Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 18000 гривень. В позовній заяві вказує на те, що 22 січня 2009 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 18000 гривень. Даний договір був укладений усно. На підтвердження факту передачі грошей відповідачем була написана розписка, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України та підтверджує запозичення коштів відповідачем у позивача. В порушення вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України відповідач, свої зобов'язання що до повернення коштів не виконав, суму боргу не повернув. За весь період прострочення він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення боргу. Його усні вимоги щодо повернення позики відповідач ігнорує. Продовжує уникати зустрічей з ним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю просить суд стягнути з відповідача 18000 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки відповідача у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 22 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] фактично укладено договір позики, що підтверджено розпискою від 22.01.2009 року на суму 18000 гривень. Згідно даного договору [PERSON] позичив у [PERSON] 18000 гривень терміном до 01 травня 2009 року без нарахування відсотків. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав. Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі коштів підтверджується розпискою від 22.01.2009 року та поясненнями позивача. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З пояснень позивача сліпує, що за весь період прострочення, [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення боргу. Його усні вимоги щодо повернення позики відповідач ігнорує. Продовжує уникати зустрічей з ним. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів по договору позики ці позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню, також, і позовні вимоги стосовно відшкодування судових витрат, а саме, витрат на ІТЗ судового процесу та витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 192, 533, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved