Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду 29.04.2009 року з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що 17 січня 2008 року в с.Наварія , Пустомитівського району, Львівської області біля 18 год. вона переходила дорогу, однак на неї збійснив наїзд автомобіль марки ВАЗ-21099 р.н.ВС 1515 AT, за кермом якого знаходився [PERSON] Після даних подій вона тривалий час проходила лікування у медичній установі та відповідно витратила значні кошти на лікування, на придбання ліків. Просить стягнути з винної особи в її користь матеріальну шкоду в сумі 1733 грн. 07 ~коп., кошти за заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 грн., кошти за надання ^Юридичної допомоги в сумі 1500 грн. та судові витрати по справі в сумі 50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, надавши суду аналогічні пояснення , зазначені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в даній дорожньо-транспортній пригоді не встановлено його вини, оскільки саме позивачкою було допущено неуважність при переході дороги. На місце події було викликано працівників ДАІ та карета швидкої медичної допомоги. Вже через певний час він надав позивачці кошти в сумі 1000 грн. за проходження останньою медичного обстеження. В порушенні кримінальної справи відносно нього відмовлено, оскільки в його діях відсутній склад злочину. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши обєктивні докази у справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року близько 18 год. в с.Наварія , Пустомитівського району, Львівської області на автодорозі Львів-Пустомити водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21099 р.н.ВС 1515 AT, власником якого він є, скоїв наїзд на пішохода [PERSON]. На місце дорожньо-транспортної пригоди виїзджали працівники ДАІ. В судовому засіданні відповідач не визнав своєї вини, оскільки вважає, що саме потерпіла-позивачка у справі [PERSON] проявила неуважність до оточуючої обстановки, не переконалась у безпечності переходу проїжджої частини дороги та своїми діями створила небезпеку для руху транспорту. Судом приймаються до уваги пояснення відповідача, оскільки вони підтверджуються матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи ВДАІ з ОАТ Пустомитівського району Львівської області № 324-0215.? Згідно постанови інспектора ВДАІ з ОАТ Пустомитівського району та АТІ у Львівській області [PERSON] про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.05.2008 року вбачається, що по факту дорожньо-транспортної пригоди в порушенні кримінальної справи відмовлено. Вирішено притягнути пішохода [PERSON] 0.1. до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Отже, із зазначеної вище постанови вбачається, що причиною настання даної пригоди стало те, що пішоход [PERSON] 0.1. проявила неуважність, знаходячись на проїжджій частині дороги, чим створила небезпеку для руху водію [PERSON], чим грубо порушила вимоги п.п.4.7, 4.8 Правил дорожнього руху України, тому в діях водія [PERSON] відсутній склад злочину, передбаченого ст.286 КК України. Судом встановлено, що дана постанова позивачкою та її представником не оскаржена та набрала законної силі. Відповідно до вимог ст.1166 ч.1,2 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача в тій частині, що відповідач, будучи за кермом транспортного засобу, здійснив наїзд на позивачку, тому він має нести відповідальність за спричинену останній шкоду не залежно від його вини. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України - особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В судовому засіданні безспірно встановлено, що шкоду здоровю позивачки завдано не з вини відповідача, а з вини самої позивачки. На підставі наведеного вище позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення. У ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній особі діями іншої особи, що порушує їхні законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було завдано шкоди позивачці, оскільки саме позивачка .своїми неправомірними діями, які полягали в її неуважності, находячись на проїжджій частині дороги, створила небезпеку для руху транспорта та грубо порушила вимоги п.п.4.7, 4.8 Правил дорожнього руху України. Отже, позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди з відповідача також до задоволення не підлягають. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог частини 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного вище, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed