Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожитий газ. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON] користується послугами ВАТ «Уманьгаз» і є споживачем природного газу, особовий рахунок № 61,04 за адресою: вул. Боженка, 26а, с. Поташ, Маньківського району, що є підставою виникнення певних цивільних прав та обовязків. А саме, отримуючи послуги з газопостачання, дотримуватись та виконувати умови Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою KM України № 2246 від 9 грудня 1999 року з внесеними змінами та Договору про надання послуг з газопостачання № 61 від 20.09.2007 року. Згідно даного Договору, газопостачальне підприємство зобовязане безперервно надавати послуги з постачання природного газу, а Споживач зобовязується проводити своєчасну оплату за спожитий природний газ і користування послугами, встановленими згідно до законодавства цінами в термін і на умовах передбачених даним договором. 26.12.2007р. контролерами позивача було проведено планове зняття показників лічильника природного газу, які становили 22236м3 (фактичне, на момент зняття показника) та запису узгодженого з відповідачем показника на кінець місяця та року в цілому, який становив - 22286м3 природного газу, про що свідчить підпис відповідача у роздруківці контролера позивача. 02.01.2009р. працівниками позивача було знято фактичний показник лічильника природного газу, який підписом було засвідчено споживачем та становив - 28402м3. Загальний обєм використаного на протязі 2008р. природного газу становить 6116м3, що є перевищенням граничного рівня другої цінової категорії, використання якої коливається в межах від 2500м3 до 6000м3 природного газу на рік. У відповідності до п. 10 постанови KM України № 2246 від 09.12.1999р. з змінами, відповідачу перераховано весь обєм використаного у 2008р. природного газу по тарифах які діяли в минулому році (2008р.) відповідно до періодів його використання. Оплата відповідачем у 2009р. повинна проводитись по тарифу, що відноситься до третьої цінової категорії диференційованої по використаному у 2008р. природного газу у кількості 6116 м3, що коливається по використанню у межах від 6000м3 до 12000м3 за рік та становить - 1,4988грн./м3. Відповідачем проводиться оплата у 2009р. по тарифу, що відноситься до другої цінової категорії та коливається по використанню у межах від 2500 м3 до 6000 м3 за рік, і становить 0,732 грн./м3. Відповідач, як вказує позивач, має заборгованість за використаний природний газ у сумі - 5275 грн. 05 коп. Дані об'єми використаного природного газу були зафіксовані на кінець розрахункового періоду - місяця та року в цілому контролером позивача та погоджені з відповідачем, що засвідчує підпис відповідача в роздруківці контролера. На момент звернення до суду заборгованість, на думку позивача, становить 5275 грн. 05 коп., що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник заперечували на задоволення вимог позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю, оскільки як дійсно було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] користується послугами ВАТ «Уманьгаз» і є споживачем природного газу, особовий рахунок № 61,04 за адресою: вул. Боженка, 26а, с. Поташ, Маньківського району, що є підставою виникнення певних цивільних прав та обовязків. А саме, отримуючи послуги з газопостачання, дотримуватись та виконувати умови Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою KM України № 2246 від 9 грудня 1999 року з внесеними змінами та Договору про надання послуг з газопостачання № 61 від 20.09.2007 року. Згідно даного Договору, газопостачальне підприємство зобовязане безперервно надавати послуги з постачання природного газу, а Споживач зобовязується проводити своєчасну оплату за спожитий природний газ і користування послугами, встановленими згідно до законодавства цінами в термін і на умовах передбачених даним договором. Нарахування за спожитий природний газ проводиться по показниках лічильника природного газу, що знімаються контролерами газопостачального підприємства щомісячно та фіксуються в роздруківках під підпис споживача. Так, 26.12.2007р. контролерами було проведено планове зняття показників лічильника природного газу, які становили 22236м3. Однак, позивачем були накинуті показники лічильника на 50м3 більше і відповідно покази становили на кінець цього ж місяця 22286м3. Накинуті, як сам позивач їх називає, позивачем покази лічильника є приблизними і фактичних показів лічильника не відображують, а отже вважаються припущенням. 2 січня 2009 року працівниками позивача було знято фактичний показник лічильника у позивача, який своїм підписом його засвідчив і який становив 28402м3. Позивач вказує, що обєм використаного на протязі 2008р. природного газу відповідачем становить 6116м3, що є перевищенням граничного рівня другої цінової категорії, використання якої коливається в межах від 2500м3 до 6000м3 природного газу на рік. В звязку з цим відповідачу відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999р. із змінами, відповідачем перераховано весь обєм використаного у 2008р. природного газу по тарифах, які діяли в цьому ж 2008 році відповідно до періодів його використання, внаслідок чого у відповідача і виникла заборгованість за використаний природний газ, яка складає 5186,85грн. Однак, згідно цього ж п. 10 вищевказаної Постанови, річні обсяги споживання природного газу у поточному році для споживачів, визначаються за 12 місяців відповідно до встановлених законодавством норм споживання, а газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу залежно від обсягу фактичного використання газу у попередньому році. Отже, з вказаного слідує, що обєм використаного природного газу рахується за календарний рік, який починається з 1 січня і закінчується 31 грудня відповідного року. Суд не може прийняти до уваги твердження позивача про те, що накинуті показники були узгодженні з відповідачем, оскільки це спростовується показами відповідача та запис самих показників проводилась різними людьми та різними ручками. Згідно наданих позивачем матеріалів, суд не вбачає доказів того, що вказаний позивачем обєм використаного відповідачем природного газу за 2008 рік відповідає фактичним показам лічильника відповідача за відповідний календарний рік, а різниця в граничному рівні другої цінової категорії в 116м3 позивачем в судовому засіданні не доведеною, оскільки наступні покази лічильника були зняті позивачем аж 2 січня 2009р., і згідно вимог ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що в даному випадку є в наявності і стосується накидання показів лічильника поверх його фактичних даних та зняття показів лічильника 26.12.2007р. та 02.01.2009р., а не 31.12.2007р. та 31.12.2008р. відповідно. А оскільки позивачем свої позовні вимоги доказами не підтверджені, то відмовляючи позивачу в позові, суд також виходить із вимог ст.213 ЦПК України, де вказано, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, тобто справа повинна бути вирішена згідно із законом і рішення повинно бути ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїм вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed