Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №16503 від 29 серпня 1996 року, згідно якого був зареєстрований правочин по купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або причина неявки відповідача буде визнана неповажною, суд розглядає справу на підставі даних які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з викладеним суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу без участі відповідачів, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 29 серпня 1996 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №16503, згідно з яким позивач придбав квартиру загальною площею 34, 20 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований 29 серпня 1996 року на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний номер №16503 та був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 9.09.1996 року. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено в судовому засіданні, позивач мав намір здійснити правочин щодо належної йому квартири [ADDRESS], втім нотаріус відмовив йому в оформленні правочину, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної квартири не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи, договір №16503 купівлі-продажу нерухомого манні від 29.08.1996 року був укладений в простій письмовій формі. Відповідно до ст. 227 ЦК 1963 року, який діяв на момент укладення договору купів.-.- продажу квартири, нотаріальне посвідчення правочину вимагалось лише щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, а не квартири. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved