Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції 12 листопада 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу та судових витрат. Позивач в своїх позовних вимогах, а його представник в ході судового засідання посилався на те, що 08 лютого 2008 року відповідач уклав з банком договір про кредит, кредит було видано в сумі 70000 доларів США строком на 240 місяців. В порушення умов кредитного договору відповідач своєчасно не сплачував відсотки по кредиту, порушив графік погашення кредиту і позивачем йому була направлено попередження про усунення вказаного. Відповідач порушень не усунув, кредит і проценти не погашає, мається велика заборгованість. Вважають такі дії відповідача незаконними та просив стягнути з відповідача на їх користь борг по кредиту в сумі 835407 грн. 79 коп. та витрати на судовий збір 1700 грн. і інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 837227 грн. 79 коп., задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розгляд справи без відповідача згідно ст. 169 ЦПК України і винесення заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2008 року між сторонами ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції - «Кредитодавець» та [PERSON] - «Позичальник» був укладений кредитний договір № 014/143956/3157/74, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 70000 доларів США на строк на 240 місяців, тобто по 07 лютого 2028 року зі сплатою 14.25% річних за користування кредитом та щомісячної комісійної винагороди від суми виданого кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. п. 1.1-1.4 вказаного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вказаному розмірі, а відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря (додаток до договору). Боржник зобовязаний виконати свій обовязок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобовязується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний повернути кредит позивачу у відповідності до графіку, що наведений у додатку до цього договору, який є його невідємною частиною (пункт 1.1 договору). Строк повного погашення кредиту настає з дати настання хоча однієї із обставин: невиконання позичальником (навіть одноразове) обовязку частково погашати кредит згідно умов додатку до кредитного договору; невиконання позичальником (навіть одноразове) обовязку сплачувати проценти згідно умов кредитного договору. В разі порушення позичальником обов'язку повернути кредитодавцеві кредиту відповідності до умов цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У випадку прострочення повернення сум наданого кредиту (в тому числі часткового повернення), та прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідно до цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф незалежно від строку прострочення. Штраф сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день сплати/стягнення. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п. 6.5. кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. Відповідно до п. 10.1. кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0.5 % від суми простроченого платежу за кожний день просрочки. На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем 18 червня 2009 року було особисто вручено відповідачу вимогу про усунення порушень умов кредитного договору вих. № 20-10/386 від 08 квітня 2009 року про дострокове погашення грошових зобовязань за кредитним договором у 30-ти денний термін, але відповідач своїх зобовязань не виконав. Таким чином, станом на 27 жовтня 2009 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 104\~441 долар США 64 цента, де: 69\~566 доларів США 71 цент непогашена сума кредиту, 15\~195 доларів США 79 центів несплачені проценти, 19\~679 доларів США 14 центів нарахована пеня (розрахунок додається), що по курсу НБУ на 27 жовтня 2009 року (1дол.США=7.9988 грн.) складає 835 407 (вісімсот тридцять п'ять тисяч чотириста сім) гривень 79 копійок. 11 вересня 2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ по справі № 2н-1910/09 р., відповідно до якого сума боргу була стягнута з відповідача. Однак, 16 вересня 2009 року до суду надійшла заява відповідача про скасування судового наказу. Відповідно до ухвали суду від 20 жовтня 2009 року судовий наказ від 11 вересня 2009 року по справі № 2н-1910/09 р. було скасовано. Позичальник відмовляється в добровільному порядку виконувати права та обовязки, які відповідач взяв на себе при підписанні двостороннього договірного зобовязання та, які передбачені умовами кредитного договору: не сплачує кредитодавцеві нараховану пеню, відсотки та не погашає кредитну заборгованість за договором. Не може суд прийняти до уваги позицію відповідача стосовно не визнання позовних вимог, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції борг в сумі 835407 грн. 79 коп. та витрати на судовий збір 1700 грн. і інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 837227 грн. 79 коп. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором і витрат ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved