Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов»язання вчинити дію, а саме посвідчити договір купівлі - продажу житлового будинку, що знаходиться в с. Грабове, Кодимського району, Одеської області по вулиці Леніна,20. При цьому він посилається на те, що 18 лютого 2010 року звернувся до приватного нотаріуса Кодимського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з проханням посвідчити зазначений договір. Однак нотаріус відмовила в оформленні договору купівлі-продажу посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій розташований будинок не має кадастрового номеру. Вважає, що відмова в посвідченні договір купівлі-продажу є порушенням його конституційних прав. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Згідно витягу з реєстру прав власника на нерухоме майно від 18 лютого 2010 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами №20 по вулиці Леніна, с. Грабове, Кодимського району, Одеської області. Згідно листа від 23 лютого 2010 року приватного нотаріуса Кодимського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] відмовлено в оформленні договору купівлі-продажу належного йому будинку по вулиці Леніна,20 в с. Грабове, Кодимського району , Одеської області у зв»язку з відсутністю кадастрового номера земельної ділянки на якій розташований житловий будинок. Дослідивши вимоги позивача та заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. В судовому засіданні, на підставі досліджених матеріалів та заяв сторін встановлено, що [PERSON] має у приватній власності житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований у с. Грабове, Кодимського району, Одеської області по вулиці Леніна,20. Зазначене помешкання займає земельну ділянку площею 0,20 га. Земельна ділянка позивачем не приватизована. Статтею 61 ЦК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зазначені вище обставини визнані сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно частини 2 статті 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв»язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об»єкти (крім багатоквартирних будинків). Аналізуючи зазначені норми законів, суд прийшов до такого висновку. Земельна ділянка, на які розміщені об»єкти нерухомості повинна перебувати у власності відчужувача цих об»єктів і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобов»язаний отримувати її кадастровий номер. Тобто, позивач повинен бути власником земельної ділянки на якій розміщене його помешкання. [PERSON], власником земельної ділянки, на якій розташований будинок не є, а тому, на думку суду, і не повинен вживати заходів до отримання кадастрового номеру. Отже, суд констатує, що відмова приватного нотаріуса в оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку №20 по вулиці Леніна в с. Грабове, Кодимського району, Одеської області є незаконною. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 61 ЦК України, ст.120 ч.1 ЗК України,

Outcome: approved