тим, що порушенні санітарні норми позивач просила суд зобов»язати відповідача [PERSON], перемістити свій пам»ятник згідно поховань вказаних у санітарних нормах. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю зіславшись на обставини викладені в заяві. Представник позивача, позов підтримала повністю зіславшись на обставини викладені в заяві. Відповідач позов не визнала повністю. Представники співвідповідача заперечили проти позову при цьому зазначили, що поховання дочки позивача пройшло самовільно, порушень з боку відповідача немає, між могилами існує прохід розмір якого становить 0,5м. Просили суд в задоволені позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників співвідповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши на місці поховання суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2003 року позивач захоронила свого чоловіка [PERSON] на Коростишівському кладовищі. Вона як вдова мала право на своє поховання поруч з могилою чоловіка. У квітні місяці 2003 року був похований [PERSON] далі від її земельної ділянки згідно плану. 06.01.2009 року позивач захоронила дочку [PERSON] поруч з могилою чоловіка. В квітні 2009 року відповідач [PERSON], поставила пам»ятника на дві особи поруч з могилою [PERSON]. Позивачем по справі не надано суду жодного доказу на підтвердження виділення їй земельної ділянки для поховання, та ділянки для захоронения її дочки. Крім того суд оглядаючи розміщення могил одна від одної на місці встановив: між могилами [PERSON]І та [PERSON], заміряно прохід відстань якого становить 0.5м. Відстань між могилами [PERSON], та Михаиленків становить 2м 25 см. Згідно інструкції «Про порядок захоронения і утриманя кладовищ в населених пунктах Української ССР» відстань між могилами по довгим сторонам повинна бути не менше одного метра, по коротких не менше 0.5м. Даною інструкцією визначено, що сімейне захоронения повинно становити 2.5мх4,0м. в дійсності розмір земельної ділянки відповідача складає 1.9мх2,0м. Крім цього відповідно до інструкції вказано, що всі надмогильні споруди, встановлені громадянами, являються їх особистою власністю. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність позову, а тому відмовляє в його задоволенні, оскільки позивачем не додано жодного доказу щодо порушення її права. На підставі ст.15 ч.І ЦК України, інструкції «Про порядок захоронения і утримання кладовищ в населених пунктах Української ССР» від 01.07.1979 року, Законом України «Про поховання та похоронну справу,

Outcome: dismissed