Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Луганської області про поновлення строку позовної давності для звернення з позовом до суду, встановлення фактів які мають юридичне значення, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є спадкоємцем домоволодіння № 21 по вул. Карла Маркса в м. Старобільськ Луганської області. Раніше це домоволодіння значилося за № 15, про що зазначено в особливих відмітках довідки [PERSON] районного БТІ від 22.12.2009 року за № 132. Вищевказане домоволодіння зареєстроване за його бабусею [PERSON], його тіткою [PERSON] і його батьком [PERSON] у рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності та довідкою [PERSON] РБТІ. Його бабуся [PERSON] померла 14.01.1948 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини домоволодіння № 21 по вул. Карла Маркса в м. Старобільськ Луганської області. Спадкоємцями після її смерті є її діти [PERSON] і [PERSON]. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер ще у 1933 році, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося внаслідок давності часів. Народилася вона в м. Старобільськ у 1911 році. Підтвердженням дати народження і факту проживання у домоволодінні свідчить домова книга, де є записи про дату народження [PERSON] 20.09.1911 року яка у 1937 році переїхала з вул. Гаршина №34 на вул. К.Маркса 21 м. Старобільськ. В свідоцтві про народження його батька [PERSON] в графі мати зазначена «Павленко Олена Адриановна» замість «Павленко Олена Африканівна». Виправити помилку на теперішній час не виявляється можливим, оскільки актові записи про народження за той період не збереглися. Те що [PERSON] є матірю [PERSON] і [PERSON] можуть підтвердити свідки. Спадкоємцями 1/3 частини домоволодіння після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] і [PERSON] у рівних частках, тобто право власності вони набули на 1/3 частку, внаслідок чого у їх власності утворилося по 1/2 частині вищевказаного домоволодіння. У 1986 році померла його тітка [PERSON], яка володіла 1/3 частиною домоволодіння № 21 по вул. Карла Маркса в м. Старобільськ Луганської області та мала право на успадковану після смерті матері [PERSON] 1/6 частку зазначеного домоволодіння. [PERSON] дітей не мала, а її чоловік загинув ще в часи Великої Вітчизняної Війни. Ці факти можуть підтвердити свідки. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом другої черги є її брат (батько позивача) [PERSON]. Спадщину після смерті сестри він прийняв відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, оскільки він проживав разом із своєю сестрою і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується домовою книгою. У 1989 році помер батько позивача [PERSON], який володів 1/3 частиною домоволодіння № 21 по вул. Карла Маркса в м. Старобільськ Луганської області і мав право на успадковану 1/3 частку зазначеного домоволодіння після смерті матері [PERSON] і ? частку після смерті сестри [PERSON] Дружина його батька [PERSON] померла ще у 2004 році, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Спадщину вона після батька фактично прийняла. Після смерті матері, єдиним спадкоємцем за законом першої черги є він. Його брат [PERSON] помер 25.04.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Він був не одружений і дітей не мав.На випадок своєї смерті ні [PERSON], ні [PERSON], ні [PERSON] заповіту не складали. До [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини він не подавав, і до суду із заявою про продовження терміну для подачі заяви про прийняття спадщини не звертався. Це було викликано тими обставинами, що він проживає на віддаленому місці проживання від місця відкриття спадщини після смерті його батька і на той час не мав змоги приїхати до м.Старобільськ та подати заяву про прийняття спадщини. Також домоволодіння зареєстроване на його бабусю, тітку та батька і у деяких документах, які підтверджують родинні звязки між ними є невідповідності, а саме невідповідність у свідоцтві про народження його батька [PERSON] по батькові бабусі «Адриановна» замість «Африкановна». Тому це також було та є на теперішній час перепоною у реалізації його спадкових прав. Тому просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду про вирішення питання щодо прийняття права власності на спадкове майно, встановити факт, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого 20.07.1953 року, в якому помилково вказана російською мовою [PERSON], замість вірного [PERSON]. Також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 01 січня 1989 року, на домоволодіння, розташованого за адресою: Луганська область, місто Старобільськ, вул. Карла Маркса буд.21 (двадцять один). У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача [PERSON] У судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача [PERSON] міської ради Луганської області. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знала [PERSON], [PERSON] ще з 70-х років, вони проживали за адресою [INFO]. Вони були рідними брат та сестра. [PERSON] є сином [PERSON]. Оскільки вона працювала в бюро-технічної інвентаризації і доводилося заповнювати технічну документацію з рішень суду, тому знає, що [PERSON] була [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його дружина [PERSON] була двоюрідною сестрою [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] були їй двоюрідними тіткою та дядьком. З їх слів він знає що в них була матір [PERSON]. Згідно з копією посвідки про народження [PERSON], який народився 27.08.1913 року, в графі мати вказана російською мовою [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки-характеристики від 22.12.2009 року за № 132 домоволодіння № 21 по вул. Карла Маркса в м. Старобільськ Луганської області належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Факт смерті [PERSON], яка померла 27 лютого 1986 року підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Факт смерті [PERSON], який помер 01 січня 1989 року підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу від 04.11.1978 року, [PERSON] уклав шлюб з гр. [PERSON], з присвоєнням їй прізвища Павленко (а.с. 8). Факт смерті [PERSON], яка померла 04.07.2004 року підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Факт смерті [PERSON], яка померла 14 січня 1948 року, підтверджується копією посвідки про смерть № 3 від 15.01.1948 року (а.с. 14). Із копії свідоцтва про право власності виданого 20 липня 1953 року житловим управлінням [PERSON] міського відділу комунального господарства, домоволодіння, яке знаходиться за адресою м. Старобільськ, вул. Карла-Маркса № 15, дійсно належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до довідки характеристики [PERSON] БТІ від 22.12.2009 року, домоволодіння № 15 по вул. Карла-Маркса перенумеровано в № 21 (а.с. 6). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишилося вказане в позові спадкоємне майно, а саме домоволодіння за адресою м. Старобільськ, вул. Карла-Маркса № 21, що підтверджується наявними в справі доказами. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON], який помер 01 січня 1989 року. Інших спадкоємців немає. Крім того, в судовому засіданні встановлено факт належності правовстановлюючого документу а саме, що свідоцтво про право власності, яке видане 20 липня 1953 року житловим управлінням [PERSON] міського відділу комунального господарства, де помилково вказана російською мовою [PERSON], належить [PERSON], яка померла 14 січня 1948 року. Також, в судовому засіданні встановлено що [PERSON], яка померла 14 січня 1948 року є матірю [PERSON], [INFO], який помер 01 січня 1989 року та [PERSON], [INFO], яка померла 27 лютого 1986 року. Встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідне йому для реалізації свого права для прийняття та належне оформлення спадщини. Беручи до уваги, що відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України в редакції 2003 року правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, а відповідно до ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давнина) встановлюється у три роки, тобто строк позовної давнини, встановлений законодавством, що діяло раніше, сплив до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року, а тому суд застосовує до правил про позовну давність вимоги ЦК України в редакції 1963 року, і беручи до уваги, що відповідно до ч.2 ст.80 ЦК України в редакції 1963 року, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту, та беручи до уваги юридичну неграмотність позивача [PERSON], що було визнано відповідачем, суд вважає за необхідне поновити позивачеві [PERSON] строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Крім того, беручи до уваги, що відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тому суд застосовує до даних правовідносин правила книги шостої ЦК України в редакції 2003 року. Державне мито та інші судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову, суд не стягує бо він не порушує питання про стягнення з відповідача судових витрат, а суд сам не може вийти за рамки позову. На підставі ст.ст. 1258-1265 ЦК України,

Outcome: approved