Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-11 00:00:00

18.09.2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив : зобов»язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди в користуванні квартирою № 84 по вул. Войкова, 49/2 в м. Чернігові ; вселити позивача в квартиру [ADDRESS] та зобов»язати відповідачку надати позивачу оригінал договору купівлі- продажу квартири від 20.12.1996 року. Позовні вимоги мотивовані тим , що 20.12.1996 року позивач згідно договору купівлі-продажу , укладеного з [PERSON] , купив квартиру [ADDRESS]. Разом з позивачем у квартирі були зареєстровані та проживали колишня дружина , [PERSON] та діти , Дмитро та [PERSON]. З 2004 року між позивачем та відповідачкою почали виникати конфлікти , відповідачкою було змінено замок від вхідних дверей , позивачу стали створювати перешкоди у користуванні житлом. З серпня 2005 року було розірвано шлюб з відповідачкою . Позивач зазначає , що він змушений проживати на дачі , оскільки немає іншого житла , а відповідачка створила перешкоди у користуванні житлом , яке йому належить. Крім того , відповідачка відмовляється добровільно віддати документи на квартиру , хоча наявність їх у відповідачки підтверджується тим, що вона надавала їх у судове засідання по іншій цивільній справі № 2-932/2008 року , що розглядалась у Новозаводському районному суді м. Чернігова. У зв»язку з відсутністю у позивача документів на квартиру , він позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на придбану за власні кошти квартиру. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав , посилаючись на обставини викладені в заяві. Додатково пояснив , що він є власником спірної квартири , після розлучення став проживати за іншою адресою. Відповідачка забрала документи на квартиру; поміняла у квартирі замок; у дверях що ведуть до під»їзду теж вставлено замок, тому позивач немає можливості зайти у квартиру. Нотаріус відмовила позивачу у видачі копії договору купівлі- продажу , рекомендувала звернутися до суду , тому не оскаржував відмову. На запитання представника відповідачки пояснив, що після розлучення добровільно залишив квартиру та став проживати за іншою адресою ; до правоохоронних органів з приводу створення відповідачкою та її матір»ю перешкод не звертався ; з відповідачкою не спілкується , а через сина передавав , щоб відповідачка дала позивачу ключі від дверей під»їзду та від квартири. До цього часу у нього немає ні ключів , ні документів на квартиру. Відповідачка, [PERSON] у судове засідання не з»явилась , хоча про час та місце розгляду справи належними чином повідомлена. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечив про задоволення позову. Пояснив, що позивач з 2005 року добровільно покинув квартиру , де проживає його колишня дружина. Не звертався до відповідачки , з проханням дати ключа до квартири , не звертався до нотаріальної контори з метою отримання дублікату договору купівлі- продажу квартири. Крім того , згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28.12.2009 року , договір купівлі- продажу квартири визнаний недійсним в частині покупця. На даний час позивачу та відповідачці належить по 1/6 частині спірної квартири. Заслухавши пояснення позивача , представника відповідачки , дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено , що [PERSON] згідно договору купівлі- продажу від 20.12.1996 року , посвідченого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером -29401 , купив у громадян [PERSON] та [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] ( а.с. 6). Згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28.12.2009 року , за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] ( а.с. 42-44 ) . Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки( квартири) , що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком ( квартирою) , крім випадків, установлених законодавством. Беручи до уваги, що позивач у встановленому законодавством порядку не був позбавлений права користування спірною квартирою, а отже має такі ж права і обовязки щодо спірного житла як відповідачка у даній справі, що передбачено ст. 9 Житлового кодексу України, зокрема, право на користування вказаним житлом. Враховуючи ті обставини , що позивач з 2005 року добровільно покинув квартиру [ADDRESS] та вирішив проживати за іншим місцем проживання ; не звертався до відповідачки з проханням надати ключі від квартири ; з 1985 року по день розгляду справи у суді не приходив у квартиру з метою вселення , про що особисто повідомив у суді ; судом не встановлено , що відповідачка чинить перешкоди в користуванні квартирою позивачем та не дає можливості вселитись у квартиру, тому суд вважає , що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed