Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

Позивач 8.07.2009 року звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про зменшення розміру заборгованості по аліментах, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на виконанні ВДВС Дарницького району м. Києва знаходиться виконавчий лист № 2-2305 від 24 грудня 1991 року, виданий Харківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття. В травні 2009 року державним виконавцем йому було надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 26 939 гривень, з яким він не погоджується, посилаючись на те, що до грудня 2008 року він не мав основного місця роботи, дохід був нерегулярним та мінливим, значна частина його доходів витрачалася на лікування сина від другого шлюбу, який перебуває на диспансерному обліку дитячої поліклініки Дарницького районного міста [PERSON] та Київській міській психоневрологічної лікарні № 2 та тяжкохворої дружини, після смерті якого він залишився єдиним піклувальником над дитиною, яка потребувала постійного догляду. Крім того, зазначив про те, що через погіршення свого здоров'я він також проходить періодичне лікування, яке необхідно оплачувати. У 2009 році він уклав шлюб із жінкою, яка теж має дитину. З огляду на викладене, вважав, що заборгованість утворилися з незалежних від його волі причин, оскільки аліменти він сплачував, виходячи із свого матеріального і сімейного стану. Крім того, послався на те, що відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не вірно визначив розмір його заборгованості по аліментам, застосовуючи положення ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», замість ст. 195 СК України. Враховуючи викладені обставини, просив визначити розмір заборгованості за аліментами із заробітку, який він одержував на момент проведення розрахунку державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві та зменшити розмір заборгованості за аліментами. В судовому засіданні позивач позов уточнив та просив суд частково звільнити його від заборгованості по аліментам та визначити суму до сплати, в розмірі 9 697 грн. з підстав, зазначених у позові. Пояснив, що в період з 2000 року по грудень 2006 року здійснював постійний догляд за дружиною, хворою на злоякісне новоутворення підшлункової залози. У 2006 році після смерті другої дружини він залишився єдиним піклувальником сина від цього шлюбу, який має затримку розумового розвитку та є інвалідом з дитинства, у звязку з чим він не мав можливості влаштуватися на постійну роботу і єдиними джерелами для існування родини були його тимчасові заробітки. Майже всі кошти витрачалися на лікування дружини та дитини. Зазначив, що у межах своїх можливостей, перераховував кошти на утримання сина [PERSON]. З початку 2009 року, коли державний виконавець ознайомив його з розрахунком заборгованості по аліментам, він намагався врегулювати спір із відповідачем [PERSON] щодо відшкодування заборгованості у позасудовому порядку, однак їм не вдалося дійти згоди, у зв'язку з чим він звернувся до суду. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засіданні не зявився, надіслав до суду клопотання, в якому просив у задоволені позову відмовити та проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала. Послалася на те, що фактично їх спільного з позивачем сина до досягнення ним повноліття, вона утримувала та виховувала самостійно, оскільки тих незначних коштів, які позивач, на свій розсуд, сплачував в якості аліментів, не вистачало навіть на харчування дитини і вона змушена була звернутись для отримання державної допомоги малозабезпеченим сімям. Зазначила, що на її утриманні перебуває, крім старшого сина, ще двоє малолітніх дітей, які мають хворобливий стан здоровя, у звязку з чим вона не мала можливості працювати після закінчення декретних відпусток по догляду за ними. На її думку, сімейні обставини, на які посилається позивач при обгрунтуванні своїх позовних вимог, не звільняють його від обов'язку сплатити заборгованість по аліментам. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає встановленим наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Харківського районного суду м. Києва від 24 грудня 1991 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1 грудня 1991 року та до досягнення ним повноліття, на підставі якого було видано виконавчий лист 2-2305/1991. Згідно копій розрахунку заборгованості № 34/8 та 67/8 у період з 18.07.2000 року псг 01.12.2004 року та у період з 01.12.2004 по 18.03.2009 року, з урахуванням сплачених аліментів в розмірі 8 175,00 гривень, загальна сума заборгованості по аліментам становить 24 852,52 гривні /а.с. а.с. 11-12, 83/. Судом встановлено, що заборгованість за аліментами у позивача виникла у період з липня 2000 року по серпень 2008 року, коли останній здійснював догляд за важкохворою дружиною та сином інвалідом. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач від другого шлюбу, який було зареєстровано 17 вересня 1999 року з [PERSON], має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який страждає на розумову відсталість, є інвалідом з дитинства та, згідно висновків медичного обстеження, потребує постійного стороннього нагляду /а.с. а.с. 6, 7, 13-16/. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після смерті дружини 18 грудня 2006 року від злоякісного новоутворення підшлункової залози, позивач залишився єдиним піклувальником важкохворого сина, у зв'язку з чим перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та отримує соціальну допомогу (а.с. а.с. 9, 15), на яку, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» не може бути звернуто стягнення. Наявність інших доходів у позивача за період з липня 2000 року по грудень 2008 року судом не встановлена. Вирішуючи вимоги [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України згідно якої за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що він є сиротою, а тому близьких родичів, які б могли здійснювати догляд за дитиною-інвалідом у нього не було, що було визнано в судовому засіданні відповідачем, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує самостійного доказування. Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає здійснення позивачем постійного догляду за дружиною, яка тривалий час була онкохворою, у звязку з чим не мала змоги забезпечувати свої особисті потреби та потреби дитини - інваліда з дитинства, а саме: з часу народження - 28 грудня 2000 року, як істотні обставини, які перешкоджали останньому у період з липня 2000 року по серпень 2008 року влаштуватися на роботу та отримувати доход, на який можливо було б звернути стягнення, що дають підстави частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. Визначаючи розмір заборгованості по аліментам, від сплати якої позивача належить звільнити, суд бере до уваги положення сімейного законодавства України щодо мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Так, до січня 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сімю України, згідно ст. 82 якого розмір аліментів на кожну дитину повинен бути не. менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. З січня 2004 року набрав чинності Сімейний Кодекс України статтею 182 якого було встановлено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. З 15 жовтня 2005 року набрала чинності нова редакція ч. 2 ст. 182 СК України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неоподаткований мінімум доходів громадян становив: в 2000-2003 роках - 17 грн., в - 2004 році - 61 грн., в 2005 році - 131 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив: в 2005 році - 468 грн.; з 1 січня 2006 року - 514 грн.; з 1 квітня 2006 року - 527 грн.; з 1 жовтня 2006 року - 536 грн.; з січня 2007 року - 558 грн.; з 1 квітня 2007 року - 595 грн.; з 1 жовтня 2007 року - 604 грн.; з 1 січня 2008 року - 663 грн.; з 1 квітня 2008 року - 678 грн.; з 1 липня 2008 року - 680 грн. Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач, несучи обовязок по утриманню неповнолітньої дитини, повинен сплатити заборгованість по аліментам в таких розмірах: за -2000 рік - 42 грн. 50 коп., за 2001 рік - 102 грн., за 2002 рік - 102 грн., за 2003 рік - 102 грн., за 2004 рік - 738 грн., за 2005 рік - 1 595 грн. 50 коп., за 2006 рік - 1 893 грн. 60 коп., за 2007 рік - 2 116 грн. 80 коп., за 2008 рік по серпень включно - 1 614 грн. 90 коп., а всього за період з липня 2000 року по серпень 2008 року в розмірі 8 307 грн. 30 коп. Разом з тим, суд вважає, що починаючи з вересня 2008 року по березень 2009 року заборгованість повинна бути стягнута згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, що становить 3 926 грн. 26 коп., оскільки з пояснення позивача вбачалося, що після укладення третього шлюбу у серпні 2008 року догляд за його сином від другого шлюбу, здійснювала його дружина [PERSON], а він мав можливість влаштуватись на підходящу роботу або зареєструватися у центрі зайнятості населення. З урахуванням викладеного, беручи до уваги наявність істотних обставин, стан здоров'я позивача, який знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невропатолога, суд частково звільняє [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на суму 12 618 грн. 26 коп. Посилання позивача на те, що заборгованість відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві визначена невірно, суд оцінює критично, оскільки вказаний розрахунок проводився відповідно до положень ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно статистичних даних середньомісячного заробітку по м. Києву за інформацією Головного управління статистики у м. Києві, а за період з грудня 2008 року по березень 2009 року згідно довідки з місця роботи позивача у поліклініці № 3 Дарницького району м. Києва відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial