Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

15 квітня 2009 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] міської ради, треті особи - [PERSON] державна нотаріальна контора та Інспекція Державного архітектурно- будівельного контролю у Дніпропетровській області, про визнання права власності на самочинне майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що домоволодіння №3 по вул. Попова в м. Дніпропетровську було збудовано [PERSON] на підставі договору забудови від 29 серпня 1960 року. На той час домоволодіння складалось з житлового будинку А-1, сараїв Б-1, В-1, Г-1 та заборів №1-2. В подальшому [PERSON] за свої кошти з метою поліпшення умов проживання самочинно провела переобладнання в будинку А-1 приміщення 1-2 з житлового в нежитлове, площею 10,4 кв.м. та побудову: 1)житлової прибудови А до будинку А-1, що складається з жилої кімнати 1-6, площею 7,0 кв.м. та жилої кімнати 1-7, площею 15,5 кв.м.; 2)прибудову А, що складається з коридору 1-1, площею 7,5 кв.м. та ванної кімнати 1-8, площею 6,0 кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку А-1 складає 39,6 кв.м., а загальна - 82,0 кв.м.; 3)житлового будинку Д-1, що складається з кухні-столової 2-1, площею 38,9 кв.м., санвузла 2-2, площею 4,1 кв.м., житлової кімнати 2-3, площею 13,7 кв.м., житлової кімнати 2-4, площею 13,9 кв.м. та житлової кімнати 2-5, площею 13,8 кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку Д-1 складає 41,4 кв.м., а загальна - 84,4 кв.м.; 4)сараю В, площею 9,0 кв.м.; 5)сараю Ж, площею 11,4 кв.м. 27 квітня 1999 року [PERSON] померла,за свого життя вона не встигла оформити всі необхідні документи на самочинно збудоване та переобладнане майно. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене домоволодіння, і позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої згідно заповіту. І хоча позивач у встановлені законом строки не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він прийняв її фактично, оскільки на момент смерті проживав разом з спадкодавцем в зазначеному домоволодіння, та після смерті повністю прийняв домоволодіння, провів його капітальний ремонт. Коли він вирішив оформити право власності на зазначене домоволодіння, то провів з допомогою КП «ДМБТІ» його інвентаризацію, отримав новий технічний паспорт, замовив технічне обстеження самочинно збудованих та переобладнаних приміщень, яке підтвердило їх відповідність будівельним та архітектурним нормам і придатність та» подальшої експлуатації. Однак у звязку з вимогами нового ЦК України, визнання права власносг. -- самочинно збудоване та переобладнане майно можливе лише в судовому порядку. і спонукало його до звернення з зазначеним позовом. Просив встановити факт належності [PERSON], померлій 1' квітня 1999 року в домоволодінні 33 по вул. Попова в м. Дніпропетровську самочннли проведеного переобладнання в будинку А-1 приміщення 1-2 з житлового в нежитлсзе площею 10,4 кв.м. та побудови: 1) житлової прибудови А до будинку А-1, що склада-: _тс* з жилої кімнати 1-6, площею 7,0 кв.м. та жилої кімнати 1-7, площею 15,5 кв.м.: 1 прибудову А, що складається з коридору 1-1, площею 7,5 кв.м. та ванної кімнат;-: . -і. площею 6,0 кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку А-1 складає 39,6 кв.м . а загальна - 82,0 кв.м.; 3) житлового будинку Д-1, що складається з кухні-столово: 1-і- площею 38,9 кв.м., санвузла 2-2, площею 4,1 кв.м., житлової кімнати 2-3, площею 13-І кв.м., житлової кімнати 2-4, площею 13,9 кв.м. та житлової кімнати 2-5, площею 13 X кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку Д-1 складає 41,4 кв.м., а загальна - 84.4 кв.м.; 4) сараю В, площею 9,0 кв.м.; 5) сараю Ж, площею 11,4 кв.м. та визнати за ним - [PERSON] право власності на домоволодіння №3 (стгг: і номер №1-а) по вул. Попова в м. Дніпропетровську в цілому, що складається з житлове:: будинку А-1, жилою площею 39,6 кв.м., загальною площею 82,0 кв.м.; житлового будинку Д-1, жилою площею 41,4 кв.м., загальною площею 84,4 кв.м.; літньої кухні Б, площею 2- : кв.м.; сараю В, площею 9,0 кв.м.; сараю Ж, площею 11,4 кв.м.; погребу з шийкою Е. площею, 10,5 кв.м.; душу 3, площею 1,3 кв.м.; вбиральні К, площею 1,3 кв.м.; та спор;-а №1-7,1: мощення, воріт, колодязя, огорожі, хвіртки, вигрібної ями, в порядку спадкувань; за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 квітня 1999 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просі-:в їх задовольнити. В обгрунтування зазначених вимог посилався на обставини викладені в позовній заяві. У попередньому судовому засіданні представник відповідача не визнала вимоги, заперечувала проти їх задоволення. В подальшому в судові засідання не зявлялась, пр; місце, час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином. Представник Другої [PERSON] Держнотконтори в судове засідання не зявився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином Надійшов лист з проханням розглядати справу в їх відсутності та винести рішення згідн о чинного законодавства. Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю б Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином. Надійшов лист з проханням розглядати справ\ в їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував /а.с. 56, 78/. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами позивача і можуть підтвердити що він проживав разом зі своєю матірю [PERSON] в будинку №3 по вул. Попова в м. Дніпропетровську до самої її смерті, зараз він також проживає б зазначеному будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що домоволодіння №3 (старий номер №1-а /а.с. 21-22) по вул. Попова в м.Дніпропетровську було збудовано [PERSON] на підставі договору забудови від 29 серпня 1960 року /а.с. 7-8, 10-11, 49-51/. На той час домоволодіння складалось з житлового будинку А-1, сараїв Б-1, В-1, Г-1 та заборів №1-2. В подальшому [PERSON] за свої кошти з метою поліпшення умов проживання самочинно провела переобладнання в будинку А-1 приміщення 1-2 з житлового в нежитлове, площею 10,4 кв.м. та побудову: 1)житлової прибудови А до будинку А-1, що складається з жилої кімнати 1-6, площею 7,0 кв.м. та жилої кімнати 1-7, площею 15,5 кв.м.; 2)прибудову А, що складається з коридору 1-1, площею 7,5 кв.м. та ванної кімнати 1-8, площею 6,0 кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку А-1 складає 39,6 кв.м., а загальна - 82,0 кв.м.; 3)житлового будинку Д-1, що складається з кухні-столової 2-1, площею 38,9 кв.м., санвузла 2-2, площею 4,1 кв.м., житлової кімнати 2-3, площею 13,7 кв.м., житлової кімнати 2-4, площею 13,9 кв.м. та житлової кімнати 2-5, площею 13,8 кв.м., в звязку з чим житлова площа будинку Д-1 складає 41,4 кв.м., а загальна - 84,4 кв.м.; 4)сараю В, площею 9,0 кв.м.; 5)сараю Ж, площею 11,4 кв.м. /а.с. 12-20/ 27 квітня 1999 року [PERSON] померла /а.с. 9/, за свого життя вона не встигла оформити всі необхідні документи на самочинно збудоване та переобладнане майно. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене домоволодіння, і її син - позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої згідно заповіту /а.с. 23, 58/. І хоча позивач у встановлені законом строки не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він прийняв її фактично, оскільки на момент смерті проживав разом з спадкодавцем в зазначеному домоволодіння, та після смерті повністю прийняв домоволодіння, провів його капітальний ремонт /а.с. 25, 70/. Коли він вирішив оформити право власності на зазначене домоволодіння, то провів з допомогою КП «ДМБТІ» його інвентаризацію, отримав новий технічний паспорт, замовив технічне обстеження самочинно збудованих та переобладнаних приміщень, яке підтвердило їх відповідність будівельним та архітектурним нормам і придатність до подальшої експлуатації /а.с. 26-48/. Згідно ч. З та ч. 5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки правовідносини в частині спадкування майна виникли до 2004 року, то в даному випадку застосування підлягають норми ЦК України в редакції 1963 року. Таким чином, аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є законними, обгрунтованими та такими, шо знайшли своє повне підтвердження в процесі судового розгляду справи. Судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають, оскільки, не зважаючи на розяснення ст. 88 ЦПК України, останнім не заявлялось вимог стосовно їх стягнення.

Outcome: approved