overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» в особі «Криворізьких міських електричних мереж» звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення в сумі 1903,59 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею пакету документів, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON]О зареєстрована у квартирі № 59 будинку № 9 на вулиці Коротченка в Жовтневому районі м.Кривого Рогу, і будучи абонентом Криворізьких електричних мереж, одержує електроенергію, згідно особового рахунку № 6186131. В обґрунтування свого позову представник позивача в судовому засіданні пояснила, що при перевірці дотримання Правил користування електроенергією, зробленій 14.02.2008р. контролерами Енергонагляду за місцем проживання відповідачки, виявлені порушення п.48 Правил користування електроенергією, а саме : самовільне підключення після відключення поза приладом обліку відкритою електропроводкою, у зв'язку з чим, був складений акт «Про порушення Правил користування електроенергією» № 00118145 від 14.02.2008 року. У відповідності п.53 Правил користування електричною енергією, п.п. 1.2, 3.1, З.З., 3.5 Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення правил користування споживачем електроенергією Правил користування електроенергією для населення за період з 14.08.2007р. по момент виявлення порушення ППКЕЕН 14.02.2008р. на суму 1903,59 грн. Розрахунок суми заборгованості. 220х24 = 5280кВтг. 5,28 х8(год) = 42,24 кВтг. 42,24 х 185 (дні) = 7814,4 х 0,2436 = 1903,59 грн. Таким чином, позовна сума складає 1903,59 грн. В добровільному порядку відповідачка відмовилася відшкодувати збитки позивачу внаслідок порушення правил користування електроенергією на суму 1903,59 грн. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позов про відшкодування збитку є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судові витрати, пов'язані з оплатою державного збору і інформаційно -технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 27.09.1986 року, зареєстрованому в Мануільській сільській раді Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №19. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спору щодо поділу майна сторони не мають. В позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб тому, що подальше спільне життя суперечить їхнім інтересам. Вони разом не проживають. Вважає, що сім'я повністю розпалася, примирення між ними не можливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив прийняти рішення при попередньому судовому засіданні, про що надав письмову заяву, оскільки примирення між ними не можливе. Відповідач в судовому засіданні визнала позов в повному обсязі та просила прийняти рішення при попередньому судовому засіданні, про що надала письмову заяву та пояснила, що примирення між ними не можливе і час для нього не потрібен. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.17 4 цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріли справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, сторони перебували у шлюбі з 27.09.1986 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як слідує з матеріалів справи, сторони сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя суперечить їх інтересам, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. При цьому суд приймає до уваги вимоги ст.174 ч.4 ЦПК України. Витрати пов'язані з розлученням в органах РАЦС необхідно покласти на позивача, а відповідача звільнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в квартирі значиться зареєстрованим відповідач. Протягом останніх чотирьох років відповідач у квартирі не проживає, оскільки після розірвання у 2006 році шлюбу, відповідач придбав собі квартиру іншому районі міста, куди й переїхав проживати, забравши особисті речі. Реєстрація відповідача на належній позивачеві жилій площі та фактичне не проживання відповідача зумовлює до зайвих витрат по оплаті комунальних послуг. Просить зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 грудня 1995 року та договору дарування частки в квартирі від 20 березня 2006 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно копії будинкової книги, відповідач значиться зареєстрованим в казаній вище квартирі, починаючи з 16 січня 1996 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і при цьому, власник не може бути обмежений у здійсненні свого права власності, що слідує із ч. 1 ст. 321 ЦК України. Статтею 150 ЖК України передбачене право громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, користуватись ним для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача перешкоджає користуванню належним позивачеві майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

08 лютого 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), пославшись на те, що з 28 липня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте останнім часом стосунки з чоловіком погіршилися, у зв'язку з чим вона з дітьми виїхала до батьків і проживає окремо. Діти знаходяться з нею і перебувають на її утриманні, а відповідач, який є батьком дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, у попереднє судове засідання надали заяви про розгляд справу у їх відсутність, при цьому позивача позов підтримала і просила його задовольнити , а відповідач позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши надані докази, встановивши обставини та визначивши відповідні правовідносини, прийшов до наступного. 28 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.З), а до цього часу проживали однією сім'єю без шлюбу. Від фактичних шлюбних стосунків мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с.2). Діти, згідно довідки виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області № 390 від 04 лютого 2010 року (а.с.5) проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Вимоги позивача ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦІЖ України, у попередньому судовому засіданні у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України, згідно якої суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

19 лютого 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 25 лютого 1994 року в відділі реєстрації ' актів громадянського стану м. Бельци, Молдова, актовий запис № 125, від якого мають повнолітніх дітей. Послалась на те, що спільне життя з чоловіком не склалось, так як у них виявились різні характери та погляди на життя, в результаті чого постійно виникають непорозуміння та сварки. ІШлюбно-сімейні відносини не підтримують та не ведуть спільного господарства 10 років. Зберігати шлюб в подальшому вона не бажає. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] ,будучи на належно повідомленим подав заяву про розгляд справи у його відсутність та проти розірвання шлюбу не заперечував. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання; подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та Радіч (дівоче прізвище Кодосовська) [PERSON] 25 лютого 1994 року в відділі реєстрації актів громадянського стану м. Бельци, Молдова уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №125. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. У [PERSON] та [PERSON] спільне життя не склалось, так як у них виявились різні характери та погляди на життя, в результаті чого постійно виникають непорозуміння та сварки. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують та не ведуть спільного господарства 10 років. При встановлених обставинах подальше збереження їхнього шлюбу неможливе і суперечило б інтересам кожного з подружжя. На даний час їхній шлюб носить чисто формальний характер. При встановлених обставинах, коли ні позивач ні відповідач не виявили; бажання до примирення, їхнє подальше спільне проживання і збереження шлюбу :суперечило б їхнім особистим інтересам, оскільки б це було примушуванням до шлюбу. А це заборонено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

16.03.2010року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що з відповідачем по даній справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2009р. зареєстрованого відділом РАГС Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області , актовий запис № 1 та проживала з ним до березня 2010р. Від спільного подружжя дітей не мають. Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та вказує на те, що шлюбні відносини між ними були припинені з березня 2010р. через несумісність характерів. Спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, та просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився, але надав заяву, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені , поновлювати стосунки намірів не мають, на примирення не згодні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

03.02.2010 року [PERSON] звернувсь з зазначеним позовом до суду. В своїй заяві він зазначив, що 24.05.2009 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з грошового вкладу, який знаходиться в Головурівській філії ВАТ «Державний ощадний банк України» № 3036/027 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0200641, площею 1,6га, що перебуває у колективній власності ВАТ «Головурівське». Відповідно до заповіту від 15.06.1998 року, [PERSON] заповідала все своє майно йому (позивачу). Він вважав, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння, користування та розпорядження нею, а отримати свідоцтво про право на спадщину зможе в будь-який час. Проте, коли звернувся в нотаріальну контору, то йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропущеним 6-ти місячним строком для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачі своїх представників до суду не направили, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від Головурівської сільської ради надійшов лист, в якому позов визнає та просить слухати справу у відсутність свого представника. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представників відповідачів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ОК № 147074 від 25.05.2009 року, 24.05.2009 року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається грошового вкладу, який знаходиться в Головурівській філії ВАТ «Державний ощадний банк України» № 3036/027 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0200641, площею 1.6га, що перебуває у колективній власності ВАТ «Головурівське». 15 червня 1998 року [PERSON] склала заповіт, який не скасовано та не змінено на теперішній час, та відповідно до якого вона заповідала все своє майно позивачу. Проте, відповідач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину, так як вважав, що прийняв її шляхом фактичного вступу у володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У відповідності зі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про необхідність звернення до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк з заявою про прийняття спадщини, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків у сумі 116,89 грн., де вказав, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК Миколаївобленерго по особовому рахунку № 050036. Згідно п.22 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999року,оплата спожитої електричної енергії здійснюється за розрахунковими книжками, але незважаючи на це працівники філії ВАТ ЕК „Миколаївобленерго Первомайського р-ну виявили у відповідача за адресою: Миколаївська область, с.Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області, вул.Середня, 13, заборгованість у розмірі 116 грн.89коп. станом з 23.08.09 по 01.02.10 рр. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю на суму 116грн.89 коп., також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті з інформаційно-технічного забезпечення за розгляд справи в розмірі 30 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, про те, що позивач уклав з відповідачем договір на постачання електроенергії, за яким останній заобов»язувався виконувати «Правила користування електричною енергією для населення». Крім того, на відповідача було відкрито особистий рахунок № 630311. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, є законні підстави для задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні, підтримуючи свої вимоги пояснила, що 18 жовтня 2001 року вона у Писарівській сільській раді, Кодимського району, Одеської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №14. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Останні декілька років відповідач систематично вживає алкогольні напої, вчиняє дома бійки, постійно ображає. Це стало нестерпним. Вважає, що шлюб вичерпав себе. примирення не можливе. Спору майнового характеру немає. Дитина залишиться на утриманні і вихованні у неї. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 104 ч.2 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 ч.2 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу не можливе, відповідач систематично вживає алкоголь, вчиняє бійки і це триває на протязі декількох років, а тому суд прийшов до висновку про необхідність його розірвання, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що відповідач є батьком дитини, допомоги на утримання не надає. Просила суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов визнав, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, але подружніх стосунків з 28 січня 2008 року не підтримують, проживають окремо. Мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивачка вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. 19 лютого 2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу позивачка народила двоє дітей, а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дочок, не бере участі у їх вихованні, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дочок у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дочок у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить зменшити розмір аліментів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальні становища дитини і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, родичів, яких він зобовязуваний утримувати.

Outcome: approved