Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди недійсною. Свій позов обгрунтувала тим, що 30 вересня 2006 року між нею та відповідачем було укладено договір дарування 1/4частини квартири № 8 по вул. Прокопюка, Звс. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належить їй на праві приватної власності. Підтвердженням вчинення вказаної угоди є нотаріально посвідчений договір дарування 1/4 частки житлової квартири, зареєстрований в реєстрі за № 4480. У 2006 році відповідач, який є сином позивачки, почав вмовляти її, щоб вона переписала на нього належну їй 1/4 частину вказаної квартири, за що він обіцяв надавати для неї всю необхідну допомогу і доглядати її, тому позивачка погодилась укласти договір дарування. На час укладення договору дарування відповідач проживав в м. Харкові, тому після укладення договору він поїхав додому. З того часу відповідач не підтримує жодних звязків з позивачкою, не надає ніякої допомоги та догляду, лише одного разу приїхав та вимагав документи на квартиру, так як мав намір її продати. За таких обставин [PERSON] просить суд визнати угоду про дарування Уг частини квартири № 8 по вул. Прокопюка, Зс. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області недійсною, оскільки при укладенні даного договору вона вважала, що укладає договір довічного утримання, тобто помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, правових наслідків договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю та просив суд позов задовольнити. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено в нотаріальній формі договір дарування 1/4 частини квартири № 8 по вул. Прокопюка, З в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належить позивачці на праві приватної власності. Згідно ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Такими є помилки щодо правової природи правочину, його змісту, предмета, ціни, сторони, якості обєкта тощо. В судовому засіданні було встановлено, що при укладенні договору дарування [PERSON] вважала, що укладає договір довічного утримання, тобто передає [PERSON] у власність належну їй 1/4 частину квартири, а він буде надавати їй необхідну допомогу та утримувати її. Вказаний договір дарування є недійсним, оскільки жодна зі сторін не виконала і не мала наміру виконувати умови договору: позивачка не передала і не мала наміру передати відповідачу предмет дарування, квартира, що є предметом дарування, реально не поділена в натурі, позивачка зареєстрована та проживає в ній, документи на дану квартиру зберігаються в неї, оскільки вона не має наміру кудись виїжджати, в свою чергу відповідач фактично не прийняв предмету дарування, в даній квартирі не проживає, тому фактично договір не відбувся. Ці обставини підтверджуються даними довідок, виданих Самчиківської сільською радою Старокостянтинівського району від 17.06.2009 року та 2.07.2009 року, показами свідків. Крім того, згідно довідки МСЕК та довідок Самчиківської лікарні, позивачка є інвалідом І групи та має вкрай тяжкий стан здоровя, що сприяє хворій неадекватно оцінювати життєві ситуації та керувати своїми діями. За таких обставин суд дійшов висновку, що при укладенні договору дарування позивачка вважала, що укладає договір довічного утримання, тобто помилялася щодо правових наслідків договору і це є обставиною, що має істотне значення, а тому є передбачені ст. 229 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved