Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

19.10.2009р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач під час попереднього та судових засідань та в наданій суду заяві від 24.02.2010р. посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 23.11.1991р. в відділі РАГС виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 28.04.1993р. народження, доньок Аріну, 05.08.1998р. народження та Юлію, 19.07.2008р. народження . Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з 05.02.2009р., коли позивач пішов жити на зйомну квартиру. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дітей та втрата почуття любові та поваги, через що виникали постійні конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. З грудня 2008р. у позивача зявилась інша жінка, яка на даний час знаходиться на 27 тижні вагітності та з якою він з лютого 2009р. знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, проте наявність іншої жінки не була причиною припинення шлюбних відносин з позивачкою. Строк на примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності. Відповідачка в судове засідання 24.02.2010р. не зявилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, про причини неявки суд не сповістила ( а.с. № 35). Під час судового засідання 16.12.2009р. відповідачка та її представник заперечували проти розірвання шлюбу з тих підстав, що у сторін незясоване питання матеріального утримання дітей, а також не вирішено питання про розподіл спільного майна подружжя, проте не заперечували, що шлюбні відносини з позивачем припинилися з 05.02.2009р., а також не заперечували проти того, що позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Просили надати строк на примирення. З огляду на те, що відповідачка виразила своє ставлення до позову, просила надати строк на примирення, що й було враховано в судовому засіданні 16.12.2009р. та надано 2 місяці на примирення, проте після спливу цього строку в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою належним чином про дату та час слухання справи, суд вважає за можливе винести рішення по справі на загальних підставах, встановлених ЦПК України за відсутністю відповідачки. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд, встановив, що сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з 05.02.2009р. Судом також встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння через морально-психологічну несумісність характерів подружжя, втрату почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Крім того, наявність у позивача іншої жінки (яка на 23.02.2010р. знаходиться на 27 тижні вагітності) негативно вплинула на подружні стосунки між сторонами та унеможливила примирення між ними, хоча й ухвалою суду від 16.12.2009р. сторонам надавався двомісячний строк на примирення. Судом також прийнято до уваги заперечення відповідачки щодо незгоди на розірвання шлюбу з тих підстав, що у сторін незясоване питання матеріального утримання дітей, а також не вирішено питання про розподіл спільного майна подружжя. Проте суд оцінює ці заперечення критично, оскільки дані відносини не повязані з розірванням шлюбу та відповідачка не позбавлена права звернутися до суду з позовами про стягнення аліментів та розподіл спільного майна подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені близько року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка за наданий судом двомісячний строк на примирення не вчиняла будь-яких дій щодо примирення (про що свідчить небажання позивача відмовлятися від позову), в суді 16.12.2009р. підтвердила, що сторони з 05.02.2009р. припинили шлюбні стосунки, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved