Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що він, працюючи викладачем в Градизькій гімназії ім.О.І.Білаша, у 2008 навчальному році викладав "Музичне мистецтво" в 4-му класі, де навчалась дочка відповідачки. 27.12.2008 року [PERSON], будучи невдоволеною оцінкою своєї дочки за 1 семестр з предмета "Музичне мистецтво", під час проведення новорічних свят у Градизькій гімназії ім.О.І.Білаша, публічно вдалася до образливих висловів на його адресу. За даних обставин він письмово звернувся до директора гімназії, яка вжила заходів щодо досудового врегулювання конфлікту і 20.01.2009р. та 26.01.2009р. за своєю ініціативою провела співбесіду одночасно з позивачем та відповідачкою з метою примирення сторін. Однак це позитивних наслідків не дало і [PERSON] в черговий раз відмовилась публічно вибачитись за свої дії. Позивач [PERSON] находить, що публічні образи, до яких вдалася 27.12.2008р. відповідачка [PERSON] спричинили йому душевні страждання, які проявились у відчутті приниження, нервозності, а моментами - відчаю. Вважає, що наслідком триваючих страждань став душевний біль руйнівної для здоров'я сили з причини чого він (позивач) змушений був 27.01.2009 року звернутись в лікувальний заклад, хоча, незважаючи на це, стійкої стабілізації як душевного стану, так і фізичного здоров'я не наступило, а тому просить зобов'язати відповідачку [PERSON] принести йому публічне вибачення в колі осіб, в присутності яких вона принизила його честь і гідність, стягнути з неї на його користь в відшкодування моральної шкоди 1500 гривень та відшкодувати витрати на лікування у розмірі 38 гривень, визначити та стягнути на його користь сплачені витрати та витрати, що пов'язані з явкою до суду, в тому числі добові і компенсацію за втрачений заробіток. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав і просить їх задовільнити повністю. Дав суду пояснення за змістом аналогічним викладеному, додавши, що публічно образливі вислови з боку відповідачки на його (позивача) адресу були у вигляді брутальної лайки та ненормативної лексики і висловлені нею в його адресу у його відсутності (позаочі) в приміщенні шкільного класу, де після новорічного шкільного свята переодягалось декілька дітей та перебували вчителі школи, від яких йому (позивачу) і стало відомо про брутальність поведінки [PERSON] Відповідачка [PERSON]Г заявлені позовні вимоги не визнала повністю. Повідомила, що брутальною та ненормативною лексикою в адресу [PERSON] ні очно, ні позаочі ніколи не висловлювалась і ніколи його не ображала, однак заявляла йому претензії щодо заниження її дочці оцінок з предмета "Музичне мистецтво" - це при обставинах, коли дитина одночасно навчається і в Градизькій музичній школі. Також на святах під час виступу її дочки [PERSON] регулярно вимикає мікрофон, пояснюючи, що ніби-то той зламався. Вона ([PERSON]) намагалася захистити свою дочку і тому вказувала позивачу, може і емоційно, на недоліки в його роботі, однак такий захист матір"ю своєї дитини позивач [PERSON] сприймав як особисту для нього образу, в той час як сам [PERSON] виставляє дитині якісь незрозумілі оцінки, іронізує з міміки на обличчі її дочки, не дивлячись на те, що остання переболіла малою хореєю і це є наслідками її хвороби. Також допроситись для огляду журнал оцінок як у [PERSON] так і у керівництва майже неможливо. Допитані в судовому засіданні свідки: -педагоги школи [PERSON], [PERSON],[PERSON] підтвердили, що 27.12.2008р, після закінчення шкільного новорічного музичного ранку відповідачка [PERSON] в їх присутності та в присутності декількох дітей в класній кімнаті, у відсутності позивача [PERSON], емоційно виказувала незадоволення методикою викладання останнім предмету "Музичне мистецтво", висловлювалась позаочі нецензурними словами щодо [PERSON] та говорила, що останній не має права викладати предмет; -свідки [PERSON], Латуненко 1В повідомили суду, що їх діти навчаються в одному класі з дочкою відповідачки. До навчального 2009-2010 року у них викладав предмет "Музичне мистецтво" позивач [PERSON], який занадто прискіпливо ставився до учнів і їх (свідків) діти не бажали з цієї причини відвідувати його заняття, бо боялися вчителя: був випадок коли [PERSON] викинув з класу двох хлопчиків; -свідки: [PERSON] (директор гімназії) та [PERSON] (заступник директора з навчально-виховної роботи) дали виключно позитивну характеристику позивачу [PERSON], зазначивши, що він має заохочення в роботі, стягнення у нього відсутні, щодо викладання свого предмету застосовує творчий новаторський підхід, але методика викладання не суперечить діючому законодавству. Офіційних скарг з боку батьків щодо [PERSON] не надходило. Суд дослідив також: -характеристику з місця роботи на [PERSON], який характеризується виключно позитивно; -характеристику на [PERSON], яка за місцем роботи характеризується позитивно, але працюючи вихователем в дитячому садочку інколи не дотримується педагогічної етики, атестаційний лист та грамоту. Заслухавши сторін, свідків, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини по справі, суд дав належну оцінку доказам і надійшов до слідуючого. Відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істиності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Як встановлено в судовому засіданні відгуки відповідачки [PERSON] щодо прискіпливості та необ"єктивності педагога [PERSON] та його неадекватність щодо її дочки є її особистим оціночним судженням і вираженням особистої думки відповідачки, а тому такі судження та відгуки не є порушенням честі та гідності [PERSON] Істиності фактів відносно кожної (на протязі навчального року) щоденної ситуації, яка виникала між ученицею та викладачем неможливо відновити і перевірити. Щодо форми викладання таких суджень, які супроводжувались нецензурною лайкою та образливими словами на адресу [PERSON] А в його відсутності (позаочі), то в судовому засіданні дані обставини знайшли своє підтвердження у свідченнях [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак така лайка з боку [PERSON] хоча і порушує громадський порядок та вчинена в громадському місці, в присутності громадян і є образливою як для оточуючих так і для самої особи позивача - не є поширенням недостовірної інформації і відповідальність за такі правопорушення не регламентується нормами Цивільного кодексу України та Законами України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", "Про інформацію". "Про телебачення і радіомовлення", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", а тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення за дрібне хуліганство, однак ніхто з педагогів гімназії (в т.ч. позивач і директор) не звернулись до правоохоронних органів про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ст.173 Кп.АП України, хоча таку можливість мали і в цьому їм ніхто не перешкоджав. Також суд не вправі зобов'язати відповідач:-:;, вибачитись перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі за поширення недостовірної інформації, не передбачена у ст.ст. 16,277 ЦК. При таких обставинах суд находить в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed