Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визначення порядку користування жилим приміщенням та виселення, зазначаючи, що йому та його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.12.1994 року в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира в цілому складається з двох жилих кімнат, загальною площею 40,9 кв.м. Позивач зазначив, що він та його матір [PERSON] зареєстровані в даній квартирі, особистий рахунок відкритий на ім'я [PERSON], але вона за зазначеною адресою не мешкає. В даній квартирі без згоди та дозволу позивача мешкає відповідач [PERSON], який чине перешкоди позивачу в користуванні належній йому власності. Позивач неодноразово звертався до відповідачів із проханням не чинити йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням, але відповідачі відмовляють йому, чинять перешкоди шляхом зміни замків та недопущення до квартири. Відповідач [PERSON] посилається на те, що він проживає за зазначеною адресою за згодою відповідача [PERSON] Позивач вказав, що відповідач [PERSON] вже тривалий час за вказаною адресою не мешкає, він сам несе витрати по сплаті за комунальні послуги за вказану квартиру. Позивач зазначив, що він неодноразово звертався до органів внутрішніх справ з відповідною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю, однак йому було відмовлено, та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач вважає, що своїм незаконним проживанням в належній йому частки квартири відповідач [PERSON] порушує його право користуватися, розпоряджатися та володіти належної йому нерухомим майном. Позивач просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належної йому власністю шляхом виселення відповідача [PERSON] із квартири [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належної йому частки спірної квартири, та визначити порядок користування житловим приміщенням, надавши йому в користування житлову кімнату, площею 17,2 кв.м., залишивши в користуванні [PERSON] житлов\\ кімнату площею 9,5 кв.м, кухню, коридор, ванну кімнату та туалет залишити в загальному, користуванні. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на зазначені у позові обставини, та просить суд постановити заочне рішення у зв'язку з відсутністю відповідачів. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з 04.11.2005 року він проживає в Україні, у нього є дружина та малолітня дитина, та він вимушений мешкати разом із своєю бабусею за адресою м. Одеса, пров. Офіцерський, 12 в належній їй квартирі, площею 23 кв.м., так як його матір - відповідач по справі [PERSON] відмовляється пустити його до квартири, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.12.1994 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва квартира [ADDRESS] належить йому та його матері в рівних частках. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, сповіщались належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі. До матеріалів справи залучена заява від відповідача [PERSON]. який зареєстрований за адресою [ADDRESS] із проханням слухати справу за його відсутністю. До матеріалів справи залучений акт від 22 січня 2009 року про те, що відповідач [PERSON] належним чином сповіщена про час та місце слухання справи в телефонному режимі, але в судове засідання являтися відмовляється. Суд вважає, що надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи > відсутності відповідачів. Суд вислухав позивача та свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.12.1994 рок> [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на правах спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, жилою площею - 26,7 кв.м., загальною площею - 40,9 кв.м. Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» під № 96пр стр. 202 реєстр 3085 від 6 лютого 1995 року. Відповідно до довідки ГУ МВС України в Одеській області [PERSON], [INFO] має законні підстави та йому гарантовано набуття громадянства України відповідно ст. 8 п. 1 ЗУ «Про громадянство України». Згідно відповіді на заяву [PERSON] у зв'язку з незаконним проживанням [PERSON] Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було відмовлено у порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КК України. Згідно довідки дільниці № З КП «ЖКС Вузівський» від 06.07.2009 року в квартир; [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачем було доведено суду що відповідач [PERSON] незаконно володіє та користується майном, тобто він користується зазначеною квартирою в цілому без відповідальної правової підстави, тобто безтитульний статус його володіння, також те, що позивач підтвердив своє право власності на квартиру та наявність майна у незаконному володінні відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач має у своєму володінні зазначено майно, але протиправна поведінка відповідачів перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження нею. Суд доходить до висновку, що дії відповідачів об'єктивно порушують правг позивача та з'являються протиправними. Згідно наданим копіям квитанцій по оплаті за комунальні послуги [PERSON] сплачує за наданні послуги водокористування, електроенергію та інші оплати. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном (у цьому випадку названою квартирою) за своїм розсудом. Судом встановлено факт протиправності дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] в користуванні майном, яке належить позивачу на підставі права власності, так як судом не встановлено договірних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON]. При цьому суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] ніяких самостійних прав на зазначену квартиру не має. Згідно вимог ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Суд враховує свідчення свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що «відповідач [PERSON] є її рідною донькою, закінчила медичний інститут, та працювала лікарем. Однак понад 20 років тому відповідач [PERSON] захворіла на шизофренію, знаходилася на лікуванні у спеціальному лікарняному заході 4 рази, в 48 років [PERSON] залишила працю, та всі роки знаходиться під наглядом психіатрів. 2 роки тому [PERSON] була оформлена до лікарні для оформлення їй інвалідності та призначення пенсії, але вона самостійно залишила лікарню та в наступний час не визнана недієздатною по морально-етичним обставинам. [PERSON] веде антісоціальний образ життя - займається попрошайнічеством, ніде постійно не мешкає, веде себе неадекватно, від госпіталізації категорично відмовляється, за [PERSON] потрібен постійний догляд у зв'язку з її психічним захворюванням». У зв'язку с наведеним, суд вважає, що вимоги позивача є правомірними і підлягають судовому захисту.

Outcome: approved