Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 1997 року вони купили у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській універсальній біржі «Вітязь», що підтверджується записом в Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості, реєстраційний № 97-291 М від 16 грудня 1997 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу, [PERSON] передав [PERSON], [PERSON] ключі від квартири, а [PERSON], [PERSON] повністю розплатилися з ним за придбане нерухоме майно та до нинішнього часу продовжують здійснювати відносно нього усі повноваження власників. Позивачі вселились в квартиру та своє право власності на це нерухоме майно 24 грудня 1997 року зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості». [PERSON] будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не предявляв, право позивачів на квартиру не оспорював. Позивачі просять суд вищезазначений договір купівлі-продажу квартири визнати дійсним. У судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 1997 року позивачі купили у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській універсальній біржі «Вітязь», що підтверджується записом в Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості, реєстраційний № 97-291 М від 16 грудня 1997 року ( а. с. 7-8). Відповідно до умов договору купівлі-продажу, [PERSON] передав [PERSON], [PERSON] ключі від квартири, а [PERSON], [PERSON] повністю розплатилися з ним за придбане нерухоме майно та до нинішнього часу продовжують здійснювати відносно нього усі повноваження власників. Позивачі вселились в квартиру та своє право власності на це нерухоме майно 24 грудня 1997 року зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості». [PERSON] будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не предявляв, право позивачів на квартиру не оспорював. У січні 2010 року позивачі дізнались, що згідно діючого законодавства України договір купівлі-продажу від 16 грудня 1997 року, який був укладений в Одеській універсальній біржі «Вітязь» є нікчемним. Відповідно ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Однак згідно ч. 2 ст. 220 ГК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 16 грудня 1997 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі-продажу слід визнати дійсним.

Outcome: approved