Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

У вересні 2009 року позивач звернувся в суд із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/08-112/78754 від 19 травня 2008 року в розмірі 14 674,09 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/08-112/78754, згідно умов якого останній одержав в Миколаївській обласній дирекції «Райффайзен Банк Аваль» кредит в сумі 12 800,00 грн. строком на 72 місяці до 19 травня 2014 року з відсотковою ставкою 27,00 % річних. У свою чергу відповідач повинен був здійснювати помісячно погашення кредиту та відсотків згідно графіку платежів. 15 квітня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] була укладена Додаткова Угода №1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до п. 1.3 якої фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами в розмірі 722,61 грн. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Проте відповідач [PERSON] , порушуючи взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, з 19 квітня 2009 року не виконує свої зобов`язання, в результаті чого станом на 29 липня 2009р. у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 873,19 грн., з яких: 840,00 грн. - несплачені проценти, 222,60 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п.7.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи відсотки за його користування, у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору. Згідно до п.7.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов`язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред`явлення. Відповідачу було направлено письмову вимогу за вих.№1 від 29 липня 2009 року про дострокове погашення грошових зобов`язань за кредитним договором у строк 23 вересня2009 року, але відповідач свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 23 вересня 2009 року складає 14 674,09 грн., з яких: 13 108,24 грн. - сума неповернутого кредиту, 1050,00 грн. - несплачені прострочені проценти, 135,74 грн. - несплачені поточні проценти, 380,10 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, позивач просив суд стягнути цю суму в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14 674,09 грн., а також держмито в розмірі 146,74 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, підтвердив факти наведені позивачем. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд без дослідження письмових доказів по справі, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки 19 травня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №014/08-112/7875 строком на 72 місяці до 19 травня 2014 року, згідно якому відповідач зобов`язався до цього терміну повернути кредит у розмірі 12 800,00 грн. зі сплатою 27,00 відсотків річних за користування ним. 15 квітня 2009 року між тими ж сторонами була укладена Додаткова угода №1 до вищевказаного кредитного договору, згідно п.1.3. фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами в розмірі 722,61 грн. Разом з тим, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання відповідно до умов кредитного договору та додатковою угодою, у зв`язку із чим, станом на 29 липня 2009 року у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом 873,19 грн.,з яких: 840,00 грн. - несплачені проценти, 222,60 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Загальна заборгованість за кредитним договором станом на 28 серпня 2009 року склала 14 674,09 грн., з яких: 13 108,24 грн. - сума неповернутого кредиту, 1050,00 грн. - несплачені прострочені проценти, 135,74 грн. - несплачені поточні проценти, 380,10 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п.1.2 договору плата за користування кредитом складала 27,00 % річних, і позичальник повинен був повертати кредит згідно графіку платежів, однак в повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 23 вересня 2009 року заборгованість за процентами складає 1185,75 грн., з яких: 1050,00 грн. - несплачені прострочені проценти, 135,75 грн. - несплачені поточні проценти. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, 27,00 % річних від суми. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача також і обов`язок по відшкодуванню державного мита в розмірі 146,74 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved