overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання жилої площі за адресою [ADDRESS]. Згідно з "Правилами надання населенню послуг по газопостачанню», затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2245 газопостачальне підприємство зобовязано надавати послуги з газопостачання , а споживач повинен кожного місяця сплачувати кошти за послуги, які йому надаються. Відповідач неналежним чином виконує свої обовязки, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 1438грн.24коп. за період з 01.09.1997 року по 01.12.2009 року, яку позивач просить стягнути, а також стягнути витрати, повязані з оплатою інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Представник позивача у попереднє судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у попереднє судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦУПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.17 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених Постановою КМУ від 9 грудня 1999 року № 2246, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги, тобто не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно наданого позивачем розрахунку встановлено, що заборгованість відповідачки за період з 01.09.1997 року по 01.12.2009 рік складає 1438грн.24 коп. (а. с.3-6), яка підлягає стягненню . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. на судовий збір на користь держави в сумі 51 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 1997 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ 0079061. Вказує на те, що він є єдиним спадкоємцем по заповіту після смерті тітки, своєчасно вступив в управління спадковим майном, однак в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво на спадщину, так як пропустив встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини, тому просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. їй було відмовлено, оскільки пропустила 6-місячний термін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, просить справу розглядати в його відсутність, просить позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 18 травня 1998 року померла тітка позивачки [PERSON], якій на праві приватної власності належав будинок № 33 по вул.Леніна в с.Веприк Фастівського району, зареєстрований на ім.»я [PERSON]. За життя тітка позивачки була одинокою людиною, сім»ї не мала, тому спадкоємців за законом 1 черги немає. 25.06.1997 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй майно позивачці. Суд вважає, що тільки за позивачкою повинно бути визнане право власності на спадщину після смерті тітки , так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, поховала за власні кошти і вважається такою, що спадщину прийняла, згідно ст. 1268 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено в зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, просить справу розглядати в його відсутність, просить позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 11 серпня 2009 року померла мати позивачки [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 87 по вул.Леніна в с.Королівка, на три земельні ділянки площею 2,0355 га, 0,2500 га та 0,2485 га і на грошові заощадження. При житті мати позивачки склала заповіт, в якому заповіла все майно позивачці. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачка не має можливості, оскільки вона постійно проживала із матір»ю на час відкриття спадщини фактично (мати була хворою, і позивачка забрала її проживати до себе в м.Київ, доглядала за нею, займалась її лікуванням) а зареєстрована мати позивачки була за іншою адресою - в с.Королівка. Той факт, що на час відкриття спадщини мати постійно проживала разом з позивачкою в м.Києві підтверджується Актом від 14.01.2010 року . Крім цього, також нотаріусом на підставі п. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» позивачці відмовлено і у видачі свідоцтва про право на спадкові земельні ділянки в зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів (належним чином оформлених державних актів). Суд вважає, що тільки за позивачкою повинно бути визнане право власності на спадщину після смерті матері, так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, поховала за власні кошти і вважається такою, що спадщину прийняла, згідно ст. 1268 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

В січні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити, що їй, [PERSON] та [PERSON], померлому 18.01.2001 року належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вказана квартира належить всім членам сімї згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1998 року, виданого відділом приватизації ВАТ „Дніпропетровський агрегатний завод. 18 січня 2001 року помер її чоловік [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина. Позивачка звернулася до Третьої державної нотаріальної контори для одержання документів про право на спадщину після смерті чоловіка. Однак державний нотаріус їй в оформлені спадщини відмовила, та пояснила що відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності, лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У звязку з цим позивачка вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглядати без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1998 року, виданого відділом приватизації ВАТ „Дніпропетровський агрегатний завод квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 18 січня 2001 року. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сімї на праві спільної сумісної власності. Домовленості або договору про поділ часток квартири між співвласниками не укладалося. Таким чином, суд вважає за можливе визнати, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 18 січня 2001 року, належить по 1/3 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та припинити їх право спільної сумісної власності на дану квартиру. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції в листопаді 2009 року звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, судових витрат, посилаючись на те, що 17.01.2008р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір кредиту №014/1119/82/3124 про надання кредиту в сумі 15150 грн. строком на 36 місяці. Поручителем по кредиту є [PERSON] Станом на 18.11.2009р. позичальник умови кредитного договору не виконав і заборгованість становить: 12452,52 грн., де: 10725,85 грн. - борг по кредиту та процентах, 1726,67 грн. пені за порушення строків погашення кредиту. В зв»язку з цим з відповідачів слід стягнути, солідарно, вищевказані суми та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав частково в частині стягнення з відповідачів 5583,58 грн. боргу по кредиту та процентах, 1726,67 грн. пені за порушення строків погашення кредиту. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали, не заперечують проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України: одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні 17.01.2008р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір кредиту №014/1119/82/3124 про надання кредиту в сумі 15150 грн. строком на 36 місяці. Позичальник умови кредитного договору не виконав і заборгованість становить: 5583,58 грн. боргу по кредиту та процентах, 1726,67 грн. пені за порушення строків погашення кредиту, що підтверджується поясненням представника позивача, розрахунками заборгованості та визнається відповідачами. В забезпечення виконання зобов»язань 17.01.2008р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки №3124. Відповідно до ч.І ст.553 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч.І ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсяз.; як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів слід стягнути на користь позивача, солідарно, 5583,58 грн. боргу по кредиту та процентах, 1726,67 грн. пені за порушення строків погашення кредиту, а також відповідно до положень ст.88 ЦЕЖ України - 244,52 грн. судових витрат (124,52 грн. судового збору + 120 грн. ГГЗ розгляду справи). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

В лютому 2010 року кредитна спілка «Лакі» звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 251,52 грн., посилаючись на те, що 4 червня 2009 року між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 68 про надання кредиту в розмірі 12 500 грн., строком на 36 місяців з платою за користування кредитом: основних відсотків в розмірі - 66% річних, додаткових відсотків за прострочення платежів в розмірі - 60% річних від суми кредиту. З метою забезпечення виконання кредиту між кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір поруки № 76 від 4 червня 2009 року. Відповідачі не виконують умов кредитного договору і станом на 17.02.2010р. заборгованість по кредиту та відсотках становить 21 251 грн. 52 коп., а тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість по кредиту. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] а [PERSON] позов визнали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та суду пояснив, що на своєму утриманні має дружину, малолітню дитину та матір-інваліда третьої групи, ніде не працює, згоден виплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 300 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн,, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви. Свої вимоги мотивує тим. що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2006 році. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] З моменту розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дочки. В зв'язку з підвищенням цін на продукти харчування, комунальні послуги вона сама не може повноцінно утримувати дитину, яка часто хворіє. Відповідач не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним та мінливим. Батьки зобов'язані утримувати дитину, а тому, просить суд стягувати з відповідача 600 грн. щомісячно, як аліменти. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька. Відповідно до ст.ст. 182, 184. 191 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний мінливий дохід, який має відповідач, то суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону і які присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З 1 жовтня 2009 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 701 гривню. У відповідача є інша дитина, мати інвалід 3 груп, на його утриманні знаходиться дружина. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають до задоволення часткового в розмірі 400 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

17 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою, в якій просять постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 04 березня 1989 року у Палаці урочистих подій м. Львова. В обгрунтування заяви зіслались на те, що від даного шлюбу вони мають двоє НЬтххЗ.с неповнолітніх дітей: доньку Ірину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося через те, що він, [PERSON], постійно перебував у відрядженнях, перестав займатись вихованням дітей, вони стали чужими людьми та припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства і стали проживати окремо. Спору про поділ спільного майна між ними немає, вони уклали нотаріально посвідчений письмовий договір про те, з ким будуть проживати діти та умови їх утримання. Оскільки шлюб носить формальний характер, вони вирішила звернутись в суд. В попередньому судовому засіданні заявники [PERSON], [PERSON] та їх представники [PERSON] і [PERSON] заяву підтримали, зіславшись на викладені в ній обставини. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки між подружжям наступив розлад, який носить стійкий характер. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, з червня 2009 року проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи матеріальне становище заявників, долю вини кожного в розпаді сімї, суд приходить до висновку, що витрати при реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС слід покласти на [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

[PERSON] предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 3 серпня 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Із-за різних характерів між ними часто виникали суперечки та скандали. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх вона не має наміру, а тому просить задовольнити її вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з З серпня 2001 року і від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що сторонни мають різні характери. На цьому грунті між ними часто виникали сварки та скандали. Це призвело до того, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати і судові витрати покласти на відповідача. На підставі ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 2 серпня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою і від спільного проживання мають неповнолітню дитину. Із-за різних характерів між ними часто виникали суперечки та скандали. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх він не має наміру, а тому просить задовольнити його вимоги. Відповідачка позов визнала. Враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на попередньому судовому засіданні ухвалити рішення відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2003 року і від спільного проживання мають неповнолітню дитину. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що сторони мають різні характери. На цьому грунті між ними часто виникали сварки та скандали. Це призвело до того, що сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати і судові витрати покласти на позивача. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved