Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якій зазначила, що з грудня 2002 року по вересень 2003 року проживала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] в м. Миколаєві та вела з ним спільне господарство. В період спільного проживання вона завагітніла і [INFO] народила сина [PERSON] . Після народження сина відповідач не заперечував кровного споріднення між ним та дитиною, але від подання заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком дитини ухиляється, допомоги на утримання сина не надає, тому просила ухвалити судове рішення про визнання батьківства відповідача [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом справи. Відповідач [PERSON] позов не визнав, але після призначення судом за його клопотанням судово-генетичної експертизи і отримання висновку експертів заявив про визнання пред`явленого до нього позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі СК України застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст.53 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, то при розгляді справи про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року повинні застосовуватись відповідні норми КпШС України. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.53 КпШС України в редакції Закону 1969 року (із змінами та доповненнями) в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні\~ батьківства суд бере до уваги\~ спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з грудня 2002 року по вересень 2003 року проживали у незареєстрованому шлюбі в м. Миколаєві в найманій квартирі і вели спільне господарство. В період спільного проживання [PERSON] завагітніла і у зв`язку з проходженням вагітності в тяжкій формі змушена була переїхати на проживання до своєї матері в м. Новий Буг, Миколаївської області. [INFO] [PERSON] народила сина, якого назвала [PERSON] . Так як остання не перебувала в шлюбі і за відсутності спільної заяви батьків, запис про батька дитини в книзі записів народжень було проведено за прізвищем матері " [PERSON] ", ім`я, по батькові батька дитини було записано за її вказівкою " [PERSON] ", відповідно до вимог ч.2 ст.55 КпШС України в редакції Закону 1969 року. Надані позивачкою [PERSON] фотографії, листи, вітальні листівки з нагоди дня народження "сина [PERSON] " та виписки з її особового рахунку у ЗАТ КБ "ПриватБанк", які були дослідженні в судовому засіданні, вказують на те, що після народження позивачкою дитини відповідач [PERSON] не заперечував кровного споріднення між ним та дитиною, визнавав себе батьком дитини та надавав грошову допомогу позивачці на утримання дитини. Згідно висновку судово-генетичної експертизи за №124 від 17.03.2010 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99999%, таким чином батьківство практично доведене. Таким чином, досліджені докази достовірно підтверджують визнання відповідачем [PERSON] батьківства стосовно народженої позивачкою [PERSON] дитини - [PERSON] , [INFO] та утримання ним дитини до травня 2*008 року, що відповідно до ст.53 КпШС України в редакції Закону 1969 року є підставою для задоволення позовних вимог в частині встановлення батьківства дитини, народженої у батьків, які не перебувають у шлюбі. Пояснення сторін вказують на те, що з травня 2008 року відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає позивачці [PERSON] майнової чи грошової допомоги на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щодо якого зазначеним рішенням встановлено його батьківство. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки [PERSON] щодо примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в силу ч.З ст. 181 СК України підлягають задоволенню. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] , 1978 року народження, відсутність у останнього інших неповнолітніх дітей, суд визначає розмір аліментів у 1/4 частці від його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в сумі 128 грн. 50 коп., а також належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved