overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 липня 2006 року у виконкомі Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №6. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на повному утриманні позивачки. Позов позивачка мотивувала тим, що сімейне життя з [PERSON] не склалося через різні погляди на шлюб. З відповідачем по справі більше шести місяців не проживають разом. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати. Неповнолітнього сина залишити на її утриманні та вихованні. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши та обміркувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15 липня 2006 року укладено шлюб у виконкомі Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №6 (а.с.5). Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6), який перебуває на повному утриманні позивачки. Між сторонами відсутні морально-правові основи шлюбу - \~почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відновлювати які вони намірів не мають, тривалий час проживають окремо. \~ Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б і інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Неповнолітнього [PERSON], [INFO], слід залишити на вихованні у матері. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Сторони одружені з 23.08.2003р., шлюб зареєстрований у відділом РАГС Заводського РУЮ м.Запоріжжя, актовий запис № 224. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Аліменти на утримання сина були стягнути рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Позивач звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя остаточно розпалася з 2007р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, різних поглядів на подружнє життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на відповідача. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав. Судом установлено, що сімя сторін фактично розпалася з 2007р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

16 листопада 2009 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 20 вересня 2003 року . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося , шлюбно-сімейні відносини припинено з лютого 2007 року, на теперішній час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі , у разі неявки відповідача, ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено даними, які містяться в матеріалах справи. Позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів у відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони уклали шлюб 20 вересня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку- Дядюк Олександра- Анастасія Віталіївна, [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втраті нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують 2 роки , мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач довела суду, що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення позивача до суду вказують на те, що підстав для примирення сторін не вбачається. Приймаючи до уваги, що за час знаходження справи в провадженні суду, відповідач не виявив зацікавленості у справі, не подав своїх заперечень на позов, суд доходить висновку, що підстав для збереження шлюбу не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

10.12.09 позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх доходів до досягнення нею повноліття та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх доходів до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні підтвердила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що проживає разом з нею. В добровільному порядку належних коштів на її утримання та на утримання дитини відповідач не надає, внаслідок чого, вона знаходиться у важкому матеріальному становищі. Разом з нею та сином відповідач не проживає, у введенні господарства не допомагає. Відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, його стан здоровя та матеріальний стан дозволяє йому виділити кошти на утримання її та сина. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, вважає за можливе їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 10.05.08 відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю. Відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

[PERSON] у грудні 2009 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2009 року, в звязку з чим проживають окремо, сумісне господарство не ведеться. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, постійно виникали сварки та скандали, поступово між ними втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала на підставах, які викладені в позовній заяві та пояснила, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, примирення неможливе, відповідач проживає окремо, та вважає, що сімейні відносини не можливо відновити. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав збереження шлюбу не доцільним. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 10.05.08 Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради за актовим записом №99, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням пояснень сторін, аналізу досліджених доказів по справ, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, вказавши, що їй на праві власності належить жилий будинок № 104 по вул..Черняховського в м.Запоріжжі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.1997р., виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 05.01.1998 року, реєстраційний запис № 153/24201 Дочка позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. 21.08.1997р. шлюб розірвано. 26.05.1998 року між позивачкою і колишнім зятем був укладений договір оренди належного їй приміщення, а іменно: кімнати площею 15 кв.м будинку № 104 по вул..Черняховського в м.Запоріжжі. Згідно цього договору найму жилого приміщення відповідач зобов»ячався сплачувати комунальні послуги і при першій вимоги виселитися протягом місяця. Реєстрація у належному позивачці будинку була необхідна відповідачу для працевлаштування. Однак., відповідач комунальні послуги не сплачує, на неодноразові вимоги позивачки щодо зняття з реєстрації не реагує, у зв»язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду, окрім того на зареєстрованих осіб провадиться нарахування за комунальні послуги. Позивачка просить зняти з реєстрації [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, по останньому відомому місцю помешкання не мешкає, тому суд вважає можливим розглянути позов відповідно до ст.110 п.9 ЦПК України. Представник 3-ї особи ВГІРФО в судове засідання не з'явився, про день слухання сповіщався, заперечень на позов не надав, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов визнали, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж №2, розташований по вулиці Шевченка,5 в м. Балта Одеської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення виконкому Балтської міської ради Одеської області №155 від 09.08.1996 року він отримав дозвіл на будівництво гаражу на вулиці Шевченка,5 в м.Балта Одеської області розміром Зм х 4м і в 1997 році побудував гараж. У 2009 році позивач звернувся до Балтського бюро технічної інвентаризації з проханням зареєструвати та ввести в експлуатацію збудований ним гараж, але йому відмовлено у задоволенні його заяви по причині того, що збудований ним гараж має розміри більші, ніж Зм х 4м. Вказана обставина позбавила позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому нерухомим майном, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути без його участі відповідно до вимог чинного законодавства України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі рішення виконкому Балтської міської ради Одеської області №155 від 09.08.1996 року надано дозвіл на будівництво гаража, що згідно висновку начальника відділу регіонального розвитку, будівництва та архітектури Балтської райдержадміністрації гараж №2, розташований по вулиці Шевченка,5 в м.Балта Одеської області, відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та може бути введена до експлуатації, що у відповідності із ч.З ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, що позивач має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом про стягнення на їх користь із відповідача збитку, заподіяного порушенням правил користування електроенергії в сумі позову, мотивуючи свої вимоги тим. що 10.12.2008р. при перевірці у відповідача правил користування електроенергією, надаваної позивачеві згідно акту №074154 встановлено, що у відповідача мали місце порушення правил користування електроенергією, а саме - самовільне підключення до електромережі без дозволу енергопоставника, після відключення за порушення, накід на ізолятору у вікно, при нічному замірі приладом ПС-3 сила струму рівна 6.5А. у зв'язку із чим згідно правил користування електроенергією на відповідача був зроблений по акту перерахунок на загальну суму - 255грв.83коп.. що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, у зв'язку із чим він звернувся в суд. Представник позивача на позові наполягає, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач за викликом суду не з*явився, заперечень по позові не подав, причин своєї неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, оскільки відмовилася отримати судову повістку, про це до суду повернулося поштове повідомлення, у зв*язку з чим справа відповідно до вимог ст.169, 224 ЦПК України з погодження позивача слухалася за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з тим, що згідно зі ст.1167 ЦК України у випадку заподіяння шкоди він зобов'язаний відшкодувати заподіяні позивачеві збитки. Згідно акту встановлений факт порушення відповідачем правил користування електроенергією (а.с.5) і був зроблений перерахунок на суму позову відповідно до п.48 п.3 Правил користування електроенергією для населення (а.с.6), що відповідач добровільно не відшкодовує. Відповідач до суду не з*явився, свої заперечення по позову не подав. Отже, відповідач винний у заподіянні збитку позивачеві у вигляді не оплати за шкоду,заподіяну порушенням правил користування електрикою, у зв'язку із чим він зобов'язаний відшкодувати заподіяні позивачеві збитки в сумі позову, які треба з нього стягнути. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ними судові витрати - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30грв. (а.с.2). Також з відповідача слід стягнуті і судовий збір в сумі 51 грв. Оскільки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України справа розглядалася за відсутності відповідача, йому повідомляється, що він має право протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення подати до суду заяву про його перегляд (якщо він не з*явився до суду з поважних причин та якщо він обґрунтовує свої заперечення по позові. На підставі ст.ст.509.1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

01.02.2010року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за квартирну плату і свої доводи мотивує тим, відповідач зареєстрований та мешкає у квартирі [ADDRESS]. Згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкової території відповідачі зобов*язані вносити своєчасну оплату, але порушили Правила, у результаті чого утворилася заборгованість на 1.01.2010р. у сумі 1434,72грн. Пред-ник позивача у зал суду не заявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає у [INFO]. ПП Володимирівське домоуправління є балансоутримувачем вказаного багатоквартирного будинку та здійснює послуги по утриманню будинку. Згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкової території відповідач зобов*язаний вносити своєчасну оплату. Відповідач порушив Правила, у результаті чого утворилася заборгованість станом на 1.01.2010р. у сумі 1434,72грн. Аналізуючи викладене, суд вважає що з відповідача варто стягнути суму заборгованості за квартирну плату у сумі 1434,72грн. Таким чином відповідач не виконав зобов*язання в повному обсязі і зобов*язаний відшкодувати позивачу заподіяні цим збитки і також з нього слід стягнути на підставі ст. 81, 88 ЦПК України 51 грн. судового збору та ЗО гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

17 листопада 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідач користувався його послугами щодо постачання електроенергії в квартиру [ADDRESS]. Свої обовязки, передбачені Правилами користування електроенергією для населення, даний споживач не виконував, тому під час перевірки 9 листопада 2006 року співробітниками РЕМ було встановлено порушення : накидання дротів на ЛЕП повз прилад обліку електроенергії. На підставі складеного акту № 092795 від 9 листопада 2006 року споживачу було нараховано суму обєму та вартості електричної енергії, не врахованої внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення в розмірі 61 гривень 84 копійки, яку позивач просить стягти з відповідача, а також 30 гривень - витрати на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягав. Відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність - три роки. Судом встановлено, що відповідач користувався послугами позивача щодо постачання електроенергії в квартиру [ADDRESS]. На підставі складеного акту № 092795 від 9 листопада 2006 року споживач) було нараховано суму обєму та вартості електричної енергії, не врахованої внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення в розмірі 61 гривень 84 копійок. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду - 17.11.2009 року сплинув встановлений чинним законодавством строк позовної давності - три роки. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Отже позов задоволенню не підлягає. Ст.ст. 258, 268 ЦК України не передбачають виключень щодо строку та перебігу позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 267, 268 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, обґрунтовуючи який позивачка зазначає, що вона вступила в шлюб з відповідачем у 06.05.1995р., рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 01.12.2009р. їхній шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], 12.02.1996року народження, яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні доньки участі не приймає, матеріальної допомоги не надає хоча і має таку можливість, має нормальний стан здоровя, працює, отримує постійний дохід. Вона виховує дитину сама, донька навчається у школі і потребує постійної батьківської уваги та допомоги, але відповідач після розірвання шлюбу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], 12.02.1996р.н. в розмірі 1\\3 частки від його щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму дитини у відповідності до її віку, починаючи з дня подання позову по досягненню ним повноліття. Сторони в судовому засіданні не зявились, але від них надійшли заяви де вони позов підтримують і просять справу слухати у їхню відсутність. Суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], 12.02.1996р.н. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свій обовязок по утриманню дітей не виконує.

Outcome: approved