Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою № 16 будинку № 4/3 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, посилаючись на те, що вона разом з відповідачем та двома своїми синами є співвласниками вищезазначеної квартири, однак вона не може дійти згоди з відповідачем щодо порядку користування спільною квартирою, відповідач чинить їй перешкоди у цьому. [PERSON] просила суд усунути перешкоди у користуванні спільною квартирою, зобовязати відповідача їх не чинити. В судовому засіданні [PERSON] змінила позовні вимоги щодо вирішення житлового спору, просила суд встановити порядок користування спільною квартирою, при якому виділити їй та її сину [PERSON] у користування житлову кімнату площею 11,1 кв.м., житлову кімнату площею 16,0 кв.м. виділити [PERSON] та [PERSON], нежилі приміщення (кухню, коридор, балкон, ванну, туалет) залишити у спільному користуванні. Крім того, позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд поділити спільне майно подружжя, виділивши їй гараж в кооперативі „Полин, пральну машину „ARDO, пилосмок, мікрохвильову піч „LG, килим розмірами 3 м * 4 м, два крісла, прихожу, журнальний стіл, а [PERSON] телевізор „LG, спальний гарнітур, диван, килим розмірами 2 м * 3 м, мопеди „HONDA та „DEFIANT, а також врахувати у його частку автомобіль „LADA 2107, який відповідач продав у 2008 році без її згоди. Вона пояснила, що спірна квартира на праві власності належить їй, [PERSON], а також її синам [PERSON] та [PERSON], фактично у ній проживає вона, відповідачем та їх син [PERSON], шлюб між нею та відповідачем на даний час розірвано, [PERSON] постійно чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, не пускає у другу кімнату, не дозволяє користуватись речами. Відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви про встановлення порядку користування спірною квартирою у запропонований позивачкою спосіб визнав в повному обсязі, підтвердив пояснення позивачки щодо відсутності спільної згоди про порядок користування житлом та не заперечував проти виділення [PERSON] та [PERSON] у користування житлової кімнати площею 11,1 кв.м., а житлової кімнати площею 16,0 кв.м. йому та [PERSON], а також щодо залишення нежилих приміщень (кухні, коридору, балкону, ванної, туалету) у спільному користуванні співвласників. З приводу поділу спільного майна подружжя [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти запропонованого [PERSON] варіанту розподілу в частині поділу побутової техніки, меблів та предметів домашнього вжитку, просив включити до складу спільного майна подружжя та виділити йому два простирадла, одіяло, підодіяльник, подушку та рушник, однак категорично заперечив проти виділення [PERSON] гаража, заперечив також його вартість, а також заперечував щодо врахування у частку спільного майна проданий у 2008 році автомобіль, так як пояснив, що кошти були використані ним в інтересах сімї. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви в частині встановлення порядку користування спільним житлом. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши інші докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Квартира № 16 будинку № 4/3 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках, розмір яких становить по 1/4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 887305, виданим 08.04.04 р. Кузнецовською міською радою Рівненської області на підставі розпорядження органу приватизації. У зазначеній квартирі зареєстровані співвласники: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін та третіх осіб, а також довідкою ЖЕД-1 № 1028 від 18.08.09 р. та ніким не оспорюється. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.08.09 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ГЮ № 025405, виданим 17.08.09 р. відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Із змісту позову, а також пояснень сторін вбачається, що угоди про порядок користування спільним майном співвласниками не досягнуто. З пояснень сторін, а також технічного паспорту на спірну квартиру судом встановлено, що квартира № 16 будинку № 4/3 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області має загальну площу 44,9 кв.м., житлову площу 27,1 кв.м. та складається з двох житлових кімнат площею 16,0 кв.м., 11,1 кв.м. Виходячи з того, що загальна житлова площа квартири складає 27,1 кв.м, і вона на праві спільної власності належить чотирьом особам, суд прийшов до висновку, що на кожного з співвласників припадає по 6,78 кв.м. житлової площі. Так як квартира має дві ізольовані житлові кімнати, позивачка припинила вести спільне господарство з відповідачем, просить виділити їй та [PERSON] в користування житлову кімнату площею 11,1 кв.м., що менше від їх ідеальної частки (13,56 кв.м.), треті особи самостійних вимог щодо предмету спору не предявляли, з урахуванням відсутності заперечень у відповідача та третіх осіб, суд прийшов до висновку про можливість встановлення між співвласниками такого порядку користування квартирою, при якому [PERSON], [PERSON] слід надати у володіння та користування ізольовану житлову кімнату площею 11,1 кв.м., [PERSON], [PERSON] - ізольовану житлову кімнату площею 16,0 кв.м., а кухню, коридор, ванну, санвузол, балкон залишити у спільному користуванні. При визначенні обсягу спільного майна подружжя судом враховано наступне. Сторонами не оспорюється, що під час шлюбу подружжя [PERSON] набуло право власності на пральну машину „ARDO вартістю 2500 грн., пилосмок вартістю 500 грн., мікрохвильову піч „LG вартістю 600 грн., килим розмірами 3 м * 4 м вартістю 1000 грн., два крісла вартістю 2000 грн., прихожу вартістю 1000 грн., журнальний стіл вартістю 600 грн., а [PERSON] телевізор „LG вартістю 1500 грн., спальний гарнітур вартістю 1000 грн., диван вартістю 2000 грн., килим розмірами 2 м * 3 м вартістю 700 грн., мопед „HONDA вартістю 4900 грн., мопед „DEFIANT вартістю 3900 грн. Не оспорюється сторонами також і вартість зазначеного майна. Доказів придбання у шлюбі автомобіля „Лада сторонами суду не надано. Позивачкою заперечується придбання у шлюбі двох простирадл, одіяла, підодіяльника, подушки, рушника. Доказів придбання зазначених речей у шлюбі відповідачем не надано. Сторони вважають, що до складу спільного майна, що належить подружжю, відносяться також гараж № 386 у гаражному кооперативі „Полин та дача в кооперативі „Побутовик. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Сторонами не надано доказів державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно гараж та будівлю дачі. З пояснень сторін судом встановлено, що державна реєстрація права власності на зазначені обєкти не проводилась. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що факт набуття права спільної власності подружжя на гараж та будівлю дачі в судовому засіданні не доведено. Отже, наявність у [PERSON] або [PERSON] правових підстав для включення до обсягу спільного майна подружжя гаража, дачі, автомобіля „Лада, двох простирадл, одіяла, підодіяльника, подушки, рушника, сторонами не доведено. Таким чином, суд визнав доведеним, що обсяг майна, заявленого позивачкою, яке набуте подружжям [PERSON] під час шлюбу, складається з пральної машини „ARDO, пилосмока, мікрохвильової печі „LG, килимів розмірами 3 м * 4 м та 2 м * 3 м, двох крісел, прихожої, журнального столу, телевізора „LG, спального гарнітуру, дивану, мопедів „HONDA та „DEFIANT. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заявлена позивачкою вартість речей, які входять до складу визнаного судом доведеним обсягу спільного майна, в розмірі 22200 грн., відповідачем не оспорюється. Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна. Таким чином, судом встановлено, що вартість часток кожного з подружжя у спільному майні складає 11100 грн. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що килим розмірами 3 м * 4 м вартістю 1000 грн., два крісла вартістю 2000 грн. знаходяться у володінні [PERSON], а спальний гарнітур вартістю 1000 грн. у володінні [PERSON] З урахуванням цих обставин суд прийшов до висновку, що ці обєкти слід виділити у користування тому з подружжя, у володінні якого вони знаходяться. Так як у власності подружжя перебуває два мопеди, з урахуванням пояснень відповідача про те, що він користується лише одним з них - мопедом „HONDA, суд прийшов до висновку про необхідність виділення мопеду „DEFIANT позивачці, а мопеду „HONDA відповідачу. Таким чином, виходячи з принципу рівності часток подружжя у спільній власності на майно, суд прийшов до висновку про необхідність виділення у власність [PERSON] пральної машини „ARDO вартістю 2500,00 грн., пилосмоку вартістю 500,00 грн., мікрохвильової печі „LG вартістю 600,00 грн., прихожої вартістю 1000,00 грн., журнального столу вартістю 600,00 грн., спального гарнітуру вартістю 1000,00 грн., килиму розмірами 2 м * 3 м вартістю 700,00 грн., мопеду „DEFIANT вартістю 3900,00 грн., а всього майна на суму 10800,00 грн.; [PERSON] - телевізора „LG вартістю 1500,00 грн., дивану вартістю 2000,00 грн., килиму розмірами 3 м * 4 м вартістю 1000,00 грн., двох крісел вартістю 2000,00 грн., мопеду „HONDA вартістю 4900,00 грн., а всього майна на суму 11400,00 грн. Оскільки спільне майно подружжя з урахуванням вартості кожної речі неможливо поділити між сторонами порівну, суд прийшов до висновку про те, що з метою додержання рівності часток подружжя при поділі майна, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 150 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial