Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-03 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати не чинними дії відповідача щодо відмови виплатити орендну плату за 2007 рік та зобов'язання останнього виплатити орендну плату в сумі 1440 грн., індексацію в сумі 714 грн. 22 коп. та пеню в сумі 482 грн. 72 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що між нею та відповідачем 21 березня 2005 року був укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Бобровицької міської ради. В 2007 році вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, але договір оренди земельної частки (паю) від 21.03.2005 року у встановленому законодавством порядку розірваний не був. Вказує, що відповідач безпідставно відмовився виплатити орендну плату за 2007 рік, оскільки згідно з умовами укладеного договору виплата орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції, за несвоєчасну невиплату орендної плати передбачена пеня у розмірі 0,2% від суми недоїмки за кожний день прострочення. Оскаржуваним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме: стягнуто з ТОВ „Земля і Воля” на користь [PERSON] орендну плату 785 грн. 10 коп., індексацію 265 грн. 81 коп., пеню 922 грн. 70 коп., а всього 1973 грн. та судові витрати, в тому числі 400 грн. на правову допомогу. В апеляційній скарзі ТОВ „Земля і Воля” просить скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення постановлене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, суд першої інстанції виніс рішення, яке виходить за межі позовних вимог, викладених у позові чим порушив норми процесуального права, а саме ст. 173 ЦПК України. Зокрема позивач просив стягнути орендну плату в натуральній формі, а суд прийняв рішення про стягнення орендної плати у грошовій формі. Апелянт не погоджується з висновком суду щодо використання ним земельної ділянки у період, за який позивач просив виплатити орендну плату, оскільки він не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи і зазначає, що факт невикористання відповідачем земельної ділянки позивача у 2007 році доведено листами відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі та пояснення представника відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки ст.ст. 17, 21 Закону України „Про оренду землі” і п.п. 2 договору про оренду земельної частки (паю), відповідно до яких орендна плата може бути сплачена або стягнута за умови дійсного користування об'єктом оренди. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні виходячи з наступного. Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що невикористання орендарем земельної частки (паю) за призначенням не позбавляє обов'язку сплачувати орендну плату відповідно до ст. 792 ЦК України. Даний висновок суду відповідає зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, та нормам чинного законодавства. По справі встановлено, що між [PERSON] та ТОВ „Земля і Воля” 21 березня 2005 року був укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 10 років. Вказаний договір 19 липня 2005 року був зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Бобровицької міської ради за № 317. Згідно умов укладеного договору за користування вказаною у договорі земельною часткою щорічно нараховується орендна плата у розмірі 1440 грн.; орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції; орендна плата виплачується у термін з 01 серпня по 30 листопада кожного року; за несвоєчасну сплату орендної плати сплачується пеня у розмірі 0,2% від суми недоїмки за кожний день прострочення; орендодавець протягом усього терміну дії договору зобов'язаний утримуватися від використання належного йому права на виділення земельної частки (паю) в натурі. За змістом ст. ст. 759, 760, 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Предметом договору найму можуть бути майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення орендної плати, індексації та пені є обґрунтованими. Проте, апеляційний суд не може погодитись з розміром стягнутої пені, оскільки позивачкою були заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 482 грн. 72 коп. станом на 21 березня 2008 року, а судом було стягнуто пеню в сумі 922 грн. 70 коп. станом на 18 липня 2008 року. Таким чином, на порушення вимог ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог осіб, суд 1 інстанції вийшов за межі позовних вимог, а тому рішення суд підлягає зміні в цій частині. Відповідно до Перехідних положень Закону України „Про оренду землі” після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2007 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6.91 га серії ЯГ № 826058, а договір оренди даної земельної ділянки між сторонами не укладався. Таким чином, зобов'язання сторін за договором оренди земельної частки (паю) припинилися після отримання 18 липня 2007 року позивачем Державного акта на право власності на земельну ділянку і з часу отримання позивачкою вказаного акта вона набула статусу власника земельної ділянки, змінився предмет оренди та статус орендодавця, а тому договір оренди слід вважати припиненим. Доводи апеляційної скарги щодо невикористання ТОВ „Земля і Воля” земельної частки (паю) позивачки не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки спростовуються даними Бобровицького районного відділу земельних ресурсів, Бобровицького відділу Чернігівської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам, а тому не може бути підставою для ухилення відповідача як орендаря від виконання своїх зобов'язань за договором оренди і виплати орендної плати. Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги і про те, що позивачкою були заявлені вимоги про відшкодування заборгованості в натуральній формі, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме розрахунком позовних вимог (а.с. 12). Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Outcome: partial