Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

В грудні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього сина з ним. Вимоги мотивує відсутністю можливості у відповідача виховати дитину належним чином та матеріально утримувати її. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав, викладених в позові. Відповідач позов не визнала. [PERSON] показала, що у разі задоволення позову дитина фактично буде проживати в родині баби по батьковій лінії. Відповідач має іншу сімю, і на даний час разом із своєю сімєю проживає у матері, має власну однокімнатну квартиру, в якій тимчасово не проживає в звязку із проведенням ремонту. Заперечуючи проти задоволення позову, [PERSON] посилається на необхідність збереження психологічного здоровя хлопчика, якого два роки тому забрала до себе. На разі проходить із ним психологічну корекцію у психолога, він вільно спілкується з родиною батька, баби та діда, звик до умов, в яких проживає, з огляду на що вона просить відмовити в позову і залишити дитину з нею. Представник органу опіки та піклування вважає позов обґрунтованим, а наявність підстав для його задоволення доведеними. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встанови наступне: Неповнолітній [PERSON] народився 11.06.1998 року в шлюбі між [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу /28 лютого 2000 року/ залишився проживати з матірю, а через 2 роки потому ,в звязку з виїздом матері на роботу за кордон, переїхав в родину батька, де проживав в трьохкімнатній квартирі разом із батьком, дідом та бабою по батьковій лінії на протязі 4-х років. В 2006 році дитину до себе забрала мати, і на разі хлопчик проживає разом із матірю та бабою по материній лінії в трьохкімнатній квартирі за адресою: Портова 9 кв.10. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартири (а.с 28) санітарно-гігієнічні умови проживання є задовільними. Квартира потребує ремонту. У дитини є окреме місце для сну, відпочинку, занять. Позивач має іншу сімю, і на даний час разом із сімєю проживає в двокімнатній квартирі у своїх батьків, санітарно-гігієнічні норми якої, згідно з актом обстеження є зразковими (а.с. 43). Позивач має власну однокімнатну квартиру, в якій на даний час проводить ремонт (а.с. 27). За поясненням позивача, після закінчення ремонту планує оселитися там із сином /за згоди останнього/, дружиною та її дитиною від першого шлюбу. Провівши аналіз представлених по справі доказів з огляду на законодавчо закріплену процедуру щодо рівності прав сторін на подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд, виходячи насамперед із інтересів дитини, враховуючи думку самої дитини, приймаючи до уваги положення ст.155 СК України, відповідно до якої здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, суд, за відсутності даних, які б свідчили про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком, який можливість спільного проживання дитини з ним визначає на майбутнє залежно від бажання дитини та наявності для того беззаперечних підстав, які б були зумовлені виключно інтересами цієї дитини, вважає позов необґрунтованим, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, недоведеними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed