Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

06 лютого 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання квартири спільним сумісним майном та про визнання права власності на ? частину квартири. У своїй позовній заяві позивачка указала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2000 року, мешкали з відповідачем однією сімєю в квартирі, яку орендували, а потім переїхали в квартиру її матері за адресою: 5-й мікрорайон Зарічний, б.2 кв.23. На той час вона працювала буфетником у ВАТ Суха Балка і отримувала заробітну плату у сумі 260 грн. щомісяця. Відповідач працював у ВАТ ЦГЗК і отримував заробітну плату приблизно 400 грн. У них з відповідачем був спільний сімейний бюджет. В 2001 році вони знайшли через Агенцію нерухомості квартиру за адресою: 5-й мікрорайон Зарічний, 10 кв.24. У вартість квартири входила і заборгованість по квартирній платі, яку вони зобовязались з відповідачем погасити. Договір купівлі-продажу квартири був оформлений на відповідача, але він не заперечував, що квартира купувалась на їхні сумісні кошти і обіцяв їй разом з дітьми прописати в спірній квартирі. 20 червня 2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, а 25 грудня 2004 року у них народився син [PERSON]. З моменту купівлі квартири вона з відповідачем за сумісні кошти виплачували заборгованість по квартирній платі та іншим комунальним платежам, зробили косметичний ремонт квартири: переклеїли всі шпалери у кімнатах, пофарбували стелі, застелили балкон. На ремонт квартири витратили приблизно 1000 грн. Зазначила, що спірну квартиру вони з відповідачем придбали під час фактичних шлюбних відносин за сумісні кошти, тому вона є обєктом права спільної сумісної власності. 13 березня 2009 року позивачка подала додаткову позовну заяву, в якій указала, що 06 лютого 2009 року відповідач [PERSON] без її згоди продав спірну квартиру №24 будинку № 10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі своїй матері [PERSON], угода була посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Просила визнати договір купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі недійсним, а також визнати державну реєстрацію права власності на квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі за [PERSON] - недійсною. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і просила визнати квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі спільним сумісним з [PERSON] майном та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної квартири, оскільки відповідач [PERSON] без її відома та згоди продав спірну квартиру своїй матері [PERSON] з наміром вивести квартиру з розділу, просила визнати договір купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі, посвідчений 06 лютого 2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та державну реєстрацію права власності на квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі за [PERSON] недійсною - недійсними. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала указавши, що спірна квартира була придбана сторонами за сумісні кошти, після реєстрації шлюбу відповідач розпорядився квартирою на свій розсуд не проінформувавши про це позивачку, чим порушив її права. Відповідач [PERSON] та його представник кожний окремо позов не визнали і пояснили, що [PERSON] познайомився з позивачкою в 1999 році і стали зустрічатися, а з вересня 1999 року по лютий 2000 року позивачка разом зі своєю донькою від першого шлюбу мешкала з ним у орендованій квартирі, а потім вони переїхали в квартиру матері позивачки за адресою 5-й мікрорайон Зарічний, буд.2 кв.23. Вважає, що спочатку позивачка мешкала з ним в орендованій квартирі як квартирантка, а потім він проживав в квартирі матері позивачки як квартирант, оскільки у нього не було іншого житла. В квартирі матері позивачки вони з [PERSON] прожили 5-6 місяців, мешкали в окремих кімнатах, він не сплачував матері позивачки ні плату за оренду квартири, ні комунальні платежі. Протягом 2000 року він з позивачкою декілька разів їздив в гості до своєї матері. В 2001 році вирішив купити собі трикімнатну квартиру, для чого звернувся в Агенцію нерухомості, яке і займалося оформленням всіх документів по продажу спірної квартири. Спірну квартиру купив на кошти своєї бабусі, яка продала свій будинок. Гроші від продажу будинку, бабуся віддала його матері, а остання дала йому у борг на покупку квартири 1700 доларів США, які були передані йому 12 серпня 2001 року. Він написав розписку про отримання грошей від своєї матері у борг, завдаток за квартиру платила в Агенції нерухомості позивачка, але кошти на сплату завдатку в сумі 300 доларів США передав їй він, з тих грошей, які позичив у своєї бабусі. Спірну квартиру він купив 21 серпня 2001 року, в квартирі разом з позивачкою він зробив ремонт, а потім разом з [PERSON] та її дочкою поселилися в квартирі. Вважає, що [PERSON] не була його членом сімї, а проживала з ним як квартирантка, а 20 червня 2003 року вони зареєстрували з позивачкою шлюб і з того часу стали мешкати як члени сімї. 25 грудня 2004 року у них народився син [PERSON]. 06 лютого 2009 року він продав спірну квартиру через нотаріальну контору своїй матері [PERSON] за 42970 грн. і таким чином віддав борг матері у сумі 1700 доларів США, які позичив у 2001 році. Просить в позові позивачці відмовити, оскільки спірна квартира була куплена за кошти його бабусі, а у нього та позивачки грошей на покупку квартири не було. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Будучи допитана раніше в судовому засіданні позов [PERSON] до неї про визнання договору купівлі-продажу квартири та державну реєстрацію права власності на її імя недійсним не визнала. Пояснила, що її мати [PERSON] 26 грудня 2000 року продала в м. Апостолово будинок за 1700 доларів США, які потім віддала на зберігання їй. В 2001 році син вирішив купити собі квартиру, але у нього не було грошей. Її мати спочатку не бажала давати своєму онукові у борг гроші на покупку квартиру, але на її прохання погодилася з цим. В серпні 2001 року вона позичила своєму сину [PERSON] на покупку трикімнатної квартири 1700 доларів США. Її мати [PERSON] письмового доручення на право розпоряджатися грошима не давала. Вона не памятає, чи приїздив син до одруження до неї в м. Зеленодольськ з позивачкою, їй не було відомо з ким він зустрічався. 06 лютого 2009 року її син [PERSON] повернув їй борг шляхом продажу спірної квартири. Гроші за продану квартиру вона сину не віддавала, написала розписку, датовану 06 лютого 2009 року про те, що ніяких претензій до сина не має, але текст розписки готувався коли розглядався позов [PERSON] про визнання угоди недійсною. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання, призначене на 03 березня 2010 року не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Будучи допитаний раніше в судовому засіданні позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності за [PERSON] недійсними не визнав. Пояснив, що 21 серпня 2001 року посвідчив договір купівлі-продажу спірної квартири, порушень при його укладанні він не допустив. 06 лютого 2009 році він посвідчив на прохання відповідачів договір купівлі-продажу спірної квартири. Квартира була куплена відповідачем [PERSON] до реєстрації шлюбу з позивачкою, сторони договору запевнили його, що квартира в судовому спорі не перебуває. Відповідачами на його імя була надана заява, в якій вони засвідчили, що продавець [PERSON] на момент придбання квартири в юридичному шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебував. Він пропонував відповідачам заради економії коштів в оформленні угоди укласти договір дарування квартири, але вони наполягали, щоб був укладений саме договір купівлі-продажу квартири, при цьому заявили, що гроші покупцем передані продавцю до підписання договору. Вважає, що посвідчив угоду, яка відповідає всім вимогам закону і просив в позові відмовити . Представник третьої особи Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, у наданій заяві просить розглянути справу за його відсутності. Заслухавши сторони, третю особу, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] кожна окремо пояснили, що знають позивачку [PERSON] і відповідача [PERSON] як подружню пару, які в 2000-2001 роках мешкали в квартирі №23 буд. №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний, де проживала мати позивачки [PERSON]. Їм відомо, що сторони проживали однією сімєю, жили в одній кімнаті, разом ходили в магазин за покупками. Мати позивачки [PERSON] часто розповідала їм, що дуже задоволена своїм зятем - відповідачем по справі [PERSON] , який дуже добре відноситься до її дочки та дитини від першого шлюбу. Свідок [PERSON] указала на те, що зі слів [PERSON] їй відомо, що остання надала на покупку квартири 300 доларів США та на придбання меблів 450 грн. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає в будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному з 2000 року, а в 2001 році їй стало відомо, що квартиру №24 в цьому ж будинку купила подружня пара - [PERSON] та [PERSON], які спочатку робили в квартирі ремонт, а потім поселилися в ній. Вона бачила, що подружжя разом ходили за покупками, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала з [PERSON] та [PERSON] на одному підприємстві Арніка-Фарм, між ними склались дружні стосунки [PERSON] , і [PERSON] отримували в Арніка-Фармі заробітну плату. Їй відомо, що [PERSON] раніше перебувала у шлюбі з чоловіком з яким мешкала в гуртожитку ШПФ, потім познайомилася з [PERSON], і пішла від чоловіка, розірвавши шлюб. Крім того їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року проживали разом в орендованій квартирі, а потім переїхали мешкати в квартиру матері позивачки. Вона разом зі своїм чоловіком неодноразово відвідувала [PERSON] та [PERSON], запрошувалась їми на сімейні свята як в орендованій квартирі, так і в квартирі матері позивачки та в спірній квартирі. Весь цей час сторони поводилися як подружжя, вели спільне господарство та мали спільні кошти. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає позивачку з 1994 року, але до 2006 року не спілкувалась з нею, зустрівшись з позивачкою у 2006 році дізналася, що та вийшла заміж і що вони з чоловіком купили квартиру за спільні гроші, а 300 доларів США давала їм мати [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON] Дочка раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку. В 1999 році дочка познайомилася з відповідачем, залишила сімю і перейшла жити до відповідача в орендовану квартиру. Вона, яка мати дуже просила, щоб [PERSON] не руйнував сімю дочки і відступився від неї, але відповідач запевнив її, що дуже кохає [PERSON] і зробить її щасливою. Спочатку дочка з [PERSON] мешкали в орендованій квартирі, а в 2000 році перейшли жити до неї в двокімнатну квартиру №23 будинку №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі. Вона виділила дочці та відповідачу окрему кімнату, де вони мешкали. Жили вони однією сімєю, гроші за проживання та витрати за комунальні послуги, їй не сплачували, готовила їжу вона або дочка. Гроші за продукти витрачали всі як вона, так і дочка з відповідачем. Стверджує, що відповідач [PERSON] ніколи в її квартирі як квартирант не мешкав, а поселився він до неї в квартиру як співмешканець її дочки. Дочка і [PERSON] збирали гроші на покупку квартири, а як підібрали необхідний варіант, то всі документи для купівлі квартири оформляли через Агенцію нерухомості. Оскільки у них не хватало 300 доларів США для сплати завдатку продавцю квартири, вона надала дані кошти доньці, а також 450 грн. для покупки меблів. Їй відомо, що 100 доларів США [PERSON] займав у свого знайомого, цей борг за нього віддала його мати [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що працювала директором Агенції нерухомості . В 2001 році за дорученням клієнта дала обяву в газету про продаж квартири № 24 будинку № 10 на 5-му мікрорайоні Зарічний За цією обявою до неї звернулися [PERSON], її. мати та [PERSON]. Вони втрьох оглянули квартиру і вирішили зупинитись на цьому варіанті. На її думку квартиру купувала сімя [PERSON] та [PERSON] для проживання. Ціна квартири складала суму 1700 доларів США, потрібно було сплатити завдаток за квартиру у розмірі 300 доларів США, а також 450 грн. за залишені в квартирі меблі. У вартість квартири входила також заборгованість по квартирній платі та комунальним платежам. 13 серпня 2001 року до неї прийшла [PERSON] і сплатила завдаток в сумі 300 доларів США та 450 грн. за меблі. Оскільки [PERSON] та [PERSON] вирішили оформляти квартиру на чоловіка, то розписку про отримання завдатку вона оформила на імя [PERSON], але в цій розписці за нього розписалася [PERSON] При укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири був присутній [PERSON], він же і повністю розрахувався з покупцем. Дії [PERSON] та [PERSON] при покупці спірної квартири були погоджені і не було ніякого сумніву в тому, що квартира купується ними для спільного проживання. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає відповідача [PERSON] з 1993 року, деякий час він проживав у нього, а потім разом з [PERSON] вони орендували квартиру на 5-му мікрорайоні Зарічний. В 1999-2001 роках він зустрічався з [PERSON] та [PERSON], вони приходили до нього в гості. Йому стало відомо, що [PERSON] купив квартиру, але він при укладанні угоди не був присутнім і більше йому про це нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є рідним братом відповідача. Про те, що його брат зустрічається з [PERSON] йому стало відомо за декілька місяців до їх свадьби. У брата було багато жінок, з якими він зустрічався до 2003 року. Брат приїздив з різним жінками в гості до матері в м. Зеленодольск. Коли брат з [PERSON] приїхали до матері, то [PERSON] вже мав спірну квартиру, кошти на покупку якої надала бабуся, після продажу свого будинку за 1700 доларів США. Він був присутнім при передачі грошей братові. Бабуся давала брату гроші на покупку квартири з поверненням. 12 серпня 2001 року його брат приїхав в Зеленодольськ і йому було передано 300 доларів США, а останню суму йому передали безпосередньо за декілька днів до 21 серпня 2001 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в 1999 році познайомилася з відповідачем [PERSON], а в вересні 1999 року вступила з відповідачем у фактичні шлюбні відносини і переїхала з гуртожитку ШПФ разом з дочкою від першого шлюбу в квартиру, розташовану в будинку №45 на 5-му мікрорайоні Зарічному, яку орендували разом з [PERSON] В даній квартирі сторони прожили до лютого 2000 року, потім переїхали всі разом в квартиру №23 будинку №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний м. Кривого Рогу, де мешкає [PERSON] мати позивачки. Весь цей час сторони мешкали однією сімєю, мали спільний бюджет і вели спільне господарство, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та поясненнями самого відповідача [PERSON] який підтвердив, що мешкав з позивачкою за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мікрорайон Зарічний буд. 2 кв.№23, він не сплачував ні комунальні послуги, ні орендну плату Мол чановій Н.П. 21 серпня 2001 року за згодою сторін та за спільні кошти була придбана квартира №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі, яка була оформлена на імя відповідача [PERSON], що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], а також договором купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному, укладеним між [PERSON] за дорученням від [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON] [PERSON] до п.3 договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2001 року, продаж вчинено за 5000 грн. Після купівлі спірної квартири був зроблений косметичний ремонт, по закінченню якого сторони разом з дочкою позивачки від першого шлюбу поселилися в ній і стали мешкати однією сімєю, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON] та актом від 29.01.2009 року, в якому зазначено, що позивачка [PERSON] проживає в спірній квартирі з 2001 року по теперішній час з [PERSON] та дітьми. 20 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що був зроблений актовий запис №348. 25 грудня 2004 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу. [PERSON] виписки з трудової книжки [PERSON], вона 15.11.1999 року по 16.02.2000 року працювала продавцем буфету в приватному підприємстві Арніка-фарм , а з 3.10.2000 року по 24 вересня 2001 року буфетчиком Відкритого Акціонерного Товариства Суха Балка. У відповідності до довідки Управління Пенсійного Фонду України в тернавському районі м. Кривого Рогу від 31.08.09 року за період з 15 листопада 1999 року по 31 грудня 1999 року позивачка [PERSON] отримала заробітну плату в ПП «Арніка-фарм» в сумі 225 грн. [PERSON] довідки про доходи, виданої Відкритим Акціонерним Товариством «Суха Балка» № 8046 від 02.02.2009 року, позивачка працювала на підприємстві ВАТ Суха Балка буфетчицею і її дохід за період з 1 січня 2001 року по грудень 2001 року включно склав 2525,50 грн. У відповідності до виписки з трудової книжки [PERSON] він з 04.10.1999 року по 04.02.2001 року працював в приватному підприємстві «Арніка-фарм», а з 15.02.2001 року по 15 червня 2001 року на підприємстві Відкрите Акціонерне Товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; з 16.06.2001 року по 21 10. 2003 року в ДП «Альтамир. [PERSON] довідки про доходи, виданої ПП Арніка- фарм № 12 від 23.07.2009 року, відповідач [PERSON] за період з жовтня 1999 року по лютий 2001 року включно отримав заробітну плату в сумі 5670,20 грн.. У відповідності до довідки за № 2066 від 22.06.2009 року відповідач [PERSON] працював економістом цеху народних промислів з 15.02.2001 року по 15.06.2001 року і за цей період його заробітна плата склала 2646 грн. 88 коп. 06 лютого 2009 року, в день подачі позивачкою [PERSON] позову ,відповідач [PERSON] продав спірну квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі своїй матері [PERSON], яка є відповідачкою по справі. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру за 42970 грн. [PERSON] з Реєстру права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі, загальна площа якої складає 60,5 кв.м. житлова площа 38,5 кв.м. , загальна вартість нерухомого майна складає 42970 грн. При вирішенні спору суд не приймає до уваги пояснення відповідачів про те, що саме за кошти, отримані від [PERSON] відповідач [PERSON] купив 21 серпня 2001 року спірну квартиру, оскільки надані відповідачами розписки, різняться за часом та місцем їх складання. Так [PERSON] указувала на те, що саме перед судовим засіданням в приміщенні суду була виготовлена розписка, а з пояснень [PERSON] вбачається, що розписки складались в зазначені в розписках дати. Дані обставини викликають у суду сумніви з підстав складання вказаних розписок саме в час, зазначений в них. Більш того, в наданих до суду запереченнях від 20.05.2009 року [PERSON] ні на які розписки не посилався і тільки після зауваження представника позивачки про необхідність доведення обставин письмовими доказами, надав до суду уточнення до заперечення і вищезгадані розписки. Суд не може прийняти до уваги розписку від 12.08.2001 року, складену від імені [PERSON] про отримання 12 серпня 2001 року від своєї матері у борг 1700 доларів США на покупку квартири строком на 7 років, оскільки в своєму письмовому запереченні від 20.05.2009 року відповідач [PERSON] вказав, що по усній домовленості між ним та його матірю [PERSON] було досягнута угода про те, що він буде повертати гроші за квартиру частково по мірі можливості. Дійсність вищевказаної розписки спростовується також поясненнями свідка [PERSON], який пояснив в судому засіданні, що 12 серпня 2001 року відповідачу було передано тільки 300 доларів США, а останню суму йому передали перед самою угодою 21 серпня 2001 року. Крім того, суду не надано доказів того, що у [PERSON] були в наявності кошти, які б вона могла позичити своєму сину, ніяких письмових доказів того, що [PERSON] доручила своїй дочці [PERSON] розпорядитися своїми коштами, отриманими від продажу належного їй будинку,суду не надано. Також суд не має можливості прийняті до уваги посилання відповідачів на ту обставину, що саме 1700 доларів США були отримані [PERSON] від продажу свого домоволодіння, так як у договорі купівлі-продажу, укладеного між [PERSON]К.і [PERSON] від 26.12.2000 року про купівлю-продаж будинку № 19 по вул. Шкільній в м. Апостолово, здійснено за 1700 грн. та не бере до уваги розписку від 26.12.2000 року про отримання [PERSON] 1700 доларів США, оскільки ці докази мають противоречиві один одному відомості про вартість проданого будинку. Суд враховує, що між продажем [PERSON] 26.12.2000 року будинку і купівлею відповідачем [PERSON] спірної квартири 21 серпня 2001 року пройшло 8 місяців, тому нема підстав вважати, що саме отримані від продажу будинку кошти були надані у борг відповідачу для покупки спірної квартири. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON], який пояснював в суді про факт передачі від [PERSON] до [PERSON] у борг 1700 доларів США на покупку спірної квартири, отриманих матірю відповідача від продажу [PERSON] свого домоволодіння, оскільки він є близьким родичем відповідача [PERSON] його рідним братом, та відповідачки [PERSON] її рідним сином, і його пояснення суперечать нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу, укладеному між [PERSON] і [PERSON] від 26.12.2000 року. Суд приймає до уваги, що хоча згідно з розпискою від 13.08.2001 року вказано, що [PERSON] отримано від [PERSON] завдаток у сумі 300 доларів США та 450 грн. за меблі, але в судовому засіданні було встановлено, що завдаток і гроші за меблі сплатила саме позивачка [PERSON], що підтвердив сам відповідач [PERSON] та свідок [PERSON] При вирішенні спору суд керується ст.17 Закону України Про право власності від 07.02.91 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно якої майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Суд вважає, що квартира №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному була куплена сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] в період фактичних шлюбних відносин за кошти, отримані внаслідок їх спільної праці як членів сімї, тому є їхньою спільною сумісною власністю, за таких обставин позивачка має право власності на ? частину вищевказаної квартири. Відповідно до ст.370 Цивільного Кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] до ст.392 Цивільного Кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.369 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року - розпорядження майном, яке знаходиться в спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.203 та ст. 215 Цивільного Кодексу України - угода може бути визнана недійсною, якщо вона суперечить моральним устоям суспільства та актам цивільного законодавства. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного із них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК з дня, коли він дізнався, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна. Тому суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору слід враховувати початок перебігу строку позовної давності не з 2001 року Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати - за сплату судового збору в сумі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 30 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 378 гривень 70 копійок.

Outcome: approved