Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що земельна ділянка [ADDRESS] була надана йому в користування на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Скоробогатько О.В. 31 липня 2009 року , зареєстрованого в реєстрі за № 577.Вказана земельна ділянка площею 0,0035 га була виділена йому в користування на підставі рішення Маріупольської міської Ради № 5X34-5612 від 05 липня 2009 року для роздрібної торгівлі у неспеціалізованому магазині строком на 3 роки. Протягом 2009 року він самовільно без дозволу на забудову та проектної документації на виділеній йому в законному порядку земельній ділянці побудував нежиле приміщення - основну будівлю - магазин загальною площею 29,9 кв.м. У судовому засіданні представник позивача Ботюк В. [PERSON] . підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне будівництво нежилого приміщення не зачіпає нічиїх прав, просить визнати за позивачем право власності на нежиле приміщення літ. А-1 загальною площею 29,9 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Представник відповідача - Маріупольської міської ради Лафазан О.О. діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради № 5V34-5612 від 07 липня 2009 року був укладений договір оренди земельної ділянки між Маріупольською міською радою та [PERSON] 31 липня 2009 року , посвідчений приватним нотаріусом Скоробогатько О.В. зареєстрований в реєстрі за № 1462, та зареєстрований у Маріупольському міському відділу Донецькому відділу Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» за № 040916201332 від 10 серпня 2009 року, згідно якого приватному підприємцю [PERSON] в оренду передається земельна ділянка площею 0,0035 га. по [ADDRESS] строком на 3 роки (до 7 липня 2009 року). При обстеженні нежилого приміщення по [ADDRESS] техніком маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного будівництва магазина літ. А-1, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ № 327 від 24 листопада 2009 року. За висновком будівельно - технічної експертизи № 116 від 27 листопада 2009 року, конструкція самовільно збудованого магазину літ. А-1. розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] суперечить вимогам державних будівельних норм України. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежиле приміщення.

Outcome: approved