Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсною заявою, в якій вказав, що 27.05.2009 року між ним та СТОВ «Дружба» був укладений договір купівлі-продажу майнового комплексу для ведення особистого підсобного господарства. Але, позивач, посилаючись на те, що він не знав вимоги діючого законодавства України в частині зобов»язання нотаріального посвідчення такого договору, вказав що укладений договір не був належним чином нотаріально посвідчений і продавець фактично ухилився від нотаріального посвідчення укладеного договору. Прк цьому, посилаючись на те, що фактично сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, позивач перерахував на розрахунковий рахунок продавця кошти у сумі 30 057 - 00 грн. та 22 420-21 гри. і відбулося часткове виконання договору - позивач, посилаючись на вимоги ч 220 п.2 ЦК України просить визнати дійсним договір купівлі- продажу майнового комплексу для ведення особистого підсобного господарства, укладений 27.05.2009 року між СТОВ «Дружба» та [PERSON] Сєрїірм Леонідовичем а таж визнати за ним право власності на нерухоме майно майнового комплексу для ведення особистого підсобного господарства у вигляді: -корпуса № 1 дворядного загальною площею 1089,25 кв.м. -корпуса № 2 дворядного загальною площею 1089,25 кв.м. -корпуса № 3 дворядного загальною площею 1089,25 кв.м. -корпуса № 4 загальною площею 1040,3 кв.м. -корпуса молодняку загальною площею 915,12 кв.м. -телятника загальною площею 451,7 кв.м. -будинка тварино ведення загальною площею 115,47 кв.м., які знаходяться за адресою: Попаснянський р-н с.Дружба. Суд, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст. 10 п.З та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, ... або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до вимог ст..ст.656,658 ЦК України - предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця і право продажу належить власникові товару. Із наданих матеріалів вбачається, що вказані в вищезазначеному договорі вказані будівлі не є власністю продавця і взагалі такі будівлі не вказані ні в жодному документі, що надані з боку СТОВ «Дружба», не визначена правова належність вказаних споруд. СТОВ «Дружба» не надали ніяких доказів володіння вказаного майна. В представлених ксерокопіях основних та оборотних засобів відсутні відомості про будівлі, що зазначені у вказаному договорі і неможливо встановити які це саме «будівлі та споруди» /а.с.130-138/ До цього ж із відповіді відділення Фонду держмайна Луганської області вбачається, що у період приватизації на підставі Наказу Фонду держмайна «Про затвердження Положення про впорядкування передачі об»єктів нерухомого майна , приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства» ніяких письмових запитів з питань підтвердження права власності на нерухоме майно, яке передано до статутного капіталу КСП «Забойщик» і яке було передано СТОВ «Дружба» не надходило. Тому ніяких відомостей щодо права власності на нерухоме майно СТОВ «Дружба» - немає./а.с.140/ Із представлених матеріалів щодо розпаювання КСП «Забойщик» та передачі майна СТОВ «Дружба» також відсутні відомості про будівлі, які визначені у вказаному договорі /а.с.106-109/ Таким чином судом встановлено, що у СТОВ «Дружба» відсутні правовстановлкшчи документи, які б давали право на відчуження вказаного майна І які могли б стати предметом договору купівлі-продажу. При цьому у відповідача були відсутні якіб-то підстави щодо отримання із позивача коштів за продаж вказаних будівель. Щодо вимог позивача про визнання вказаного договору дійсним, суд визначає наступне . Згідно із положеннями Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та на підставі норм ЦК України - згідно ст..ст.210, 640 ЦК не є вчиненим право чин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації . До цього відповідно до п.13 даного Пленум ВСУ норма частини другої ст..220 ЦК України, на яку посилається позивач, не застосовується щодо право чинів, які підлягають нотаріальному посвідченню І державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких право чинів відповідно до ст..210, 640 ЦК України пов»язується з державною реєстрацією, тому такі договори не є укладеними І не створюють прав та обов»язків сторін. Суд також зазначає те, що в судовому засіданні представник позивача сам підтвердив, що оформити належним чином даний правочин неможливо і зараз тому, що відсутні правовстановлюючи документи на будівлі, що є предметом договору. Таким чином, враховуючи норми діючого законодавства суд вважає неможливим визнати дійсним укладений 27.05.2009р. договір купівлі-продажу майнового комплексу для ведення особистого підсобного господарства між гр.[PERSON] та СТОВ «Дружба» і як наслідок немає підстав для визнання за гр.[PERSON] прав власності на будівлі визначені в даному договорі, так як такий договір є нікчемним і не створює ніяких прав та обов»жзків. На підставі викладеного ст..656,657,658, 210,220,640 , положень Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: dismissed