Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-23 00:00:00

У жовтні 2007 року ТОВ „Українська ДіВіДі Компанія” звернулась з позовом до [PERSON]. про стягнення компенсації у сумі 179280 грн за порушення майнових авторських прав на відтворення та розповсюдження на території України аудіовізуальних творів на компакт-дисках формату DVD, зокрема: „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 рота”, „Нічний дозор”, „Слухач”, що підтверджено вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2007 року. Також, позивач просив відповідно до ст.52 ЗУ „Про авторське право і суміжні права” накласти на відповідача штраф у сумі 10 % від суми компенсації та зобов'язати відповідача опублікувати за свій власний рахунок в газеті „Деснянська правда” резолютивну частину судового рішення про допущені порушення авторського права. Рішенням місцевого суду у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ „Українська ДіВіДі Компанія” просить скасувати рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення у відповідності до вимог законодавства. Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги доведеність вини відповідача у порушенні авторських прав за вироком суду, чим порушив вимоги ст.61 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, шляхом скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ „Українська ДіВіДі Компанія” згідно з ліцензійною угодою від 16.03.2005 року, договорами № 150-06/04 від 15.06.2004 року, від 23.09.2005 року, від 12.07.2004 року , контрактом № 13 від 01.11.2002 року має право на відтворення та розповсюдження на території України аудіовізуальних творів на компакт-дисках формату DVD, зокрема: „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 рота”, „Нічний дозор”, „Слухач” (а.с.21-51). Відповідно до вироку Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.05.2007 року [PERSON]. був визнаний винним у незаконному виробництві, зберіганні і реалізації аудіовізуальних творів на компакт-дисках, серед яких „П'ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 рота”, „Нічний дозор”, „Слухач” на форматах DVD-R. Що ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права” (далі - Закону) передбачає способи цивільно-правового захисту авторського права. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що порушення майнових авторських прав позивача не було доведено, оскільки відповідач лише зберігав зазначені аудіовізуальні твори, за що законом відповідальність не передбачена. Проте, з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд. З матеріалів справи вбачається, що на підставі ліцензійних договорів позивач володіє виключними майновими авторськими правами на відтворення та розповсюдження на території України аудіовізуальних творів на компакт-дисках формату DVD: „П”ятий елемент”, „Таксі”, „Таксі-2”, „Леон”, „Авіатор”, „Блеф”, „9 рота”, „Нічний дозор”, „Слухач”. У відповідності до ст.45, ч.1 ст.47 Закону передбачено можливість доручення суб”єктами авторського права управління своїми майновими правами організаціям колективного управління, а згідно з правилами ст.8 цього Закону до об”єктів авторського права віднесено, зокрема, музичні твори. Згідно з положеннями ч.1-3 ст.440 ЦК України та ст.15 Закону до майнових прав автора належить: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл та заборону використання твору іншими особами. Аналогічні положення містяться у ст.11 bis Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів, яка відповідно до ст.9 Конституції є частиною законодавства України. Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 травня 2007 року, що є чинним, встановлено, що відповідач виробляв та розповсюджував зазначені вище аудіовізуальні твори, за що й був притягнутий до кримінальної відповідальності. Тому, за правилами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок суду є преюдиціальним для даної цивільної справи і факт порушення [PERSON]. виключних майнових авторських прав ТОВ”Українська ДіВіДі Компанія” доведенню не підлягає. Вирішуючи питання про визначення розміру компенсації за правилами п.”г” та абз.9 ч.2 ст. 52 Закону, згідно з яким розмір такої компенсації встановлений від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат і враховуючи обсяг порушень, наміри [PERSON]. та виходячи з меж заявлених позовних вимог і пояснень представника позивача, даних останнім в засіданні апеляційного суду, колегія суддів виходить з того, що відповідачем здійснено два порушення виключних майнових прав позивача - відтворення та розповсюдження щодо 9 аудіовізуальних творів, кожний з яких є окремим об”єктом авторського права і підлягає захисту законом. Також, апеляційний суд, оцінюючи наведене в сукупності, вважає, що для розрахунку компенсації необхідно брати до уваги 10 мінімальних зарплат, виходячи з того, що на момент вчинення порушення мінімальна зарплата складала 332 грн. Таким чином: а) розмір компенсації за незаконне відтворення буде складати 29 тис. 880 грн. (10 х 332=3.320 грн. х 9 =29.880); б) розмір компенсації за незаконне розповсюдження буде складати 29 тис. 880 грн. (10 х 332 = 3.320 грн. х 9 = 29.880 грн.). Отже, загальний розмір компенсації, який необхідно стягнути з відповідача в користь позивача, складає 59 тис. 760 грн. (29880 грн. + 29880 грн. = 59 760 грн.). Відповідно до правил ч.3 ст.52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу в розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача, який передається у встановленому порядку до Державного бюджету України. Тому, враховуючи наведене вище та вимоги позивача щодо цього, апеляційний суд вважає за необхідне накласти на [PERSON]. штраф у розмірі 5 тис. 976 грн. та стягнути його в користь Держбюджету України. На думку апеляційного суду, підлягають задоволенню і вимоги позивача за правилами п.”є” ч.1 ст.52 Закону щодо зобов”язання відповідача у судовому порядку опублікувати за власний рахунок в газеті „Деснянська правда” резолютивну частину рішення по даній справі, оскільки факт порушення авторських прав є доведеним. Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вказаним обставинам не дав належної оцінки, що призвело до ухвалення незаконного рішення, останнє підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до правил ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial