Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

В липні 2008 року Житлово-комунальне підприємство Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило виселити останнього з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та визнати його таким, що втратив право на реєстрацію за місцем проживання в гуртожитку по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10.07.2000 року відповідач перебував з житлово-комунальним підприємством в трудових відносинах та на підставі ордеру йому була виділені кімната № [ADDRESS] В 2007 році відповідача було звільнено з роботи за порушення трудової дисципліни, що є підставою для його виселення та визнання таким, що втратив право на реєстрацію за місцем проживання. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 вересня 2008 року позов задоволено частково; виселено [PERSON] з кімнати № 132 гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що рішенням Чернігівської міської ради від 31.08.06 року надана згода на прийняття у комунальну власність будинку [ADDRESS] Апелянт вказує на те, що будинок № 8 по вул. Бєлова в м. Чернігові не є гуртожитком, а позивач не є власником даного будинку або особою, яка має право звертатися з відповідним позовом, оскільки рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.03.08 року № 64 вказаний будинок передано в оперативне управління комунальному підприємству „ЖЕК-10”. Крім того, апелянт посилається на те, що особи, які проживають у будинках державного житлового фонду, не можуть бути виселені з підстав, передбачених ст.132 ЖК України. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що з 10 липня 2000 року по 17 січня 2007 року відповідач перебував з житлово-комунальним підприємством Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва в трудових відносинах, працював трактористом. На підставі спільного рішення адміністрації та комітету профспілки від 03 листопада 2003 року [PERSON] отримав ордер на вселення в кімнату № 132 в гуртожитку по вул. Бєлова 8 в м. Чернігові. Наказом житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва № 3-к від 17.01.07 року відповідач був звільнений з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, за появу на роботі в нетверезому стані. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачу кімната в гуртожитку надана в зв”язку з роботою і тому при звільненні [PERSON] за порушення трудової дисципліни, останній підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення; позивач як особа, у віданні якої перебуває гуртожиток, мав право звернутися з відповідним позовом; виселення відповідача з гуртожитку є підставою для скасування реєстрації, а тому вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право на реєстрацію за місцем проживання є зайвою та не грунтується на законі. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів та відомств; будинки відомчого житлового фонду в місцях та селищах міського типу підлягають поступовій передачі у відання місцевих Рад народних депутатів. Відповідно до ст. ст. 1, 2, 7 Закону України „ Про передачу об”єктів права державної та комунальної власності” цей закон регулює відносини, пов”язані з передачею об”єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об”єктів права комунальної власності у державну власність. Об”єктами передачі згідно з цим Законом є житловий фонд та інші об”єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій. З державної у комунальну власність гуртожитки передаються безоплатно. Передача оформляється актом приймання-передачі, право власності на об”єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сьомої сесії п”ятого скликання Чернігівської міської ради від 31 серпня 2006 року надана згода на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова відомчого та житлового фонду, в тому числі і п”ятиповерхового 150-кімнатного гуртожитку по [ADDRESS] 12 березня 2008 року був підписаний, в тому числі і начальником ЖКП корпорації „Чернігівоблагропромбуд” [PERSON], як керівником підприємства, що передає будинок , акт приймання-передачі вказаного гуртожитку; даний акт є чинним. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 вересня 2008 року встановлено, що гуртожиток по вул. Бєлова 8 в м. Чернігові переданий у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова. Згідно з п. п. 2.1, 2.2 Статуту житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва , перереєстрованого розпорядженням Чернігівського міського голови № 335-р від 22.04.99 року, підприємство забезпечує збереження та правильну технічну експлуатацію житлового фонду, займається благоустроєм територій та створено для задоволення потреб мешканців в житлово-комунальних послугах. Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що гуртожиток за адресою : м. Чернігів по вул. Бєлова 8, перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Чернігова; зміна власника гуртожитку не позбавляє громадян, які в проживають у гуртожитку, права користування жилим приміщенням; з урахуванням приписів ст. 9 ЖК України виселення відповідача можливе лише на підставі та в порядку, передбаченому законом; вказаний гуртожиток у віданні позивача не перебуває і це підтверджується актом приймання-передачі від 12 березня 2008 року, тобто житлово-комунальне підприємство Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва в липні 2008 року вже не мало права на пред”явлення позову про виселення [PERSON] з гуртожитку на підставі ст. 132 ЖК України в зв”язку з припиненням трудового договору, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо перебування гуртожитку у віданні позивача та можливості виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Згідно з рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 64 від 17 березня 2008 року затверджений акт приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова гуртожитку по вул. Бєлова 8, вказаний гуртожиток переданий у господарське відання комунального підприємства „ЖЕК - 10” міської ради. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 315 від 18.11.08 року на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.09.08 року скасовано рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 64 від 17 березня 2008 року у частині щодо гуртожитку по [ADDRESS] Проте, ухвалюючи 30 вересня 2008 року постанову про припинення провадження у справі за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської міської ради до житлового-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва, Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва про спонукання вчинити дії, Київський апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що згідно з рішенням Чернігівської міської ради від 31.08.06 року гуртожиток по вул. Бєлова 8 в м. Чернігові переданий до комунальної власності територіальної громади м. Чернігова , тобто на час розгляду справи відсутній предмет позову. З урахуванням викладеного та беручи до уваги рішення сьомої сесії п”ятого скликання Чернігівської міської ради від 31 серпня 2006 року про надання згоди на безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS], а також акт приймання-передачі вказаного гуртожитку від 12 березня 2008 року, які не скасовані, а також на підставі вимог ст. 7 Закону України „ Про передачу об”єктів права державної та комунальної власності”, апеляційний суд вважає, що власником даного гуртожитку є територіальна громада м. Чернігова і у віданні позивача даний гуртожиток не перебуває. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення слід скасувати, постановивши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в зв”язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Outcome: partial