Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Люхчанської сільської ради, в якому просить встановити факт його родинних відносин із матірю [PERSON] З, факт належності на праві власності покійній матері правовстановлюючих документів на домоволодіння та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Лемешка, 7 в с. Глушиця Сарненського району, включаючи самочинно добудовані приміщення, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Посилається на те, що домоволодіння успадкував за заповітом після смерті матері, своєчасно вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак через помилки у написанні імені матері у правовстановлюючих документах не може оформити свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви, додавши, що самовільні добудови були здійснені за життя матері. Представник відповідача - Люхчанської сільської ради Сарненського району у судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З досліджених документів - довідки Люхчанської сільської ради № 5156 від 3 листопада 2009 року, свідоцтва про народження та паспорта позивача, свідоцтва про смерть від 29 квітня 2003 року вбачається, що [PERSON], яка померла 29 квітня 2003 року, є матірю позивача, а дані у свідоцтві про народження позивача [PERSON], в яких покійна мати зазначена як "Марія", пояснюються допущенням помилок у записах. Судом встановлено, що технічний паспорт № 1-148-148, виданий Рівненським ОБТІ 1 лютого 1989 року на будинок по вул. Лемешка, 7 в с. Глушиця та свідоцтво про право власності від 15 березня 1989 року, видане на підставі рішення виконкому Сарненської районної ради № 244 від 13 грудня 1989 року на вказане домоволодіння, оформлені на імя покійної матері позивача і належали їй, як і спірне домоволодіння, яке [PERSON] заповітом від 28 жовтня 2000 року заповіла позивачу. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені обставини вступу спадкоємця у володіння спадковим майном, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині набуття права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, зазначене у технічному паспорті від 1 лютого 1989 року та свідоцтві про право власності на домоволодіння від 15 березня 1989 року. Разом з тим, частина спірного домоволодіння має ознаки самочинно збудованого та переобладнаного будівництва, як про це зазначено у технічному паспорті № 1-148-148, виданому КП "Рівненське ОБТІ" 15 жовтня 2009 року. Статтею 331 ЦК України визначені підстави набуття права власності на новостворене нерухоме майно, зокрема встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Обовязковість прийняття нерухомого майна до експлуатації визначена Законом України від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність" та Законом України від 16.11.1992, № 2780-XII "Про основи містобудування". Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин до-тримання при будівництві самочинно збудованих та переобладнаних примі-щень будівельних норм та правил, а експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється, судом не може бути визнане право власності на ці приміщення, в звязку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 331, 392, 1216, 1233 ЦК України,

Outcome: partial