Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

04.03.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Миколаївської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що знаходяться по вул. Осіпенко, 7 в м. Первомайську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 15 червня 2003року. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що 15 червня 2003року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Осіпенко, 7 в м. Первомайську Миколаївської області, який належав останній на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою [PERSON] держнотконторою від 07.03.1969р., реєстр № 1087. Заповіт бабусею, [PERSON], складений не був. Інших спадкоємців, які бажають отримати спадщину після смерті [PERSON], яка померла 15 червня 2003року, - не має. Вона (позивачка) у встановленому законом порядку звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про своє бажання отримати спадщину. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в держнотконторі вона не має можливості, так як відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на збудовані обєкти, а саме: самовільно збудовані споруди - веранду-добудову під літерою «а»; терасу під літерою «аІ»; сарай під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; сарай під літерою «Д»; навіс під літерою «Є»; вбиральню під літерою «У», які розпочинала будівництвом її бабуся без дозволу відповідних органів. Комісією управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради 18.01.2010 року складений акт обстеження житлового будинку та господарських будівель і встановлено, що всі самочинно збудовані споруди, які значаться в матеріалах [PERSON] МБТІ, відповідають будівельним нормам. Позивачка вказує, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала та була зареєстрована разом з бабусею [PERSON] і вступила у володіння зазначеним спадковим майном, а тому вважає, що на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, то вважає, що є достатньо підстав для визнання за нею права власності на житловий будинок та самочинні споруди, що знаходяться по вул. Осіпенко, 7 в м. Первомайську Миколаївської області, в звязку з чим вона звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнили свої позовні вимоги та просили визнати за позивачкою право власності на житловий будинок під літерою «А-ж» з господарськими спорудами і самочинними будівлями: веранда-добудова під літерою «а»; тераса під літерою «аІ»; сарай під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; сарай під літерою «Д»; навіс під літерою «Є»; вбиральня під літерою «У», що знаходяться по вул. Осіпенко, 7 в м. Первомайську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 15 червня 2003року. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на нього може бути визнано за рішенням суду, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позицію позивачки [PERSON], її представника, представника відповідача, роз?яснивши наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки представник відповідача визнав позов позивача, і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, на підставі викладеного, в силу ст.ст. 376, 1268 ЦК України, суд находить, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved