Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-28 00:00:00

У січні 2010р. [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, в обґрунтування яких зазначила, що з 18.08Л990р. перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Спільне з відповідачем життя виявило, що у кожного з них різні, не співпадаючі погляди на питання подружніх взаємовідносин, шо призвело до втрати порозуміння, поваги і дюбові_один__до одного. Шлюбні відносини між _ними припинені, однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, Вважає, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Судові витрати покласти на неї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що у зв'язку з погіршенням стосунків вони припинили шлюбні відносини. Втратили порозуміння, тому не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.1990 року, згідно із свідоцтвом про одруження V-HO № 446866, виданого відділом ЗАГС м .Селидове Донецької області, актовий запис № 163. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження І-HO №. 344749, виданим відділом реєстрації актів громадського стану м.Селидове Донецької області та [PERSON]. 25.01,1991 р.н., що підтверджено свідоцтвом про народження V1II-HO № 361365, виданим відділом ЗАГС м.Селидове Донецької області. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство, подружжя не здійснили дій щодо збереження сімейних стосунків. Суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу ст. 60 ЦГІК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних відносин та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір і розподіл судових витрат, суд приймає до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя у розпаді сім'ї, враховує їх матеріальне і сімейне становище, та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти на позивача.

Outcome: approved