Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений між позивачкою та [PERSON] с одній сторони та [PERSON] з другої та посвідчений ТБ «Нерухомість- Південь» 18.11.1998 року за реєстровим № 3204. При цьому позивачка просила визначити частки із вищевказаної квартири, що є у спільній сумісній власності її та [PERSON] Позивачка у судове засідання не з'явилася, направила свого представника [PERSON], який надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи ТБ «Нерухомість-Південь» у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю представника позивачки, відповідачки та третіх осіб, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 18.11.1998 року сторони уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] придбали у власність квартиру № 49, по вул. Комсомольській, 43 в місті Миколаєві, що раніше належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.09.1992 року, зареєстрованого КП ММБТІ 08.09.1992 року, реєстровий № 16996, передавши [PERSON] в рахунок покупки суму в розмірі 7500 гривень. Даний договір укладений на ТБ «Нерухомість-Південь». Частки співвласників в договорі не зазначені. Сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, оскільки [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] спірну квартиру, яку вони прийняли та сплатили продавцю обумовлену сторонами вартість товару. 23.12.1998 року КП ММБТІ зареєструвало право власності на вищевказану квартиру за [PERSON] та [PERSON], при цьому частки співвласників не визначені. Відповідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 01.03.2010 року на час укладення договору купівлі-продажу, а саме, 18.11.1998 року заборона на відчуження даного обєкту була відсутня. 23.10.2008 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вищевказаної квартири, яку прийняла позивачка, оскільки звернулась в передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом їй відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, крім того, в ньому не визначена частка спадкодавця. На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.220,370 ЦК України, суд дійшов висновку, що сторони за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був посвідчений ТБ «Нерухомість-Південь» 18.11.1998 року за реєстровим № 3204, домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання, однак у звязку зі смертю покупця [PERSON] його нотаріальне посвідчення є неможливим, у звязку з чим даний договір слід визнати дійсним в судовому порядку. При цьому суд вважає за необхідне визначити частки співвласників даної квартири в розмірі 1/2частині за кожним. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст.ст.81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved