Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на торговельний павільйон, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 28.12.2007 року між ним та відповідачем, було досягнуто усіх істотних умов та укладено договір купівлі-продажу торговельного павільйону, розташованого по [ADDRESS] . Сам договір було укладено у простій письмовій формі, після підписання договору відповідач, передав йому у повне розпорядження вказане нерухоме майно, всю технічну документацію на павільйон, ключі від нього та не оспорює його права власності на вказане торгівельне приміщення. Через свою необізнаність на момент укладення спірного договору його не було посвідчено нотаріально, а на цей час відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється у зв`язку з тим, що в нього немає грошей на оформлення документів та часу, а тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу торговельного павільйону, розташованого по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно. Сторони в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої позовні вимоги підтримав (а.с. 33), відповідач визнав їх у повному обсязі (а.с. 34). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводяться в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу, тобто у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2007 року [PERSON] придбав у [PERSON] торговельний павільйон розташований на орендованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21), який належав останньому на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 915 від 31.10.2007 року (а.с. 19) та № 1092 від 26.12.2007 року «Про затвердження акту Державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію торговельного павільйону по [ADDRESS] , власник - [PERSON] » (а.с. 5, 6-8). У відповідності зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири), або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак в силу ч. 2 ст. 220 ЦК України, суд може визнати його дійсним, якщо між сторонами відбулося повне або часткове виконання умов договору. В судовому засіданні встановлено, що кожна з сторін виконали всі умови зазначеного вище договору купівлі-продажу торговельного павільйону, розташованого по [ADDRESS] , а саме позивач передав відповідачу визначену між ними вартість павільйону в розмірі 20000,00 грн., а останній в свою чергу передав позивачу у власність та безперешкодне користування спірне\\~нерухоме майно,\\~що стверджується наявністю оригіналу технічного паспорту на торговельний павільйон у позивача (а.с. 24-32), крім того, [PERSON] є орендарем земельної ділянки, на якій знаходиться спірне нерухоме майно (а.с. 9- 11), що також стверджується актом приймання-передачі вказаної земельної ділянки від 20.03.2009 року (а.с. 12), а тому суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України договір має бути визнаний дійсним та за [PERSON] повинно бути визнано право власності на вищевказаний торговельний павільйон. На підставі викладеного,

Outcome: approved