Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

У січні 2010р., [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Селидівського міського суду від 01.06.1995р. вона отримує аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку від всіх видів доходів. Такий розмір аліментів було стягнуто у зв»язку з тим, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки від першого шлюбу. На теперішній час його доньці від першого шлюбу виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів зупинено. Добровільно відповідач ніякої допомоги дитині не надає. Вважає, що матеріальне становище відповідача змінилося, тому він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Їй самій важко утримувати дитину, оскільки вона не працює. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просила збільшити розмір аліментів стягнутих з [PERSON] за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.1995 року на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 1/6 частини усіх видів доходів до ? з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно до змінення матеріального становища сторін. Відповідач у судове засідання не з»явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджено розпискою про отримання ним судової повістки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти прийняття заочного рішення по справі не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених вимог установив наступне: Згідно свідоцтва про народження І-НО № 313713, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Селидове Донецької області, [PERSON] народилася 18.11.1994р. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.1995р. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] присуджені до стягнення аліменти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частині всіх видів заробітку щомісячно, що підтверджено випискою із рішення Селидівського міського суду від 01.06.1995р. по справі 2-467-1995. Згідно довідки № 142 від 14.01.2010р., [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ в м.Селидове та отримує пенсію. Згідно довідки № 28 від 14.01.2010р., [PERSON] не перебуває на обліку в Селидівському міському центрі зайнятості і допомогу по безробіттю не отримує. Згідно довідки № 142 від 14.01.2010р., виданої УПФУ в м.Селидове, [PERSON] отримує аліменти на дитину з пенсіонера [PERSON] у розмірі 258 грн. 15 коп. на місяць. Згідно із випискою із акту огляду МСЕК № 208503, [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду витрати на утримання дитини (аліменти) присуджуються у долі від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач сплачує на користь позивача на утримання доньки за рішенням суду аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку. На теперішній час матеріальне становище позивача, оскільки вона не працює, ніякої допомоги не отримує, крім того дитині відповідача від першого шлюбу, на утримання якої він сплачував аліменти, виповнилося 18 років. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів є обґрунтованими і позов про зміну розміру аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Тому розмір аліментів на утримання [PERSON] підлягає збільшенню з 1/6 до 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно до змінення матеріального становища сторін. Відповідно до вимог ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, мешкання їх окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не позбавляє від обов'язків по відношенню до дитини. Батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина. Доля заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох та більш дітей, суд визначає єдину долю від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення самою старшою дитиною повноліття (ст. 183 СК України). Суд вважає, що слід збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.06.1995 року, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved