Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про виселення без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи це тим, що вона являється власником частини житлового будинку по вул.. Горинська,75 в м. Ізяслав, коли одружився її син [PERSON], то він із сім»єю почав проживати у цій же частині будинку, у тій його частині, яка була визначена ними спільно, зробили там ремонт та добудови. Крім того позивач зазначила, що на даний час [PERSON] із [PERSON] розлучились і спільно не проживають. Син на даний час проживає окремо, а [PERSON] з дітьми - [PERSON] та [PERSON] залишились проживати в більшій частині житлового будинку, при цьому не приймають ніякої участі в утриманні житлового будинку та у витратах по оплаті за послуги, які надаються відповідними організаціями. Позивач вказує, що договору найму із відповідачами вона не укладала та не укладала договору про безоплатне користування частиною житлового будинку, якою користуються відповідачі. Дане житлове приміщення їй необхідне для проживання її сина [PERSON] За зустрічним позовом позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду про встановлення порядку користування житловим приміщенням у будинку. В обґрунтування позову зазначають, що 02.05.1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] Позивачі вказують, що з часу реєстрації шлюбу, [PERSON] разом із [PERSON] та дітьми проживали в житловому будинку по вул.. Горинська,75 в м. Ізяслав, який належить матері чоловіка. Шлюб між нею та [PERSON] було розірвано в 2009 році. [PERSON] вказує, що за період проживання, нею та [PERSON] було зроблено поліпшення житлових умов в даному будинку, зроблені прибудови, сторонами було визначено порядок користування житловим будинком, тому вона вважає, що має право на частину житлового будинку. Під час розгляду справи позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, просила суд виселити із житлового будинку №75 по вул.. Горинська в м. Ізяслав без надання іншого житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку та має право користуватись усіма кімнатами в будинку. Просила стягнути із [PERSON] судові витрати. Від позовних вимог щодо [PERSON] відмовилась, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала. Відповідачі [PERSON] .В., [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що в даному будинку проживали разом із [PERSON], поліпшували житлові умови, робили поточні ремонти та прибудови. Не приймають ніякої участі в утриманні житлового будинку та у витратах по оплаті за послуги, які надаються відповідними організаціями тому, що за домовленістю із [PERSON] всі витрати ніс він. Просили суд встановити порядок користування житловим будинком в м. Ізяслав по вул.. Горинська,75, виділивши їм для проживання житлову кімнату 2-5 площею 11.3 кв.м., житлову кімнату 2-1, площею 9,2 кв.м., кухню 2-2- площею 8,8 кв.м., туалет та ванну кімнату, коридор згідно із планом на житловий будинок. Представник служби у справах дітей Ізяславської райдержадміністрації, як третьої особи на стороні відповідача за зустрічним позовом без самостійних вимог Гайшун [PERSON] під час розгляду справи повідомила про те, що оскільки [PERSON]Є є неповнолітньою, вона має право користуватись житлом до досягнення нею повноліття і не може бути виселена із займаного нею житлового приміщення, оскільки зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень є неприпустимим. З»ясувавши позиції сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім»ї їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї, на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно із ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України кожен громадянин має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно правовстановлюючих документів [PERSON] являється власником ? частини житлового будинку № 75 по вул.. Горинська в м. Ізяслав, Хмельницької області. 02 травня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, [PERSON] та [PERSON]Є . є їх рідними дітьми, що підтверджується поясненнями сторін. Фактично з 1987 року [PERSON] стала прожвати з чоловіком в будинку його матері по вул.. Горинська,75 в м. Ізяслав, відповідно і була зареєстрована за даною адресою з 23.12.2005 року. Син [PERSON], [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] також проживають за вище вказаною адресою. З часу спільного проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в одному житловому будинку, між ними було погоджено порядок користування житловим будинком, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] користувались: кімнатою 2-5 (нумерація кімнат згідно поетажного плану житлового будинку по інвентарній справі), кімнатою 2-1, кухнею 2-2, коридором 2-4, ванною та туалетом 2-3 та верандою; [PERSON]: житловою кімнатою 2-6, кімнатою 2-7, кімнатою 2-8 та верандою 2-9. Даними частинами будинку сторони користуються і на даний час, що підтверджується їх поясненнями. Як вбачається із пояснень сторін, за час спільного проживання ними спільно було проведено поліпшення житлових умов щодо газифікації будинку, водозабезпечення, проведено переобладнання веранди в кухню та добудовано веранду, ванну кімнату, туалет. В судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] являються колишнім подружжям, що підтверджується копією рішення Ізяславського районного суду про розірвання шлюбу від 02.03.2009 року та проживають окремо, тому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в тій частині будинку, якою вони користувались. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] була вселена в житловий будинок за згодою власника, проживає в даному будинку з 1987 року, зареєстрована за даною адресою, даний будинок був її постійним місцем проживання з 1987 року, сторони вели спільне господарство та проводили поліпшення житлових умов, з нею проживає неповнолітня дочка, що підтверджується поясненнями сторін. Враховуючи права власника щодо користування та розпорядження власністю та факт того, що сторонами за час спільного проживання обумовлювався певний порядок користування житловим будинком, суд знаходить, що [PERSON], [PERSON] та її неповнолітній дочці [PERSON] слід виділити для проживання житлову кімнату 2-5, площею 11.3 кв.м., кухню 2-2, площею 8,8 кв.м., туалет та ванну кімнату, площею 2.2 кв.м., коридор 2-4 , площею 2-4 кв.м. та веранду 1, площею 7.5 кв.м., в іншій частині житлові приміщення : житлову кімнату 2-6,площею 15,2 кв.м., коридор 2-7, площею 3,9 кв.м., кімнату 2-8, площею 3,6 кв.м. та веранду 2-9, площею 6,4 кв.м. залишити в користуванні [PERSON], житлову кімнату 2-1, площею 9,2 кв.м. залишити в спільному користуванні. Позовні вимоги [PERSON] в частині виселення [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 116 ЖК України задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду належних доказів щодо систематичного порушення правил співжиття, які роблять неможливим для неї проживання із відповідачами в одному будинку, крім того зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів неповнолітньої [PERSON] відповідно до Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» є неприпустимим.

Outcome: partial