Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до ПП «Олдер» про стягнення боргу та про розірвання договорів оренди земельних ділянок. Позивачі в судове засідання не з’явилися, а надали право представляти свої інтереси представникам – адвокату [PERSON] та [PERSON] , які позови підтримали і пояснили, що договори оренди земельних ділянок були укладені з відповідачем під умову орендної плати щомісячно. При цьому, в договорах оренди було зазначено, що оплата буде здійснюватися двічі, а саме з 1 по 31 серпня та в остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. Однак, відповідач своїх зобов’язань не виконує, тому має заборгованість по орендній платі. До того ж, відповідач порушує і умови щодо індексації розміру орендної плати. Представники вважають, що вказаними договорами оренди земельних ділянок позивачі поставлені в досить важке матеріальне становище, так як іншого джерела доходу не мають за відсутності постійної роботи і стабільного заробітку, а також з-за пенсійного віку і незначного розміру пенсійного забезпечення. До того ж, відповідач не дає їм можливості розпорядитися приватними земельними ділянками на свій розсуд, не бажаючи добровільно переукласти договори оренди на більш зрозумілих умовах. Представники вважають, що відповідач умисно уклав вказані договори на таких неконкретних умовах, фактично обминувши позивачів щодо умов цих угод. Представники просять задовольнити позовні вимоги усіх позивачів в повному обсязі, вважаючи їх законними та обґрунтованими. Представник ПП «Олдер» [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що договори оренди земельних ділянок укладені під умову орендної плати за рік, а не щомісячно. Відсутність у договорі вказівки на те, що орендна плата проводиться за рік, представник вважає несуттєвою обставиною, так як звичаї ділового обороту в даній сфері ділових відносин уже сформували таку практику укладання договорів оренди землі. При цьому, представник визнав те, що індексація орендної плати не провадилася своєчасно з-за специфіки товарного сільськогосподарського виробництва. Представник просить відмовити у позовах усім позивачам. Вислухавши пояснення представників позивачів і відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Та, згідно договорів оренди землі, укладених ПП «Олдер» з [PERSON] . від 27 вересня 2006 року, з [PERSON] від 20 квітня 2007 року, з [PERSON] від 20 квітня 2007 року та з [PERSON] від 20 квітня 2007 року орендна плата склала 519 грн., яка повинна вноситись у строки: 1 - 31 серпня та остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. З умов цих договорів не вбачається, за який саме період передбачена дана орендна плата, однак зазначено, що її обчислення здійснюється з врахуванням індексації. Як встановлено, ПП «Олдер» не надало суду доказів на спростування позову про помісячну орендну оплату, з його представником визнано те, що орендна плата своєчасно не індексувалася з-за специфіки товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає ці порушення умов договору суттєвими і такими, що ставлять позивачів у важке матеріальне становище, так як орендна плата є одним із джерел отриманого ними засобів для існування. Суд не може прийняти до уваги посилання представника ПП «Олдер» на те, що відсутність вказівок в договорах щодо періоду орендної плати все ж передбачає оплату за рік на підставі існуючих звичаїв ділового обороту в даній сфері відносин. Так, згідно ст.526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться тоді, коли відсутні умови договору і вимоги цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. В даному разі зобов’язання сторін обумовлено як договорами, так і нормами цивільного законодавства України. Так, відповідно до п.38 вказаних договорів оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов’язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою, під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Суд приймає до уваги протоколи сходок громадян села Глинське Світловодського району, з яких вбачається бажання позивачів врегулювати з ПП «Олдер» спірні питання щодо виконання умов договорів оренди землі, що вказує на їх укладення на вкрай невигідних для них умовах. Однак, у суду не має підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі, так як позивачі не надали суду відповідного обґрунтованого розрахунку боргу з врахуванням індексів інфляції. В матеріалах справи документально доведено, що відповідач сплатив борг по орендній платі, що не заперечує представник позивачів. Тому, у вказаних позовних вимогах необхідно відмовити. При цьому, суд керується вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України, де передбачено те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: partial