Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

17.11.2009 рокуПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 6640 гривень 16 копійок заборгованості по кредитному договору. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком у особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Чернігів» і [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] згідно Свідоцтва про шлюб) було укладено кредитний договір № 917133/07 про обслуговування та кредитування картокового рахунку, відповідно до п.2.1 якого відповідачу був наданий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 7000 гривень, що підтверджується випискою по руху коштів на архунку відповідача за листопад 2007 року березень 2008 року. Згідно п.3.4. кредитного договору за користування кредитом в межах кредитної лінії встановлюється процентна ставка у розмірі 21% річних. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту кредитної лінії сум кредиту та процентів за ним 07.11.2009 року. Відповідно до п.п. 5.3, 5.5 кредитного договору, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору. Станом на 17.11.2009 року загальна заборгованість по кредитному договору становить 6640 грн. 16 коп., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 5331,41 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 517,50 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом 91,25 грн.; штраф за невиконання прийнятих на себе зобовязань 700,00 грн. Відповідачу була направлена вимога про дострокову сплату заборгованості по кредиту від 15.04.2009 року, вимога була отримана, але виконана у встановлений термін не була. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала і до викладених в позовній заяві пояснень доповнила, що на даний час сума заборгованості не сплачена. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 917133/07 про обслуговування та кредитування картокового рахунку з лімітом 7000 гривень зі сплатою 21% річних в строк до 07.11.2009 року. (а.с.16-19) Станом на 17.11.2009 року загальна заборгованість по кредитному договору становить 6640 грн. 16 коп., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 5331,41 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 517,50 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом 91,25 грн.; штраф за невиконання прийнятих на себе зобовязань 700,00 грн. (а.с.27) Суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів, то на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1054 ЦК України позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, заборгованість стягнути з відповідача. Згідно ст. 217 ЦПК України , суд , який ухвалив рішення , може визначити порядок його виконання , надати відстрочку або розстрочку виконання , вжити заходів для забезпечення його виконання , про що зазначає в рішенні. Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п.8 « Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 встановлено , що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України , який має паспорт , може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон , зокрема , у випадках , якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов»язання до виконання зобов»язань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. Оскільки позивачем не надано до суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо тимчасової заборони виїзду за кордон України [PERSON], до повного виконання грошових зобов»язань ; не обґрунтовано необхідності застосування такого виду забезпечення позову , як тимчасової заборони виїзду за кордон , суд не вважає , що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду . Крім того, вирішуючи питання про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду до уваги потрібно брати інтереси не тільки позивача , а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. За таких обставин , суд вважає , що у задоволенні вимоги про тимчасову заборону виїзду за кордон [PERSON] необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: approved