overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Сторони одружені з 07.03.2008 р., шлюб зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 78. Мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою Позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалась з вересня 2009 року через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, часто виникаючих сварок і скандалів, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на обидві сторони порівну. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлен одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечело б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з вересня 2009 року, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Строк, даний сторонам для примирення згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2010 р., позитивних результатів не дав. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на обидві сторони порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом і зазначає, що 20.12. 2004 року померла його сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Після смерті сестри, позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулись з заявою про прийняття спадщини, через те, що не знав про таку необхідність,перебував за межами України, а тому не має можливості в даний час оформити свої спадкові права на неї, в звязку з чим просить суд про визначення йому додаткового строку для прийняття цієї спадщини. Позивач ці вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в ньому. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але направив суду заяву, в якій вимоги позову не заперечив і просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2004 року померла сестра позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина.(л.с. 7) У встановлений законом строк позивач не звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, через те, що не знав про встановлені строки, крім того, перебував за межами України,що стало перешкодою для подачі такої заяви.(л.с. ) Суд , зважаючи на ці обставини,вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк, встановлений цивільним законодавством, для подачі нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

05.03.2010 року [PERSON]В звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що з нього постановою Волноваського районного суду Донецької області від 26.01.2001 року були утриманні аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: Людмили, [INFO], Віктора, [INFO], Анни, [INFO], та Сергія, [INFO] у розмірі 1\\2 частини усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого доходів на дитину, починаючи з 10.01.2001 року та до повноліття. На теперішній час діти Людмила та Віктор досягай повноліття. Позивач є пенсіонером, та має інвалідність, що підтверджується довідкою УПФУ Кіровського району м. Донецьк № 3\\29\\04 від 24.09.2009 року. Крім того має на утриманні не працездатних батьків, тому просить зменшити розмір аліментів, які утримуються на користь [PERSON] на утримання дітей: Анни, [INFO] та Сергія, [INFO] до 1\\3 частини доходів. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягає. Відповідачка позов визнала у повному обсязі та не заперечує проти зменшення аліментів. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копії постанови Волноваського районного суду Донецької області від 26.01.2001 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: Людмили, [INFO], Віктора, [INFO], Анни, [INFO] та Сергія, [INFO]. Згідно довідки УПФУ в Кіровському районі м. Донецька є інвалідом 3 групи та отримує пенсію у розмірі 265, 71 грн. Згідно довідки від 06.10.2009 року вбачається, що батьки останнього мешкають разом з ним. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує також стан здоровья та загальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягнуті, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 183 СК України,,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення повноліття дитини починаючи з 20 січня 2010 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON], звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], який є її сином та сином [PERSON] (а.с. 3). Шлюб між сторонами по справі розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбі від 19.01.2010р. ( а.с. 4). [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 22\~848,00 грн. та судові витрати в сумі 2479 грн. Посилався на те, що 28.01.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 3\~000 доларів США, строком на тридцять днів до 27.02.2009 року, термін повернення боргу сплив, але відповідач кошти не повернув. Пізніше позивач свої позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача 23\~793,00 грн. згідно курсу НБУ станом на 26.03.2010 року. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольни та не заперечував про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позов не представив. Суд дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору позики ( а.с. 4) та розписки ( а.с.5), 28.01.2009 року позивач надав відповідачу грошову позику в сумі 3\~000 доларів США, що становить 23\~793 грн., строком на тридцять днів, починаючи з моменту отримання вказаної грошової суми. До липня 2009 року відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1047 цього ж Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або ви кількості речей. На підставі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи представлені докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 3000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2010 р. становить 23\~793,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує стягнути з другої сторони всі судові витрати, а саме по сплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення та витрат на правову допомого ( а.с. 1,2,8-10). Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 2549 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 625,1047,1049 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору дійсним, стягнення з відповідача боргу за договором оренди в сумі 8960,00 грн., та судові витрати в сумі 2\~641,00 грн., а також стягнення 1% від суми заборгованості за кожен прострочений день на день ухвалення рішення. Посилався на те, що 26.11.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди автомобіля «ЗАЗ Део», згідно якого [PERSON] передав [PERSON] даний автомобіль, а останній зобовязувався сплачувати 140 грн. за добу користування автомобілем, але зобовязання свої не виконував з 05.03.2009 р. по 08.05.2009 р., чим створив заборгованість за 64 доби в розмірі 8960,00 грн. Пізніше позивач свої позовні вимоги уточнив та відмовився від позовних вимог в частині стягнення 1% від заборгованості за кожен прострочений день на день ухвалення рішення. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив , заперечень на позов не представив. В звязку з наведеними обставинами та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору оренди ( а.с. 7) та акту прийому передачі ( а.с.8), 26.11.2008 року позивач І.В. передав відповідачу в оренду автомобіль [NUMBER], 2005 року випуску, строком на 1 рік, починаючи з моменту підписання договору. Згідно п.2.1. даного договору [PERSON] зобовязувався сплачувати [PERSON] щоденно 140,00 грн., сплата проводилась згідно рахункової відомості ( а.с. 9-12). З 05.03.2009 р. по 08.05.2009 р. [PERSON] користувався автомобілем, порушуючи даний договір оренди, а саме не сплачуючи за користування автомобілем, внаслідок чого створив борг у сумі 8960,00 грн. На підставі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання . В частині визнання дійсним договору оренди, суд вважає дану вимогу неогрунтованою, оскільки даний договір був підписаний двома особами та виконувався на протязі трьох місяців. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує стягнути з другої сторони всі судові витрати на правову допомогу, а саме по сплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення та витрат на правову допомогу ( а.с. 1,2,8-10). Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 2\~641 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 625,1047,1049 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису як батька з актового зпапису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів на утримання дитини. При цьому зазначає, що з березня 1994 року по 13.12.1995 року він пербував в шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у них 28.08.1994 року народився син [PERSON], у зв'язку з чим в актовому запису № 14 від 27.09.1994 р., виданого відділо РАЦС Ємільчинського району про народження дитини, в графі батько вказано його прізвище. 22.08.2000 року відповідачка без його відома змінила прізвище дитини на [PERSON]. В даний час бувша дружина розпускає слухи, що дитина не його. Крім того, шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 5.03.1994 року, а дитина народилась 28.08.1994 року доношеною нормальною дитиною, що також викликає у нього сумнів щодо його батьківсьва відносно [PERSON]. Згідно рішення Ємільчинського районного суду від 15.03.2006 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього [PERSON], 28.08.1994 року, в розмірі ? частини всіх видів доходів. Тому він звернувся до суду з вказаним позовом та просить виключити з графи батько актового запису № 14 від 27.09.1994 року про народження дитини [PERSON], запис про його батьківство, де вказано батьком [PERSON]. Також просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], згідно рішення Ємільчинського районного суду від 15.03.2006 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, про день розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з березня 1994 року по 13.12.1995 року сторони пербували в шлюбі. Від шлюбу у них 28.08.1994 року народився син [PERSON], у зв'язку з чим в актовому запису № 14 від 27.09.1994 р., виданого відділо РАЦС Ємільчинського району про народження дитини, в графі батько вказано [PERSON]. Висновком експертизи № 379 від 28.02.2010 року встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], 28.08.1994 року нраодження, з імовірністю 99,999999 %, що відповідає формулюванню батьківство практично доведено. На підставі вищенаведеного позов задоволенню не підлягає. А тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , 26. 09, [INFO] в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно . Пояснила свою вимогу тим , що відповідач разом з сім»єю не проживає , син перебуває на її утриманні , однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , чим ставить її в тяжкі матеріальні умови . Підтримавши позовні вимоги заявою від 12. 04. 2010 року [PERSON] просить справу розглядати у її відсутність , позовні вимоги задоволити . Відповідач заявою від 12. 04. 2010 року позовні вимоги визнав в повному обсязі , просить справу слухати у його відсутність . Відповідно до ст, 130 ЦК України в разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в попередньому слуханні справи на підставі ст. 174 ЦПК України за наявності законних для того підстав . Оцінивши докази у справі , суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими , обумовлені ст. ст. 180- 183 СК України і підлягають до задоволення . Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ( свідоцтва про народження 1-ГЮ № 057604 ) відповідач дійсно є його батьком і тому зобовязаний надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини заробітку. На підставі ст. 180- 183 , 191 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з повозом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості по кредиту. У своєму позові позивач вказав, що 01.02.2008 року між позивачем та [PERSON]. був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON]. надано кредит у сумі 6780 доларів США під 12,95 % річних. Кредит надавався на 60 місяців по 01.02.2013 рік. 01.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, який забезпечує вимоги банку. Однак відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом. Заборгованість у [PERSON] станом на 12.02.2010 року складає 55\~541,80 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 53\~541,80 грн та судові витрати у розмірі 535,42 грн. за сплату судового збору та 120 грн. за сплату витрат на інформаційне-технічне забезпечення процессу та розглянути справу без участі їх представника, про що надав до суду заяву. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, про що надала до суду заяву. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ВАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Із кредитного договору № 010/17-41/1379-38 від 01.02.2008 року вбачається, що [PERSON] отримала кредит у сумі 6\~780 доларів США. Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 53\~541,80 грн.: -48\~374,23 грн. заборгованість за кредитом; - 2\~820,64 грн. нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; -2\~346, 93 грн. несплачена пеня на заборгованість за відсотками та кредитом. Відповідно ст.526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов*язання за кредитним договором і тому вона несе відповідальність перед кредитором. Суд приходе до висновку, що позов ПАТ «[PERSON] Аваль» повністю знайшов свої докази та обґрунтування і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 9 листопада 1993 року на ст. Нова Ушиця Коростенського району Житомирської області, помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 5 з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Привокзальній у с. Нова - Ушиця Коростенського району Житомирської області, та присадибної земельної ділянки розміром 0,60 гектарів в тому числі: 0,25 гектарів для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,35 гектарів для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Привокзальній, 5 у с. Нова - Ушиця Коростенського району Житомирської області. Спадкоємцем першої черги, крім позивачки являється також відповідачка по справі, яка відмовилась від спадщини на користь позивачки, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. Після смерті батька вона фактично прийняла спадщину, однак у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася із заявою в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, оскільки вважала, що прийняла її. Крім того, вона проживає та зареєстрована у вказаному будинку, сплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи та обробляє земельну ділянку після смерті свого батька. Тому, вона змушена була звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та просить дану справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову і просила дану справу розглянути без її участі. Проаналізувавши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані обставини ніким не спростовані, стверджуються документами, зібраними в справі і дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову.

Outcome: approved