Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11 лютого 2008 року вона обіймала посаду керівника Малинського відділення кредитної спілки «Альянс Україна». Згідно наказу №32/2 від 1 квітня 2009 року вона відсторонена від роботи, а з 5 травня 2009 року звільнена з займаної посади. Вважає відсторонення від роботи, невиплату заробітної плати за березень 2009 року, відмову в оплаті лікарняних листів незаконними. Просить визнати наказ про відсторонення від роботи №32/2 від 1.04.2009 року незаконним, поновити її на посаді керівника Малинського відділення кредитної спілки «Альянс Україна», стягнути на її користь за час вимушеного прогулу з 1 квітня 2009 року середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, стягнути компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 5000 гривень, а також заробітну плату за березень 2009 року в сумі 950 гривень та оплату лікарняних листів в сумі 344грн. 16коп., всього 1294грн. 16 коп. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю та пояснила, що. обіймаючи посаду керівника Малинського відділення кредитної спілки «Альянс Україна», вона одночасно являється студенткою заочної форми навчання Житомирської філії Європейського університету. 1 квітня 2009 року поїхала на навчальну сесію, а з 3 по 10 квітня у зв'язку з погіршенням здоров'я знаходилася на стаціонарному лікуванні, а з 13 квітня продовжила участь у сесії. У цей день віддала лікарняні листи бухгалтеру [PERSON]. Після закінчення навчання вийшла на роботу, однак до роботи допущена не була за вказівкою голови правління без предявлення будь-яких документів. Лише 13 червня отримала по пошті одночасно копію наказу про відсторонення від роботи від 1 квітня 2009 року та про звільнення від 05.05.2009 року за недовіру. Просить позов задовольнити. Представники відповідача позов не визнали. Обгрунтовуючи заперечення проти позову посилаються на те, що позивачка виклику з університету не надала і з 1 квітня 2009 року не вийшла на роботу. Постановою слідчого від 1 квітня 2009 року відносно неї порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.2 Кримінального кодексу України, яка на даний час знаходиться в провадженні суду, тому згідно зі ст.46 Кодексу законів про працю України (КЗпП) [PERSON] була відсторонена від роботи. Вважають, що вчинення шахрайства з фінансовими ресурсами за місцем роботи є достатньою підставою для відсторонення від цієї роботи. Після проведення виїмки комп'ютерної техніки з 2 квітня 2009 року позивачка на роботі не з'являлася. Після закінчення службового розслідування на підставі акту від ЗО квітня та урахуванням укладеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність наказом від 5 травня 2009 року вона була звільнена з роботи за втратою довіри. До цьо: часу вона на роботу не виходила, за місцезнаходження кредитної спілки «Альянс Україна не з'являлася. Заробітну плату за березень 2009 року вона отримала, лікарняні листи здавала. На час звільнення їй нараховано до виплати 264грн.05коп. Доказів про заподіяна моральної шкоди позивачкою не надано. Просить в задоволенні позову відмовити та взять до уваги пропуск позивачкою строку звернення до суду. З'ясувавши обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривші: їх наданими суду доказами суд дійшов висновку, що позов підлягає частковомт задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.11 Цивільно-процесуального кодексу (ЦПК) України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч.З ст. 10. ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі наказу №10/1 від 11 лютого 2008 року [PERSON] за її згодою переведено постійно на посаду керівника Малинського відділення кредитної спілки «Альянс Україна» з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.43). Наказом №32/2 від 01 квітня 2009 року [PERSON] з 1 квітня 2009 року відсторонено від виконання повноважень за посадою на час проведення службового розслідування щодо шахрайств з фінансовими ресурсами спілки без нарахування заробітної плати на період відсторонення. Підставою для прийняття такого рішення зазначена доповідна керівника Житомирського відділення [PERSON] (а.с.9,40). Відмітка про ознайомлення працівника зі змістом наказ\' відсутня. Копію цього наказу направлена позивачці 11.06.2009 року з відповіддю на її запит від 10 червня 2009 року (а.с.7.8) і отримана нею 13 червня (а.с.81). Статтею 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. За положенням статті 147 Кримінально-процесуального кодексу України в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само, якщо ця особа притягається до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобов'язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади провадиться з санкції прокурора чи його заступника. Копія постанови надсилається для виконання за місцем роботи (служби) обвинуваченого. Як видно із досліджених судом доказів наказ про відсторонення позивачки від роботи був виданий на підставі доповідної керівника Житомирського відділення [PERSON] в день порушення кримінальної справи до предявлення обвинувачення, що не передбачено трудовим законодавством. Про наявність такого наказу позивачці стало відомо лише в травні 2009 року з переписки з відповідачем (а.с.62), що свідчить про те, . що визначений ст.233 КЗпП строк звернення до суду нею не пропущений. За таких обставин наказ про відсторонення від роботи суд визнає незаконним і вимоги позивачки в цій частині задовольняє та стягує з відповідача заробітну плату за період з 20 по ЗО квітня 2009 року, тобто з часу закінчення заліково-екзаменаційної сесії по день звільнення, за 9 робочих днів, виходячи з посадового окладу 700 гривень (а.с.83,65,70), що становить 286грн.36коп. Наказ №44-к від 05 травня 2009 року про звільнення позивачки через втрату довіри нею не оспорюється, тому вимога про поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу після звільнення задоволенню не підлягає. Не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо виплати їй заробітної плати за березень 2009 року, оскільки в справі мається підписаний нею видатковий касовий ордер №3760 від 31.03.2009 року про отримання заробітної плати за березень 2009 року в сумі 543грн.68коп. (а.с.64). Суд також відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивачки 344грн. 16коп. по оплаті лікарняних листів за період з 2 по 11 квітня 2009 року (а.с. 11,12), оскільки відсутні докази про надання їх відповідачеві для нарахування та оплати, та відшкодуванні моральної шкоди, розмір якої та підстави не підтверджені доказами.

Outcome: partial