Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, літню кухню, сарай, гараж, водопровід та паркан, які розташовані в смт. Каланчак Херсонської області по вул. Молодогвардійців, 35. Поряд з цим, позивачка просить поновити строк позовної давності на звернення до суду, як такий, що пропущений з поважної причини. Свої вимоги позивачка мотивують тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 17 березня 1999 року, залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 35 з господарськими забудовами і спорудами за вказаною адресою. Зазначений будинок було передано чоловікові на підставі переселенського квитка № 112392 та згідно акту комісії від 22 листопада 1983 року, в якому він разом з нею та дітьми постійно проживав та володів ним до моменту смерті. Крім того, зазначений будинок знаходився у спільній сумісній власності, так як був збудований покійним та позивачкою у період шлюбу. За життя своє майно спадкодавець не заповідав нікому. Позивачка, являючись спадкоємицею першої черги, у встановлений законом строк не подала до державної нотаріальної кантори заяви про прийняття спадщини у зв»язку з правовою необізнаністю. Однак, спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем. Разом з тим, вона не має можливості належно оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи, які не збереглися за давністю часу. Відповідач [PERSON] селищна рада з моменту відкриття спадщини не вчинила будь-яких дій спрямованих на відчуження спадщини чи визнання її відумерлою. Крім того, позивачка зазначила, що пропустила строк позовної давності в зв»язку з правовою необізнаністю. Представник відповідача позов визнав та пояснив, що не заперечую проти успадкування позивачкою майна покійного [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивачки [PERSON], який помер 17 березня 1999 року, залишилася спадщина, що складається з житлового будинку № 35 з господарськими забудовами і спорудами за адресою: смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області по вул. Молодогвардійців, який спадкодавець отримав в 1983 році на підставі акту прийому - передачі житла переселенцям. Після смерті чоловіка позивачка, як спадкоємиця першої черги, успадкувала зазначений будинок з господарськими забудовами та спорудами, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцям. На даний час позивачка проживає в зазначеному будинку володіє ним на розпоряджаються на свій розсуд. Однак, вона не має змоги належно оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину, в зв»язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а саме: свідоцтво про право власності. Крім того, позивачка пропустила строк позовної давності в зв»язку з юридичною необізнаністю. З моменту смерті спадкодавця [PERSON] відповідач у справі не заявив будь-яких претензій щодо володіння та управління позивачкою майном покійного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачкою строку позовної давності, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved