Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-03 00:00:00

У серпні 2005 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на обов'язкову долю у спадщині після померлої [PERSON]. на 1/3 частину будинку [ADDRESS], 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за вказаною адресою та 1/3 частину банківських вкладів; провести поділ житлового будинку, виділивши їй в натурі 1/3 його частину та визначити порядок користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що після смерті матері - [PERSON]., їй стало відомо про заповіт, згідно якого право власності на все майно померлої переходило до [PERSON]. - рідного брата позивачки. На момент відкриття спадщини [PERSON]. була пенсіонером за віком та мала право на обов'язкову долю у спадковому майні згідно ст. 535 ЦК Української РСР. Звернувшись до Другої київського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, тому звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Під час розгляду справи [PERSON]. неодноразово змінювала позовні вимоги та на час винесення рішення просила суд визнати за нею право власності на обов'язкову долю у спадщині після померлої [PERSON]. на 1/3 частину будинку [ADDRESS] та право власності у порядку спадкування на Ѕ частину вкладів в установах Державного ощадного банку України на ощадних книжках [PERSON]. у Голосіївському відділенні 5398, філія 0442 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], компенсаційні рахунки [NUMBER], [NUMBER] та у Печерському відділенні 3715 філії 0237 на рахунках [NUMBER], [NUMBER]. Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позов та просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог. У жовтні 2007 року з позовом до суду звернувся [PERSON]., який просив усунути [PERSON]. від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині після померлої [PERSON]. Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилався на ст. 1224 ЦК України, якою встановлено підстави усунення особи від права на спадкування. Ухвалою суду від зазначений позов було об'єднано в одне провадження зі справою за позовом [PERSON]. Під час судового розгляду справи [PERSON]. заперечував проти задоволення позову [PERSON]. та вказував, що остання ухилялася від надання допомоги матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебувала у безпорадному стані. Всі турботи про померлу було покладено на нього та його родину. Проте, в подальшому [PERSON]. не з'являвся у судові засідання, тому ухвалою суду від 04.12.2008 справу за його позовом до [PERSON]. про усунення від права спадкування залишено без розгляду. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов [PERSON]. задовольнити частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. - мати [PERSON]. та [PERSON]., померла [INFO]. Згідно заповіту, складеного [PERSON]. 05.08.1995, право власності на будинок [ADDRESS] переходить до її сина - [PERSON]. Іншу частину спадкового майна померлої, на яку претендує позивачка, складають вклади в установах Державного ощадного банку України на ощадних книжках у Голосіївському відділенні 5398, філія 0442 на рахунках [NUMBER], [NUMBER], компенсаційні рахунки [NUMBER], [NUMBER] та у Печерському відділенні 3715 філії 0237 на рахунках [NUMBER], [NUMBER]. Щодо вказаних вкладів [PERSON]. жодних розпоряджень на випадок смерті не залишала. Оскільки право [PERSON]. на отримання обов'язкової частки у спадковому майні виникло у [INFO] - після смерті [PERSON]., то при розгляді даної справи суд вважає необхідним керуватися нормами Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на момент виникнення такого права. Судом також встановлено, що [PERSON]., [INFO], на час смерті матері - [PERSON]. ( [INFO]), була пенсіонером за віком. У відповідності до ст. 535 ЦК Української РСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 449 від [INFO], спадкоємцями [PERSON]. були [PERSON]. та [PERSON]. За таких обставин, у разі спадкування за законом [PERSON]. мала б право на спадкування половини домоволодіння по [ADDRESS]. Дві третини від половини будинку становлять одну третину. Таким чином, суд встановив, що позивачка має право на обов'язкову частку у спадковому майні [PERSON]. та визначив, що її розмір становить 1/3 будинку [ADDRESS]. Заповітом [PERSON]. було охоплено лише частину спадкового майна - будинок [ADDRESS], тому право на спадкування вкладів в установах Державного ощадного банку України суд визначає в порядку спадкування за законом. За правилом, встановленим ч. 2 ст. 564 ЦК Української РСР у разі, якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку, то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах. У відповідності до ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON]. та [PERSON]. - єдині спадкоємці першої черги після померлої [PERSON]., тому, відповідно до закону, кожен з них має право на Ѕ частку вкладів на банківських рахунках, відкритих на ім'я [PERSON]. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON]. щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частину жилого будинку [ADDRESS]та право власності на Ѕ частки вкладів [PERSON]. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про визнання недійсним заповіту [PERSON]. на ім'я [PERSON]. в частині 1/3 частки спадкового майна з наступних підстав. Суд, дослідивши заповіт [PERSON]. від 05.08.1995, посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, встановив, що його складено у відповідності до вигою розділу VII «Спадкове право» ЦК Української РСР. Зі змісту ст. 535 ЦК Української РСР вбачається, що встановлене коло осіб має право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту, тобто передача спадкоємцю, який не був зазначений у заповіті, обов'язкової частки не має наслідком визнання заповіту недійсним. Інших підстав для скасування заповіту [PERSON]. судом не виявлено. За таких обставин, позовну вимогу [PERSON]. щодо визнання заповіту на ім'я [PERSON]. недійсним суд вважає необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: partial