Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія»Український страховий Альянс» на його користь страхове відшкодування в зв'язку із настанням страхового випадку в сумі 7088 грн.01 коп., пеню в сумі 623 грн. 74 коп., три проценти річних в сумі 51 грн.13 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати по наданню експертом копії авто товарознавчого дослідження в сумі 100 грн., витрати по оплаті послуг ДАІ по видачі довідки про ДТП в сумі 107 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10 січня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір страхування наземного транспортного засобу [NUMBER] (далі Договір), за яким були застраховані його майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Т13110, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до п. 5.3 Договору відповідач зобов'язується виплатити йому страхове відшкодування в разі настання страхового випадку. Пунктом 2.1 Договору визначено, що страховим випадком є, зокрема, пошкодження чи знищення автотранспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 30 травня 2008 р. в м. Кременчуці по вул. 40 років Жовтня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля ЗАЗ Daewoo державний номерний знак [NUMBER], під час якої водій [PERSON], який керував автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності на право керування транспортним засобом від 21 травня 2008 р., рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на перешкоду. Для одержання страхового відшкодування 02 червня 2008 р. він звернувся до відповідача із відповідною письмовою заявою, додавши при цьому копії всіх необхідних, зважаючи на характер страхового випадку документів. За наслідками розгляду цієї заяви відповідач листом № 1619 від 04 серпня 2008 р. відмовив йому у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 5.4.2. договору, тобто в зв'язку з тим, що він встановивши в липні 2007 р. газове обладнання на автомобіль, не проінформував страховика про зміну страхового ризику. З висновком відповідача він не згоден, оскільки відповідно до п. 5.4.2 договору, страхувальник зобов'язувався інформувати страховика про будь-яку зміну страхового ризику (заміну водіїв, які мають право на керування ТЗ, передачу ТЗ в користування, управління іншій особі, зміну власника ТЗ, зміну місця нічного зберігання, та ін.) - тобто про істотні обставини, що безпосередньо впливають на певний страховий ризик. Пунктом 9 Договору передбачено п'ять видів страхових ризиків: а саме, дорожньо-транспортна пригода; протиправні дії третіх осіб; стихійні явища; пожежа чи самозаймання автотранспортного засобу; незаконне заволодіння. З наведеного вбачається, що така обставина, як встановлення на автомобіль газового обладнання жодним чином не впливає на страховий ризик - ДТП, так само, як і на такі ризики, як наприклад, стихійне явище чи незаконне заволодіння. Вона може безпосередньо вплинути лише на страховий випадок, пов'язаний із пожежею чи самозайманням автотранспортного засобу, зважаючи на вибухонебезпечні властивості газової установки. Тому він вважає, що у відповідача не було законних підстав для відмови мені у виплаті страхового відшкодування за страховим ризиком - дорожньо-транспортної пригода, яка сталася внаслідок не пересвідчення водія [PERSON] в безпеці маневру, і жодним чином не пов'язана із наявністю на застрахованому автомобілі газового обладнання. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія»Український страховий Альянс» на його користь страхове відшкодування в зв'язку із настанням страхового випадку в сумі 7088 грн.01 коп., пеню в сумі 623 грн. 74 коп., три проценти річних в сумі 51 грн.13 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати по наданню експертом копії авто товарознавчого дослідження в сумі 100 грн., витрати по оплаті послуг ДАІ по видачі довідки про ДТП в сумі 107 грн., а також судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги уточнили в частині судових витрат, а саме прохали стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія»Український страховий Альянс» на користь позивача сплачені при подачі позову судовий збір в сумі 17,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи 30,00 грн. в іншій частині позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але завчасно надіслав до суду клопотання в якому прохають провести розгляд справи у відсутності представника ЗАТ СК «Український страховий Альянс». В попереднє судове засідання ЗАТ страховою компанією «Український страховий Альянс» було надіслано заперечення в якому вказано, що 10 січня 2007 року між позивачем та відповідачем було дійсно укладено договір добровільного страхування [NUMBER]. Згідно пункту 9 даного договору страхування страховими ризиками визначено втрату, знищення, пошкодження транспортного засобу, його частин деталей, приладів внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; протиправних дії третіх осіб у будь - якому місці знаходження автотранспортного засобу; стихійних явищ; пожежі чи самозаймання автотранспортного засобу; незаконного заволодіння. 30.05.2008 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу , під керуванням позивача, про що позивачем було подано відповідачу заяву про настання страхового випадку від 02.06.2008 року. Відповідачем було прийнято до уваги надано заяву та розпочато процедуру врегулювання заявленого збитку. Під час врегулювання заявленого збитку відповідачем було з'ясовано, що позивач самовільно без погодження із відповідачем у порушення вимог умов страхування до договору встановив газобалонне устаткування на свій транспортний засіб та не повідомив про це відповідача у встановлений договором строк. Додаткове обладнання (газова установка) було встановлено на застрахований транспортний засіб 03.07.2007 року. Данні, щодо встановлення додаткового обладнання зафіксовані у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.01.2008 року. Встановлення додаткового обладнання є зміною страхового ризику. Тому, прохали при винесенні рішення прийняти до уваги їхнє заперечення та відмовити в заявлених позовних вимогах [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування наземного транспортного засобу [NUMBER] (далі Договір), за яким були застраховані його майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Т13110, державний номерний знак [NUMBER]. 30 травня 2008 р. в м. Кременчуці по вул. 40 років Жовтня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача ЗАЗ Daewoo державний номерний знак [NUMBER], під час якої водій [PERSON], який керував автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності на право керування транспортним засобом від 21 травня 2008 р., рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на перешкоду. 02 червня 2008 р. позивач звернувся до відповідача для одержання страхового відшкодування із відповідною письмовою заявою, додавши при цьому копії всіх необхідних, зважаючи на характер страхового випадку документів. Відповідно до листа № 1619 від 04 серпня 2008 р. відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що позивачем було встановлено газове обладнання на транспортний засіб, що є зміною страхового ризику та повідомлень про зміну страхового ризику, а саме про встановлення газового обладнання до страхової компанії не надходило. Відповідно до п. 5.4.2 Договору, страхувальник зобов'язувався інформувати страховика про будь-яку зміну страхового ризику (заміну водіїв, які мають право на керування ТЗ, передачу ТЗ в користування, управління іншій особі, зміну власника ТЗ, зміну місця нічного зберігання, та ін.) - тобто про істотні обставини, що безпосередньо впливають на певний страховий ризик. Згідно пункту 9 договору [NUMBER] від 10.01.2007 року, страхування страховими ризиками визначено втрату, знищення, пошкодження транспортного засобу, його частин деталей, приладів внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; протиправних дії третіх осіб у будь - якому місці знаходження автотранспортного засобу; стихійних явищ; пожежі чи самозаймання автотранспортного засобу; незаконного заволодіння. Тобто, в даному випадку страховим ризиком є дорожньо - транспортна пригода, а тому встановлення на автомобіль газового обладнання жодним чином не впливає саме на страховий ризик - ДТП, яка сталася з виключно з причини необережного керування автомобілем водієм [PERSON] і не пов'язана з наявністю чи відсутністю на застрахованому авто газового обладнання. Встановлення газового обладнання могло б вплинути лише на страховий випадок, пов'язаний із пожежею чи самозаймання автотранспортного засобу, зважаючи на вибуховонебезпечні властивості газової установки, причому за наявності висновку управління МНС України. Відповідач встановив газове обладнання в установленому Законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п. 5.3 договору відповідач зобов'язується виплатити йому страхове відшкодування в разі настання страхового випадку. Пунктом 2.1 договору визначено, що страховим випадком є, зокрема, пошкодження чи знищення автотранспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст. 8 Закону України “Про страхування” від 7 березня 1996 року в редакції страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 629, 610 ЦК України договір є обов'язковим до виконання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» та ст. 990 ЦК України, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком. Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця № 01/01/1-08 від 02 червня 2008 р. розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди становить 7 593 грн. 01 коп. Відповідно до п. 5.2.1 та 8.3 Договору, розрахунок страхового відшкодування проводиться на підставі автотоварознавчого дослідження (експертизи), в межах страхової суми з вирахуванням франшизи. Пунктами 5.3, 8.3, 9.1 та 10.1 Договору визначено, що страхова сума на момент події ДТП становить 28 515 грн., 80 коп., а розмір безумовної франшизи за страховим випадком ДТП - 505 грн. 00 коп. Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає до сплати позивачу відповідачем за страховим випадком, що стався 30 травня 2008 р. становить 7 088 грн. 01 коп. (7 593 грн. 01 коп. - 505 грн. 00 коп. = 7 088 грн. 01 коп.). Тому, суд вважає, що підстав для відмови в позовних вимогах щодо стягнення страхової суми в розмірі 7088 грн. не вбачається. Відповідно до квитанції № 000111 позивачем понесені витрати по наданню експертом копії автотоварознавчого дослідження в сумі 100 грн. Згідно з ч.3 ст.20 Закону України "Про страхування" та ч.3 ст.988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхової суми або страхового відшкодування у передбачений договором термін. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; Відповідно до п. 8.2. Договору страховик протягом 20 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів складає страховий акт. Виплата страхового відшкодування проводиться протягом 3 робочих днів після складання страхового акту. Зважаючи на те, що заява позивачем про настання страхового випадку з необхідним пакетом документів була подана відповідачу 02 червня 2008 р., а останнім днем виплати належної суми відшкодування є 03 липня 2008 р. Відповідно ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхової виплати, він повинен сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 5.3.5 Договору, при порушенні строку виплати страхового відшкодування, страховик зобов'язаний сплатити страхувальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день затримки. Тому, розмір пені за період з 04.07.2008 року по 29.09.2008 року становить 623,74 грн. Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 3 % річних складають за період прострочення з 04.07.2008 по 29.09.2008 року - 51,13 грн. Квитанціями № 335,337 від 09.09.2008 року підтверджується, що позивачем було сплачено на рахунок ВДАІ УМВС України в Полтавській області 107 грн., за надання довідки ДАІ щодо обставин ДТП. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що позовна вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 2000 грн. підлягає частковому задоволенню. На думку суду діями відповідача у справі позивачу завдано моральної шкоди, така моральна шкода може бути компенсована в грошовому вираженні сумою в 1000 грн. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79, ст. 88 ЦПК України, до судових витрат віднесені затрати на сплату судового збору, послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та послуги на правову допомогу. Разом з позовною заявою позивачем надано квитанції №7 та №6 від 29.09.2008 року про сплату судового збору у сумі 17,00 грн., та послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 30 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial