Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ДП «Бучацьке лісове господарство» про скасування наказу № 118 від 22 вересня 2009 року про звільнення його з займаної посади старшого майстра лісу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн., мотивуючи тим, що 22 вересня 2009 року наказом директора ДП «Бучацьке лісове господарство» він був звільнений з посади старшого майстра лісу ДП «Бучацьке лісове господарство» за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили. Крім того, відповідач звільнив його з роботи без попередньої згоди профспілкового органу. А тому звільнення вважає неправомірним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що з 31 березня 1987 року він займав посаду майстра лісу, а з 1 квітня 2008 року - старшого майстра лісу ДП «Бучацьке лісове господарство». 22 вересня 2009 року наказом директора ДП «Бучацьке лісове господарство» був звільнений з роботи за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили. Вважає звільнення його з роботи незаконним, оскільки згідно наказу про звільнення відповідач оголосив йому догану, і , крім того , застосував крайній захід дисциплінарного стягнення - звільнення з роботи. Крім того, відповідач звільнив його з роботи без попередньої згоди профспілкового комітету, хоча в даному випадку згода комітету є обовязковою, оскільки він був членом профспілкової організації ДП «Бучацьке лісове господарство» та головою цехового комітету Бучацького лісництва. Реальною причиною звільнення вважає його звернення в контролюючі органи за фактом знищення дубових насаджень, допущене нинішнім керівником [PERSON] Звільнивши з роботи, відповідач залишивши його сімю без засобів до існування, а також заподіяв йому моральну шкоду, що завдала йому душевного болю і постійного переживання, що негативно впливає на самопочуття. Представник ДП «Бучацьке лісове господарство» [PERSON] позов заперечив та пояснив, що із старшим майстром лісу [PERSON] адміністрацією підприємства було укладено договір про повню матеріальну відповідальність і покладено обовязки по охороні лісу. Однак він вийшов за межі своїх повноважень, дав дозвіл на порізку дуба . За ці дії [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності та засуджений вироком Бучацького районного суду від 26 серпня 2009 року. Після того, як вирок набрав законної сили, наказом від 22 вересня 2009 року його було звільнено на підставі п.8 ст.40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання майна. Вважає помилковим формулювання в наказі щодо [PERSON] запис про оголошення йому догани, оскільки в наказі йдеться саме про звільнення [PERSON] Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази , суд встановив такі обставини: Наказом № 21-К від 30.03.1987 року [PERSON] був прийнятий на роботу в Бучацький лісгоспзаг (зараз ДП «Бучацький лісгосп») на посаду майстра лісу. 1 квітня 2008 року наказом 24-К його було переведено старшим майстром цього ж лісництва. Вироком Бучацького районного суду від 26 серпня 2009 року [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.191 із застосування ст.69 КК України до трьох років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльність із іспитовим строком на два роки в силу ст.75 КК України. Злочин, кваліфікований за ч.2 ст.191 КК України як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем , передбачений у розділі 6 Особливої частини Кримінального кодексу України «Злочини проти власності» і є різновидом розкрадання. Станом на 22.09.2009 року вирок набрав законної сили. Відповідно до наказу № 118 від 22 вересня 2009 року [PERSON] оголошено догану та звільнено з роботи згідно з п.8 ст.40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника, встановленого вироком суду. Позивач був членом профспілкової організації ДП «Бучацьке лісове господарство» та головою цехового комітету Бучацького лісництва Згідно ст.41 Закону України Про професійні спілки , їх права та гарантії діяльності працівникам підприємств, установ або організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Так, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника , крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок). Рішення відповідних профспілкових органів під час розгляду справи були надані суду. Суд вважає , що відповідно до п.8 ст.40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу ,незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи не робочий час вчинене розкрадання. За змістом п.8 ст.40 КЗпП України до зазначених в цій нормі випадків вчинення розкрадання майна відносяться розкрадання його як в організації, з якою працівник перебуває в трудових відносинах, так і в організації, в якій він виконує роботу в силу даних трудових відносин. Разом з тим , в силу ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення : догана чи звільнення. В силу ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Звільняючи працівника, відповідач обґрунтовано зіслався на підставу, передбачену п.8 ст.40 КЗпП України, а тому в межах своєї компетенції визначив [PERSON] такий захід стягнення як звільнення. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що звільнення позивача [PERSON]- ва І.М. проведено відповідно до вимог чинного законодавства, порушення його законних прав при цьому не допущено. Разом з тим суд вважає, що оскільки до [PERSON] неправомірно застосовано два стягнення , тому із наказу про його звільнення слід виключити відомості про оголошення йому догани.

Outcome: partial