Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

У липні 2009 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким ним перендано останньому 90000,00 грн., які він зобовязувався повернути за першою вимогою. Факт передачі грошової суми підтверджено розпискою. З метою повернення коштів позивач неоднаразово звертався до відповідача, але [PERSON] зобовязання щодо повернення позики не виконав. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 90000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача надала аналогічні пояснення та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з договором позики та даних розписки від 03 березня 2009 року, [PERSON], паспорт серії СК 366521, виданий 14.01.1997 року Броварським ГУ МВС України Київської області отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 90000,0грн. та забовязувався їх повернути за першою вимогою. При передачі грошей були присутні [PERSON] та Дригун 1.1. Цей факт підтверджується їх особистими підписами на розписці. На адресу відповідача надсилався лист з вимогою негайного повернення боргу від 05.05.2009 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку , що встановлений цим договором. Якщо договори не встановлений строк повернення позики або визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимог про це, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позичальник не виконав свого обовязку, тобто не повернув позикодавцю грошові кошти у розмірі 90000,00 грн. За змістом до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме стягнення суми боргу у розмірі 90000,0грн. та судових витрат.

Outcome: approved