Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

У листопаді 2002 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права на частину домоволодіння. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка посилалася на те, що відповідачка [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 10 жовтня 1989 року, який на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину від 29.06.1989 року належала частина домоволодіння №2 по вул.Колодязній у м.Дніпропетровську квартира №3 в будинку Ж-1. Відповідачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Вона одержала особисті речі матері, предмети домашньої обстановки до закінчення шестимісячного строку від дня смерті спадкодавця. Відповідачка розпорядилася приналежної її матері частиною домоволодіння й передала їй в користування й розпорядження, а 02 грудня 1989 року продала їй цю частину домоволодіння по домашній угоді. Гроші відповідно до цієї угоди нею виплачені повністю. Однак правовстановлюючі документи на придбану частину будинку не переоформлені на її ім'я в нотаріальній конторі по теперішній час. У зв'язку із приватизацією земельної ділянки при спірному домоволодінні необхідний документ, що підтверджує право власності на частину будинку. За таких обставин просила суд визнати угоду, укладену 02 грудня 1989 року між нею і [PERSON] дійсною та визнати за нею право власності на 8/100 частин домоволодіння №2 по вул.Колодязній в м.Дніпропетровську. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON], померла у віці 78 років, про що в книзі реєстрації смертей 18 червня 2009 року зроблений відповідний актовий запис № 4464 відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції. У звязку з чим провадження по справі було зупинено у звязку зі вступом до участі у справі правонаступників, згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2010 року. 18 грудня 2009 року провадження у справі було відновлено у звязку зі вступом до спадкового майна правонаступників [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Представники відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість, а тому просили суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: [PERSON], що померла 10 жовтня 1989 року на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину від 29.06.1989 року належала частина домоволодіння № 2 по вул.Колодязній в м.Дніпропетровську - квартира № 3 у будинку Ж-1. Відповідачка [PERSON] - рідна дочка [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняла, спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Вона одержала особисті речі матері, предмети домашньої обстановки до закінчення шестимісячного строку від дня смерті спадкодавця. [PERSON] розпорядилася приналежною матері частиною домоволодіння № 2 по вул.Колодязній в м.Дніпропетровську. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд критично відноситься до стверджень про те, що 02 грудня 1989 року відповідачка [PERSON] продала позивачці [PERSON] частину домоволодіння № 2 по вул.Колодязній в м.Дніпропетровську, а саме: квартиру № 3 у будинку Ж-1 по домашній угоді, яка у свою чергу зробила повний розрахунок з відповідачкою, що підтверджується розпискою від 02.12.1989 року написаної власноручно [PERSON] і завіреною головою квартального комітету. Так як, доказів в цій частині суду надано не було, з копії розписки на а.с.13 не можна зробити висновку, що була дійсно укладена угода купівлі-продажу спірної частини домоволодіння. Крім того, відповідачка під час судового розгляду пояснила, що фактично передачі грошових коштів по даній угоді не було. До того ж на думку розписка, яку трактує позивачка як двосторонню угоду на погляд суду є нікчемною, такою яка не створює для сторін прав і обовязків. Згідно ст.227 ЦК України в редакції Закону від 18.07.1963 року угоди щодо нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд вважає можливим у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права на частину домоволодіння відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed