Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 21 січня 2009 року, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 8. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, але не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, а тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але подала заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення в повному обсязі на підставі наступного. Відповідно до ст. 121 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 122 СК України дитина; яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що згідно наданих доказів: копії свідоцтва про розірвання шлюбу, копії свідоцтва про народження дитини, сторони є батьками [PERSON]. Відповідач працездатний, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, оскільки є потреба у використанні коштів на своє утримання. З врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, на думку суду, позивачкою вірно визначено розмір аліментів на утримання дитини, який повинен становити 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved