Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання недійсним заповіту її матері [PERSON] від 17.04.2006 року, посвідченого секретарем Житньогірської сільської ради, яким та заповідала все своє майно синові [PERSON], таким чином змінивши попередній заповіт, мотивуючи тим, що з 11 по 17 квітня 2006 року мати перебувала на стаціонарному лікуванні в Рокитнянській ЦРЛ з діагнозом, який свідчить про те, що мати на день складання заповіту не усвідомлювала своїх дій, так як мала 83 роки і мала віковий склероз. Просить визнати недійсним вказаний заповіт. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та пояснила, що матір перед 11 квітня 2006 року перенесла інсульт і в неї була паралізована ліва сторона тіла, вона самостійно не могла пересуватися. В лікарні вона лежала без свідомості і тому не могла самостійно скласти заповіт, так як не усвідомлювала своїх дій і виписана з лікарні не по причині покращання стану, а на прохання родичів. Тим паче, в заповіті сказано, що він складений в с.Житні Гори, тоді як він складався в будинку відповідача в смт.Рокитне, куди була запрошена секретар сільської ради. Відповідач та його представник позов не визнали, так як свідки підтвердили, що [PERSON] в лікарні була у свідомості і склала новий заповіт, так як позивачка не провідувала її в лікарні, не надавала допомоги і незадовго перед цим посварилася із матір»ю. Представник третьої особи в судовому засіданні позов не підримала і пояснила, що на прохання [PERSON] вона вдома у сина [PERSON] посвідчила заповіт [PERSON] , яка була у свідомості і усвідомлювала, що посвідчує заповіт. Свідок [PERSON] показала, що 11.04.06 до лікарні, де вона працює, поступила [PERSON] Вона її обстежила і та виказувала скарги, які були занесені до історії хвороби. [PERSON] була у свідомості, говорила, володіла правою рукою та ногою, але не володіла лівими рукою та ногою. [PERSON] виписана з лікарні 17.04.06 на прохання родичів для проведення амбулаторного лікування. Свідок [PERSON] показала, що навесні 2006 року вранці вона провідала [PERSON], але та не відчинила двері, так як з її слів впала і не могла піднятися. Провідувала в лікарні, та говорила, була у свідомості. Свідок [PERSON] показала, що відвідувала сестру [PERSON] в лікарні. Та була у свідомості, говорила з нею. Пізніше вдома у сина [PERSON] також відвідувала сестру, та казала, що заповідає своє майно синові, бо сестра [PERSON] її не провідала ні разу. В той же час свідок [PERSON] показала, що у квітні 2006 року перебувала на лікуванні в лікарні і з нею також лежала у палаті [PERSON], яка була без свідомості. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2001 року [PERSON] та мати [PERSON], які проживали в с.Житні Гори склали заповіти, яким батько заповідав своїм дітям - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] все майно, де б воно не було, а також склав окремий заповіт на земельну частку (пай) на [PERSON] та на [PERSON], а мати заповідала своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] все майно, де б воно не було, а окремо заповіт на земельну частку (пай) на [PERSON]та на [PERSON]. 09.06.2004 року помер [PERSON]. 19 липня 2006 року померла [PERSON], яка 17.04.06 року заповідала все своє майно [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Житньогірської сільської ради. Позивачка вважає, що цей заповіт необхідно визнати недійсним, так як мати з 11 по 17 квітня 2006 року перебувала на лікуванні у Рокитнянській ЦРЛ і не усвідомлювала значення своїх дій, посвідчуючи заповіт. Заслухавши сторони, їх представників, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як вбачається із п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.08 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров»я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення свої дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно акту посмертної судово-психіатричної експертизи №759 від 10.12.2009 року [PERSON], [INFO] в період підписання заповіту 17.04.2006 року страждала на хронічне психічне захворювання у формі органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з дискуляторною енцефалопатією 3 ст., інтелектуально-мнестичним зниженням, емоційно-вольовими розладами та вираженим церебростенічним синдромом. Ступінь виразності психічних розладів була така, що [PERSON] під час підписання заповіту 17.04.06 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не могла. Суд вважає, що висновок вказаної експертизи об»єктивно підтверджений матеріалами справи, показаннями свідків та поясненнями сторін. В судовому засіданні позивачка відмовилася від стягнення на її користь з відповідача судових витрат.

Outcome: approved