Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк «Демарк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 14.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Демарк» було укладено кредитний договір № 349-051 , відповідно до умов якого позичальнику надано банком кредит у сумі 2000 доларів США, зі сплатою 16 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 15.06.2009 року. Погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісяця не пізніше 10-го числа місяця в сумі 98 доларів США. Кредит видавався шляхом видачі готівки у Банку «Демарк» . Банк виконав умови договору та надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 2000 доларів. В свою чергу [PERSON] умови договору виконав частково, сплатив обовязкову щомісячну комісію за червень 2007 року, відсотки за користування кредитом за період з 4.06.2007року по 30.06.2007 року, частково погасив основний борг на суму 84,89 доларів США. Надалі систематичне невиконання умов договору призвело до заборгованості відповідача перед банком, яка на момент предявлення позову становила : 1915,11 доларів США - заборгованість за кредитом ; 653,19 доларів США - заборгованість за відсотками за період з 1.07.2007 року по 05.08.2009 року ; 1262,5 грн. - комісія за умовами п.3.5.2. договору ; 720 грн. - штраф відповідно до умов п.6.4 договору, ; 965,26 грн. - нарахована пеня відповідно до ". 6.4 договору ; 397 грн. 27 коп. - пеня відповідно до п.6.3 кредитного договору за порушення строків погашення кредиту. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 2568,3 доларів США та 3345 грн. 03 коп. Крім того , з метою забезпечення виконання кредитного зобовязання позичальника, був укладений договір поруки № 350-051 від 14.06.2007 року з [PERSON], який взяв на себе солідарне зобовязання перед банком відповідати за зобовязаннями [PERSON], які виникли з договору кредиту. Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості у розмірі 2568,3 доларів США та 3345 грн. 03 коп., а також судові витрати 232,22 грн. сплаченого судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги , просив позов задовольнити у повному обсязі , стягнути з відповідачів солідарно вищевказану суму заборгованості та судові витрати . Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні позову до [PERSON] відмовити. Відповідач пояснив, що укладаючи договір поруки, він розумів цей правочин, як посвідчення особи [PERSON] ЗЛІ., і не знав, що невиконання договору [PERSON] потягне за собою обовязок поручителя сплатити заборгованість за кредитним договором. Представник відповідача зазначив, що в порушення умов п. 2.1 договору поруки банк не направив поручителю повідомлення про невиконання зобовязання [PERSON] Оскільки про невиконання умов договору кредиту відповідачу [PERSON] як поручителю стало відомо лише з отриманням позовної заяви, то підстав у банку для звернення з вимогами про стягнення боргу в солідарному порядку немає. Крім того, ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки позичальник припинив погашення заборгованості по кредитному договору з серпня 2007 року, тому 6-місячний строк предявлення вимоги до поручителя сплив у лютому 2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки ( а.с. 31), судом визнано за можливе розглянути справу в його відсутності. Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк», витяг якого надано представником позивача, він є правонаступником ВАТ «Банк «Демарк» ( а.с. 32). 14.06.2007року між ВАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 349-051, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 2000 доларів США з кінцевим строком повернення 15.06.2009 року. Кредит надано позичальнику на споживчі потреби ( ремонт квартири), шляхом видачі готівки у банку «Демарк». Пунктом 3.5.1 кредитного договору визначено, що позичальник сплачуватиме банку відсотки у розмірі 16 % річних . Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року ( 360 днів) і підлягають сплаті щомісячно. Порядок здійснення погашення заборгованості визначено пунктом 3.7.1 договору , згідно з яким погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа місяця, починаючи з наступного за місяцем надання кредиту , в сумі 98 доларів США, при цьому з суми, яка надійшла на погашення заборгованості, в першу чергу здійснюється погашення штрафу за порушення строків сплати процентів, нарахованих відсотків, комісії, а потім заборгованості за кредитом ( а.с. 5-6). На забезпечення виконання зобовязань по даному кредитному договору 14.06.2007 року між ВАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 350-051 , відповідно до якого поручитель [PERSON] бере на себе солідарне зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях [PERSON] У пункті 1.2 договору відображено, що поручителю відомі усі умови кредитного договору : сума кредиту, процентна ставка, щомісячна комісія, строк сплати кредиту та процентів, відповідальність за несвоєчасну сплату процентів або кредиту ( а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним ином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова станова зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити доценти. Як вбачається із заяви про видачу готівки № 349-051 ( 19199424) від 14.06.2007 року , банк свої зобовязання за договором виконав повністю шляхом видачі готівки позичальнику - коштів у сумі 2000 доларів США ( а.с. 8). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] умови договору виконав частково, сплатив обовязкову щомісячну комісію за червень 2007 року, сплатив відсотки за користування кредитом за період з 14.06.2007 року по 30.06.2007 року, частково погасив основний борг на суму 84,89 доларів США ( а.с. 9-14). Надалі систематичне невиконання умов договору відповідачем призвело до заборгованості перед банком, яка на момент предявлення позову становила 1915,11 доларів США - заборгованість за кредитом ; 653,19 доларів США - заборгованість за відсотками за період з 01.07.2007 року по 05.08.2009 року ; 1262,5 грн. - комісія за умовами п.3.5.2. договору; 720 грн. штраф відповідно до умов п.6.4 договору ; 965,26 грн. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату відсотків ; 397 грн. 27 коп. пеня відповідно до п.6.3 кредитного договору за порушення строків погашення кредиту. Заперечення представника відповідача [PERSON] щодо невірного нарахування банком пені та штрафних санкцій за невиконання відповідачем умов договору суд вважає безпідставними, а наданий позивачем розрахунок таким , що відповідає вимогам закону та умовам укладеного договору. Зокрема , сума заборгованості в розмірі 1915,11 доларів США та сума нарахованих відсотків у розмірі 653,19 доларів США відповідачами не оспорювалась, власного обгрунтованого розрахунку вони не надавали. Відповідно до п. 3.5.2. договору , позичальник щомісячно сплачує банку за користування кредитом комісію у розмірі 50,5 грн. У випадку несплати комісії, сума боргу відноситься на рахунок несплаченої в строк комісії. Враховуючи, що період несплати комісії складає з 01.07.2007 року по 05.08.2009 року, тобто 25 місяців, то сума комісії становить : 50,5 грн. х 25 міс. = 1262 грн. 50 коп. ( а.с. 14, зворот). Пунктом 6.4 кредитного договору визначено , що у разі порушення сплати відсотків за кредитом на строк до двох днів, позичальник сплачує за таке порушення штраф у розмірі 30 грн. за кожний факт порушення сплати процентів. Оскільки відсотки не було сплачено, починаючи з липня 2007 року, то період нарахування штрафу визначений з 13.08.2007 року по 05.08.2009 року , тобто 24 місяці. Отже розмір штрафу становить : 24 міс. х 30 грн. = 720 грн. ( а.с. 14, зворот) Також п.6.4 кредитного договору визначено, що при несплаті процентів на строк більше двох днів, банк має право стягнути з позичальника пеню, починаючи з третього дня прострочення. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з третього дня прострочення і до дати повного погашення заборгованості по відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. Як вбачається з розрахунку пені за порушення строків сплати відсотків за користування позикою , така пеня нарахована в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період та з урахуванням фактичної кількості днів у році за період з 15.08.2007 року по 05.08.2009 року включно на суму 965 грн. 26 коп. Порядок нарахування пені відповідачами не оспорювався. Щодо заперечення представника відповідача [PERSON] про порушення банком вимог ст. 258 ЦК України , якою встановлено спеціальний строк позовної давності для врахування пені - в один рік, то з умов договору вбачається наступне. Пунктом 6.4 кредитного договору ( з яким ознайомився і поручитель, про що вказав у ".1.2 договору поруки) визначено період, протягом якого буде нараховуватися пеня , а саме : починаючи з третього дня прострочення і до повного погашення заборгованості по відсотках». Частиною 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи викладену норму закону та умови п. 6.4 укладеного договору, суд вважає, що позивач правомірно нарахував пеню за несвоєчасну сплату відсотків на загальну суму 965 грн. 26 коп. (а.с. 9-11). Пунктом 6.3 договору кредиту передбачено , що у разі порушення строків погашення кредиту, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочення. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Як вбачається з наданого розрахунку, позивач почав нараховувати пеню за порушення строків сплати тіла кредиту не з моменту фактичного порушення строків сплати кредиту, а з часу встановленого договором кінцевого строку повернення кредиту . Пеня нарахована за період з 22.06.2009 року по 05.08.2009 року на суму 397 грн. 27 коп. Таким чином , загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 2568.3доларів США ( 1915,11 + 653,19) та 3345 грн. 03 коп. ( 1262,5 грн. + 720 грн. + 965 грн. 26 коп. + 397 грн. 27 коп.). Відповідно до ст. 533 ЦК України , грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Враховуючи, вимоги ст. 533 ЦК України, суд вважає, що застосуванню підлягає офіційний курс долара США до гривні , встановлений Національним банком України на день розгляду справи в суді. Отже, заборгованість за договором кредиту , визначена позивачем у доларах США, по курсу Національного банку України, станом на 08.04.2010 року становить: 2568.3доларів США х 7,92 грн. = 20340 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні Боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів , неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з вищезазначеного договору поруки, укладеного між ВАТ «Банк «Демарк» та відповідачем [PERSON], останній взяв на себе солідарне зобовязання перед банком відповідати за зобовязаннями [PERSON] , які виникли між банком і позичальником на підставі кредитного договору № 349-051 від 14.06.2007 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен нести солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] за невиконання ним умов договору кредиту. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про те, до він не повинен відповідати за позовом, оскільки банк не виконав умови договору , не повідомивши його про наявність заборгованості за кредитом, а також через відсутність підстав для звернення з позовом до [PERSON], оскільки встановлений ст. 559 ЦК України і шестимісячний , і річний строк предявлення вимоги до поручителя сплив. Вказані заперечення спростовуються наступним. Відповідно до п. п. 2.1. , 2.2 договору поруки, в разі несплати позичальником суми кредиту або несплати ним процентів та комісії у встановлений строк згідно умов кредитного договору банк про настання такого факту направляє поручителю повідомлення. Поручитель зобов'язується не пізніше пяти робочих днів після несплати позичальником суми кредиту або несплати ним процентів та комісії у встановлений строк згідно умов кредитного договору сплатити банку суму заборгованості позичальника. Як вбачається з копії анкети поручителя із матеріалів кредитної справи, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], адресу свого фактичного місця проживання він зазначив як : [ADDRESS]. З наданого для огляду в судовому засіданні представником позивача оригіналу листа на імя [PERSON] та конверта з зазначеною адресою, вбачається, що він був повернутий без вручення , а працівником пошти зроблено відмітку про те, що [PERSON] за адресою м. Київ, [PERSON], 29, кв. 160 - не проживає. З наявних у матеріалах справи копій зворотних повідомлень про вручення поштового відправлення - листа претензії - ВАТ «Банк «Демарк» про погашення заборгованості на адресу [PERSON], такі листи були йому вручені 24.07.2007 року, 01.11.2007 року, 25.02.2008 року. Лист, адресований [PERSON] за адресою [ADDRESS], був вручений матері відповідача 31.10.2007 року , про що зазначено у зворотному повідомленні. Вказані зворотні повідомлення суд вважає належними доказами повідомлення відповідачів про необхідність погашення заборгованості за договором кредиту. Статтею 555 ЦК України визначено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобовязаний повідомити про це боржника, а в разі предявлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Також поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не повязані з особою боржника. Навіть якщо враховувати позицію відповідача [PERSON], що його належним чином до предявлення позову не було повідомлено про наявність заборгованості за договором кредиту, то ні умовами договору поруки, ні законом не передбачено такої підстави для припинення поруки чи звільнення поручителя від відповідальності , як неповідомлення поручителя про наявність заборгованості по кредиту до предявлення позову. Посилання представника відповідача , шо відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК договір поруки припинив свою дію , суд вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки договором поруки визначено строк його дії - до повного виконання зобовязання за договором кредиту. Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі , якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З договору кредиту вбачається , що строк виконання основного зобовязання за договором кредиту настав 15.06.2009 року, а позовну заяву направлено до суду 21.08.2009 року. Пунктом 4.2 договору поруки визначено, що договір залишається чинним до повної сплати позичальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до умов кредитного договору, або до сплати поручителем всієї суми заборгованості банку. ( а.с. 7) Відрахування представником відповідача шестимісячного строку згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України з липня 2007 року, тобто з початку фактичного прострочення сплати кредиту, суд вважає безпідставним, оскільки вимога дострокового повернення кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України є правом , а не обовязком позикодавця. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк Демарк» є законними та обгрунтованими, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість, що виникла за договором кредиту від 14.06.2007 року в сумі 2568,3 доларів США, що на день ухвалення рішення становить 20340 грн. 94 коп. , та 3345 грн. 03 коп., що становить загальну суму в розмірі 23685 грн. 97 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню також сума понесених судових витрат, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, - сума судового збору в розмірі 232 грн. 22 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного , ст.3, 16, 258, 259, 525, 526, 527, 533, 541, 553, 554, 555, 559, 1048, 1049 , 1054 Цивільного кодексу України ,

Outcome: approved