Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

20.11.2009 року [PERSON] звернулась до суду до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 28.08.2004 року Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №6. У сторін це перший шлюб, в якому у них народилась дитина: донька [PERSON] (03.05.2005 р.н.). Сімейне життя в них не склалось, через втрату взаєморозуміння, постійні конфлікти та сварки, подружні зради відповідача, останній зловживає спиртними напоями, у звязку з чим з жовтня 2009 року шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась, проживають окремо. Дитина проживає з позивачем. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. На підставі ст. 111 СК України сторонам надався двомісячний строк на примирення в період з 15.12.2009 року по 15.02.2010 року. Після завершення вказаного строку позивач наполягала на призначенні розгляду справи. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтвердила, наполягала на розірванні шлюбу, зазначила, що збереження шлюбу є неможливим оскільки за час примирення відповідач не виправився, не переконав у своїх намірах. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що має намір виправитись, він кохає свою дружину та дитину, однак позивач його не розуміє, не надає можливості примиритись, не дозволяє жити разом. Він надає матеріальну допомогу дитині. Спиртними напоями не зловживає і ніколи не зраджував. В вільних поясненнях зазначив, що спиртні напої раніше вживав, офіційно не працює, але має дохід, який може забезпечити родину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області, й зроблений в книзі реєстрації актів про одруження запис за №6 (а.с.5). У сторін це перший шлюб. В шлюбі народилась одна дитина: донька [PERSON] (05.07.2005 р.н.). З наданих в ході судового розгляду пояснень позивача та відповідачки, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим позивач відмовляється від примирення. Починаючи з жовтня 2009 року вони проживають окремо й спільного господарства не ведуть. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, спору, щодо місця проживання дитини спору немає, дитина залишається проживати з матірю. З цього приводу спір відсутній. При цьому, суд критично оцінює пояснення відповідача щодо можливості збереження сімї, оскільки позивач заперечує таку можливість, зважаючи на особу відповідача, його схильність до вживання алкогольних напоїв, відсутність доходу, наявність постійних сварок призводить до погіршення психологічного стану дитини. В судовому засіданні [PERSON] визнав відсутність постійного заробітку та вживання спиртних напоїв до часу окремого проживання, наявність сварок між подружжям. Зазначені обставини не підлягають доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України, оскільки визнаються сторонами. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить інтересам позивача та інтересам дитини. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Крім того, суд враховує, що наданий в порядку ст. 111 СК України строк на примирення своїх позитивних наслідків не надав. Належних та допустимих доказів в порядку ст. 60 ЦПК України щодо можливості збереження шлюбу [PERSON] на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивача заклопотанням останньої. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на відповідача.

Outcome: approved