Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 15.07.2000 року вона одружилася з відповідачем, 23.01.2001 року від цього шлюбу у них народився син. На початку червня 2003 року за місцем роботи відповідача, їм була надана службова двохкімнатна квартира [ADDRESS] без зняття з квартирного обліку. Згідно довідки Ф-3 в зазначеній квартирі проживають три особи - вона, відповідач та їхній син. Протягом п'яти років після вселення в квартиру відповідач навмисно створював позивачу нестерпні умови для проживання, які стали причиною розірвання шлюбу 21.11.2008 року. В період з 30.12.2008 року до 13.01.2009 року, коли позивач разом із малолітнім сином знаходилася на відпочинку, відповідач змінив вхідні двері у квартиру та замок, що перешкоджає користування квартирою. Відповідач не впускає її з дитиною до квартири. Іншого житла у позивачки та малолітнього сина немає. Квартира складається з двох кімнат, площею 17,6 кв.м. та 12,0 кв.м., загальною жилою площею 29,6 кв.м.. Загальна площа квартири становить 50 кв.м.. Особовий рахунок на квартиру відкритий на імя відповідача. Враховуючи викладене позивачка просила вселити її та її малолітнього сина [PERSON] у квартиру [ADDRESS], виділити в користування в квартирі [ADDRESS] ізольовану кімнату площею 17,6 кв.м. їй та її сину, зобовязати КП «УЖГ» Дарницького району відкрити на імя [PERSON] окремий особовий рахунок на ізольовану кімнату жилою площею 17,6 кв.м. в двохкімнатній № 98 по вул. Леніна 47 в м. Києві, зобовязати КП «УЖГ» Дарницького району відкрити на імя [PERSON] окремий особовий рахунок на ізольовану кімнату жилою площею 12,0 кв.м. в двохкімнатній № 98 по вул. Леніна 47 в м. Києві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, була повідомлена про день та час розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що дана квартира службова тому він не має права вселити в неї колишніх членів сім'ї. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідангЙ позов не визнав повністю та пояснив, що згідно рішення СБ України від 07.04.2003 року на час виконання службових обовязків відповідачу, для тимчасового проживання була надана квартира [ADDRESS]. Жодних перешкод \\ користуванні квартирою позивачу відповідач не створював. Позивачка в вересні 2008 року повідомила відповідачу, що покохала іншу людину та залишила квартиру разом з сином, з того часу вони не проживають в даній квартирі. В грудні 2008 року - січні 2009 року вже перебуваючи в м. Запоріжжя, не являючись членом його родини позивачка мала намір здати виділене відповідачу житло стороннім особам. Також, позивачка зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини на постійне місце проживання за кордон. В позивачки та її дитини є приватизоване житло за адресою: м. Запоріжжя, пр-т сорок років Перемоги 57, кв. 13, частина квартири бабці позивачки в м. Запоріжжі подарована спільному сину позивачки та відповідача. Згідно наказу СБУ № 792 від 06.11.2007 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень», а саме п. 5.17 підлягають виселенню зі службового житлового приміщення без надання іншого службового житлового приміщення колишні члени сім'ї співробітника, які проживають з ним після розірвання шлюбу, у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу, у випадку, якщо вказані особи в добровільному порядку не звільнять службове житлове приміщення, їх виселення провадиться у судовому порядку. Тому, відповідач не впускаючи колишню дружину до квартири нічого не порушував, а діяв відповідно до закону. Представник 3-ї особи Служби безпеки України [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що відповідач діяв відповідно до п. 5.17 наказу СБУ № 792 від 06.11.2007 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень». СБУ не зверталося до позивачки з позовом до суду про виселення, оскільки їм не було відомо, що шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Представник 3-ї особи КП «УЖГ» Дарницького району м. Києва в судове засідання не зявився, проте, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник 3-ї особи Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, проте, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 13 січня 2009 року позивачка зателефонувала їй та попросила забрати її на вокзалі, після того як вона з чоловіком забрали позивачку з її сином з вокзалу, вони поїхали додому до позивачки. Однак, в квартиру позивачка не змогла потрапити, оскільки вхідні двері та замок в квартирі були зміненні. Перебуваючи на площадці між сходами, вона чула як позивачка сварилася з відповідачем, при цьому вхідні двері були закриті. Позивачка просила відповідача впустити її з сином до квартири. Однак відповідач цього так і не зробив. Голос в квартирі був схожий на голос відповідача, але вона точно не впевнена, що це саме його голос був. Подробиць розмови вона не памятає. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлено наступні обставини справи : Згідно свідоцтва про народження № 078600 від 01.02.2001 року, [PERSON] народився 23.01.2001 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 20.01.2009 року, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва та свідоцтвом про розірвання шлюбу, (а.с. 9,10). Згідно довідки Ф-3 ЖЕД № 206 від 21.01.2009 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки № 28/290 - ВКЗ від 17.07.2009 року виданої СБУ. [PERSON] перебуває на військовій службі в Службі безпеки України, (а.с. 23). Згідно довідки № 173 від 28.07.2009 року виданої СБУ, [PERSON] перебуває на квартирному обліку в Центральному управлінні СБУ з 29.12.1995 року в списках позачергового забезпечення житлом, як переведений з іншої місцевості. Згідно з рішенням керівництва СБУ від 07.04.2003 року № 4 та відповідно до розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.05.2003 року № 647, на період виконання службових обовязків йому надана двокімнатна службова квартира [ADDRESS] на сім'ю 3 особи - він, дружина, син [INFO]. Зазначена квартира зі складу службової житлової площі СБУ не виключалася, (а.с. 24). Згідно заяви [PERSON], він не заперечує проти виїзду з позивачкою на постійне місце проживання до Російської Федерації їхньої дитини (а.с. 43). Згідно довідки № 165 від 15.07.2009 року спеціалізованої ЗОШ № 305 м. Києва, [PERSON] відрахований зі складу учнів 2-А класу, за заявою його матері [PERSON] і дійсно буде навчатися в Запорізькому навчально - виховному комплексі естетичного профілю № 103. (а.с. 44). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 123 ЖК України «Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу». А оскільки дана квартира є службовою, що не заперечувалось і представником позивача, то в даному випадку не можуть застосовуватись ст.ст. 103, 104 ЖК України, тому позовні вимоги позивачки щодо виділення в користування в квартирі [ADDRESS] ізольовану кімнату площею 17,6 кв.м. їй та її сину, зобовязання КП «УЖГ» Дарницького району відкрити на імя [PERSON] окремий особовий рахунок на ізольовану кімнату жилою площею 17,6 кв.м. в двохкімнатній № 98 по вул. Леніна 47 в м. Києві, зобовязання КП «УЖГ» Дарницького району відкрити на імя [PERSON] окремий особовий рахунок на ізольовану кімнату жилою площею 12,0 кв.м. в двохкімнатній № 98 по вул. Леніна 47 в м. Києві - не підлягають задоволенню. Згідно ст. 64 ЖК України, „Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї, тому позовні вимоги позивачки стосовно вселення її та її малолітнього сина [PERSON] [INFO] у квартиру [ADDRESS] підлягають задоволенню, при цьому суд враховує і те, що згідно довідки Ф-3 виданої ЖЕД № 206 від 21.01.2009 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Суд не може покласти в основу рішення твердження представника відповідача та представника 3-ї особи СБУ про те. що згідно наказу СБУ № 792 від 06.11.2007 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень», а саме п. 5.17 підлягають виселенню зі службового житлового приміщення без надання іншого службового житлового приміщення колишні члени сім'ї співробітника, які проживають з ним після розірвання шлюбу, у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу, у випадку, якщо вказані особи в добровільному порядку не звільнять службове житлове приміщення, їх виселення провадиться у судовому порядку, оскільки дана норма Інструкції суперечить ст. 64 ЖК України, а в таких випадках, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку необхідно застосовувати норми ЖК України, а не Інструкції.

Outcome: partial