Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Прозивач [PERSON] у 2007році звернувся до суду із позовом про визнання незаконними свідоцтва про право на спадщину за законом, державного акта про право приватної власності на землю та видачу таких свідоцтв. В ході судового розгляду справи позовні вимоги в частині зобов'язання Миколаївську ДНК видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом залишено без розгляду, згідно поданої ним відповідного змісту заяви. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,483га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Гонятичі Миколаївського району. За життя його мати щодо належного їй майна письмового розпорядження не зробила, тому спадкування майна відбулось в порядку спадкування за законом. Його батьки: [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюбні відносини , з приводу чого його мати змінила прізвище на [PERSON]. У 1992році мати позивача [PERSON], за станом здоров'я не в змозі була доглядати його, тому [PERSON], яка являлась їй троюрідною сестрою, виховувала його без оформлення опікунства, оскільки батько перебував у місцях позбавлення волі. З того часу він почав проживати в [ADDRESS]. 28.03.2007року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], тобто позивача. Ствердив, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна своєї матері, так як дідуся та бабці з боку матері на день її смерті вже не було в живих. За спадковим майном доглядала його тітка, тобто рідна сестра його покійної матері [PERSON], яка по справі виступає відповідачкою. На початку липня 2007року він виявив, що для реєстрації в житловому будинку потрібна згода власника такого, зокрема [PERSON]. Згодом з'ясував, що ще 13.08.1999року державний нотаріус Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області Алексєєва Г.М. і видала відповідачці свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] за реєстровим №1670 на житловий будинок [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,483га: для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,025га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,233га в с.Гонятичі Миколаївського району, що належали його матері, як рідній сестрі, спадкоємиці другої черги за законом. На підставі цього свідоцтва відповідачці видано державний Акт на право приватної власності на землю. Вважає, що свідоцтва та державний Акт на право приватної власності на землю є незаконними, оскільки відповідачка мала б право успадкувати майно його матері лише при відсутності спадкоємців першої черги або неприйняття ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадщини. Однак він від такої спадщини не відмовляється і має намір спадкувати. На день смерті матері він був неповнолітнім, тому вважається, що він прийняв спадщину, а відповідачка перед нотаріусом приховала даний факт. Проти [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом шахрайства в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України в якій визнано його потерпілим. Просить позов задоволити і визнати незаконними: - свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] видане державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області 13.08.1999року за реєстровим №1670 [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Львівської області; - свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] видане державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області 13.08.1999року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,483га: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,233га с.Гонятичі Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області за реєстровим №1672; - державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий [PERSON] [PERSON] сільською радою Миколаївського району Львівської області 08.12.1999 року яким передано їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,483га с.Гонятичі Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області: для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення змісту заяви, просив позов задоволити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, 10.09.1992року позивач перебував на утриманні її троюрідної сестри [PERSON] в смт. Щирець Пустомитівського району, яка була його опікуном, тому з цих підстав вважає, що такий втратив право на оформлення спадщини, оскільки, знаючи про смерть своє матері, своєчасно не звернувся в нотаріальну контору за оформленням права на спадщину. Вважає, що видані документи державним нотаріусом Миколаївської ДНК 13.08.1999року, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку є законними та відповідають дійсності, а позивачем пропущений строк на прийняття спадщини в особі його опікуна - [PERSON] Тому просила в позові відмовити. Представник третьої особи - державний нотаріус Миколаївської державної нотаріальної контори Сорокаліт О.Г. в судовому засіданні позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. Представник третьої особи - сільський голова Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Суд, перевіривши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.529 ЦК України (1963р.) спадкоємцями першої черги є , в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 1268 ЦК України (2003р.) малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини, після смерті своєї матері [PERSON] [INFO], був неповнолітнім, виховувала його [PERSON], оскільки за станом здоров'я його мати не в змозі була ним опікуватись, а батько відносно нього позбавлений батьківських прав, згідно рішення суду від 28.03.2007р., тому він з 1992року проживав в смт.Щирець Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] не склала заповіту щодо належного їй майна, зокрема на житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,483га: для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Гонятичі Миколаївського району Львівської області. Після смерті матері - [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем майна першої черги, так як інші особи, які б мали обов'язкову частку в спадщині за законом відсутні. З оглянутої судом спадкової справи №150/99 вбачається, що відповідачка [PERSON] подаючи 03.08.1999року в Миколаївську держану нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON], померлої [INFO], приховала факт наявності спадкоємця першої черги за законом, тобто про існування неповнолітнього сина спадкодавця [PERSON], якому на момент відкриття спадщини виповнилось 9років. [PERSON] органами досудового слідства звинувачувалась у вчиненні 03.08.1999року в с.Гонятичі Миколаївського району Львівської області незаконного заволодіння житловим будинком та земельною ділянкою в [ADDRESS] померлої сестри [PERSON], оформивши на себе свідоцтва про право на спадщину, чим вчинила обман та позбавила права на спадщину спадкоємців першої черги - дітей померлої сестри, спричинивши останнім шкоду на суму 12509грн, що складає великий розмір. Дані дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 190 ч.3 КК України. Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 04.11.2009року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до законодавства, яке було чинним на час відкриття та прийняття спадщина, відповідачкою порушено права позивача, позбавивши його права на спадщину за законом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення. На підставі наведеного та ст.ст. 1225, 1261, 12687, 1261 ЦК України (2003р), ст..ст.529, 549 ЦК України (1963р.) і

Outcome: approved