Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» про стягнення суми депозиту за договірним зобовязанням в розмірі 10 515 доларів США, 14 процентів річних передбачених договором, три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов»язання та 1263,26 доларів США упущеної вигоди. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що за договором банківського вкладу (строковий) № 29499 «Стандартний» в доларах США та виплатою процентів в кінці терміну, укладеним 22 січня 2009 року, предметом якого є взаємовідносини сторін з приводу розміщення в депозит Банку коштів Вкладника в доларах США на умовах строковості, платності і повернення, відповідач прийняв на депозитний рахунок позивача - вкладника 10515 доларів США. Банк «СКБ «Дністер» зобовязався повернути позивачу вказану суму в доларах США з визначеною датою повернення 22 березня 2009 року та провести нарахування і виплату процентів із розрахунку 14 процентів річних. На виконання умов договору позивач на відкритий депозитний рахунок №26305329499 внесла готівкою обумовлену договором суму коштів в розмірі 10\~515 доларів США. За умовами договору, на дату повернення депозиту [PERSON] повертає суму депозиту, внесеного вкладником, готівкою. З метою виконання даної вимоги позивач листом від 23.03.2009 року звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу з нарахованими відсотками відповідно до умов договору банківського вкладу. Грошові кошти та проценти за договором не повернуті, тому [PERSON] просить стягнути суму заборгованості. Крім цього, просить стягнути з відповідача упущену вигоду, оскільки втратила можливість отримати дохід в сумі 1263,26 доларів США із розрахунку 14 процентів річних по банківських вкладах, а також штраф за порушення грошових зобовязань в розмірі 322,69 доларів США. Відповідач безпідставно не виконує зобовязання, жодних обєктивних та аргументованих пояснень про неможливість виконання зобовязання за договором банківського вкладу не надавав. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і дала аналогічні пояснення зазначені в позовній заяві. Додатково пояснила, що згідно п. 2.5 [PERSON] вона вимагала повернення банківського вкладу та процентів, однак вимога не була виконана, тому дія договору не припинена, договірні зобов»язання відповідачем не виконані. А відповідно і виплата процентів за договором повинна бути сплачена до дня, який передує поверненні вкладу, як це передбачено п. 3.1 [PERSON]. Тому, на даний час неможливо визначити суму процентів за [PERSON], яка підлягає до сплати. Крім цього, зазначила, що [PERSON], який порушив грошове зобов»язання повинен сплатити штрафні санкції, а саме три проценти річних від простроченої суми, яка згідно з її розрахунком становить 322,69 доларів США, а також 1263,26 доларів США упущену вигоду (неодержані доходи). Просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що заборгованість банку перед [PERSON] становить 10515 доларів США по вкладу та 237,17 доларів США по нарахованих відсотках. Тобто, відповідач визнає наявність у нього майнового зобов»язання щодо повернення позивачу суми депозиту та нарахованих відсотків та погоджується з тим, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов»язання. Однак, на даний час вклад не може бути повернуто, оскільки введення з 17.04.09р. мораторію призвело до зупинення виконання банком майнових зобовязань (ст.ст.2,85 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). При цьому, протягом дії мораторію забороняється здійснювати стягнення на підставі виконавчих документів, за якими здійснюється стягнення, та вжиття заходів, спрямованих на забезпечення такого стягнення відповідно до законодавства України. Також зазначив, що протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди, то позивачем як кредитором не наведено жодних підстав для стягнення такої. Просив в позові відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2009 року між сторонами було укладено Договір банківського вкладу (строковий) № 29499 «Стандартний» в доларах США та виплатою процентів в кінці терміну (а.с.5). Відповідно до п 1.2, п 1.3 [PERSON] приймає на депозитний рахунок Вкладника кошти в доларах США в сумі 10515 доларів США на період 2 місяців з визначеною датою повернення 22.03.2009 року. Згідно з п 1.4 [PERSON] на суму коштів, внесених Вкладником на депозитний рахунок, [PERSON] поводить нарахування і виплату процентів із розрахунку 14 процентів річних. Згідно ст. 11 ч. 2 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 615 у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачем належно виконано умови договору, внесено кошти на депозитний рахунок в сумі 10515 доларів США (а.с.6). Прийняття саме таких коштів від вкладника на депозитні рахунки представник відповідача ствердив. У відповідності до п. 4.3.2. укладеного договору вкладник має право при закінченні терміну розміщення депозиту за цим [PERSON], а також у випадку його дострокового розірвання, отримати суму депозиту та нарахованих процентів. Термін розміщення депозиту закінчився 22.03.2009 року, заборгованість за [PERSON] становить 10515 доларів США сума депозиту та 237,17 доларів США нараховані відсотки, що підтверджується належними рахунками та не оспорюється сторонами (а.с.22). Тому позивач, скориставшись своїм правом, зверталася із відповідною заявою про повернення коштів (а.с.7). Однак, на виконання умов цього договору грошові кошти Банком не повернуто. При цьому слід врахувати, що за умовами договору на суму коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок, відповідач проводить нарахування і виплату процентів. По договору від 22.01.2009р. встановлена відповідна процентна ставка 14 % річних. Як встановлено судом, всупереч п.1.4 зазначеного договору, позивачу не виплачено проценти на банківський вклад, що також є порушенням зобовязання. Оскільки правовідносини між сторонами продовжують існувати, то відповідно до п.п.3.1 п.3 вказаного договору передбачено повернення вкладу з відсотками від дня надходження вкладу і до дня, що передує поверненні вкладникові. Тому, суд вважає, що, у відповідності до умов договору, а саме п.п.3.1 п. 3 договору, відповідача слід зобовязати нарахувати проценти на суму неповерненого банківського вкладу на день фактичної виплати із розрахунку 14 % річних по договору від 22.01.2009р., що також відповідає вимогам ст. 1061 ЦК України. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вказаних вище умов [PERSON], що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань, а тому ухвалює рішення про стягнення з ВАТ «СКБ «Дністер» на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 10515 доларів США з виплатою 14 процентів річних згідно умов договору. Поряд з тим, суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача, оскільки незважаючи на введення мораторію на задоволення вимог кредиторів банку, право позивача на повернення належних їй коштів внаслідок порушення зобовязання за невиконання умов договору банківського вкладу, яке виникло ще до введення мораторію, підлягає захисту. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, що передбачено ст. 625 ЦК України. Однак, суд не може погодитись з представленим розрахунком суми, яка підлягає до стягнення станом на 18.01.2010р., оскільки протягом дії мораторію, а саме з 17.04.2009 року не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. Тому, суд вважає, що до стягнення підлягають три проценти річних від простроченої суми за період з 22 березня 2009 року (встановленої договором дати повернення вкладу) по 16 квітня 2009 року включно до початку дії мораторію. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення суми упущеної вигоди. Так, позивач трактує таку як неодержаний дохід в розмірі 14 процентів річних по банківському вкладу. Однак, суд прийшов до висновку про стягнення процентів за договором на день фактичної виплати заборгованості, тому не вбачає правової підстави для стягнення упущеної вигоди та відмовляє в цій частині вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача.

Outcome: partial