Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

У вересні 2009 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], та користуються послугами підприємства з теплопостачання, але не розраховуються за вказані послуги, в зв'язку з чим у них утворилась заборгованість за період з 01 квітня 2006 року по 01 вересня 2009 року в розмірі 7 283 грн. 31 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що вони разом з [PERSON] дійсно проживаються за адресою: [INFO], користуються послугами з теплопостачання, за які не розраховуються. Зазначив, що він є суддею у відставці та разом з членами своєї сім'ї користується 50-% знижкою в оплаті комунальних послуг, в тому числі і послуг з теплопостачання, проте при нарахуванні плати за користування ними позивач не враховує положення Закону України «Про статус суддів». Просив позов задовольнити частково, стягнути заборгованість з врахуванням 50 % знижки по оплаті послуг з теплопостачання та застосувати 3-річний строк позовної давності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, але надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками, та постійно проживають за адресою: [INFO], що підтверджується випискою з домової книги ( а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 6) відповідачі мають заборгованість перед позивачем за період з 1 квітня 2006 року по 1 вересня 2009 року в сумі 7 283 грн. 31 коп. Вказаний факт в судовому засіданні не заперечувався відповідачем. Відповідно до положень ст. ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності. Як вбачається з вказаного розрахунку заборгованості відповідачами [PERSON], [PERSON] в період з квітня 2004 року не здійснено жодного платежу з оплати послуг теплопостачання. Отже відповідачі не вчинили дій, що свідчать про визнання ними свого боргу, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку не відбулося переривання строку позовної давності. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з позовом 21 вересня 2009 року. Позовні вимоги до відповідачів висуваються за період з 1 квітня 2006 року по 1 вересня 2009 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за період 01 квітня 2004 року по 01 вересня 2006 року, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а саме в сумі 440 грн. 32 коп. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] зобовязані оплачувати надані їм послуги з теплопостачання. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є суддею у відставці. Вказане підтверджується посвідченням судді у відставці на ім'я [PERSON] № 00126 (а.с. 35), а також довідками Управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 20 квітня 2007 року (а.с. 28) та Управління праці та соціального захисту населення від 15 лютого 2010 року (а.с.56). Той факт, що [PERSON] є суддею у відставці не заперечувала в судовому засіданні і представник позивача, яка пояснила, що в зв'язку з цим з 30 січня 2009 року відповідачам проводиться нарахування плати за послуги з теплопостачання з 50 % знижкою їх вартості. Згідно ч. 9 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» суддям надається 50-відсоткова знижка плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Такі ж пільги зберігаються за ними і після виходу у відставку. Як встановлено судом, за період з 1 вересня 2006 року по 29 січеня 2009 року включно положення вищевказаної норми Закону при нарахуванні [PERSON], [PERSON] плати за послуги з теплопостачання не враховувались. Беручи до уваги викладене, а також той факт, що 50-відсоткова знижка плати за комунальні послуги суддям у відставці, передбачена в ст. 44 Закону України «Про статус суддів», є за своєю суттю соціальною гарантією, норма цього Закону є чинною, а відповідно до положень ст. 22 Конституції України, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод є неприпустимим, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів 50 % нарахованої ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» плати за послуги з теплопостачання за період з 01 вересня 2006 року по 01 вересня 2009 року, в сумі 3 902 грн. 21 коп. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати та витрати, повязані з розглядом справи На підставі викладеного,

Outcome: partial