Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

16.12.2009 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про визнання права власності на ? частину квартири, пояснюючи, що 03.11.2001 року вони з відповідачем зареєстували шлюб. Однією сім*єю проживали до листопада 2009 року. 1.12.2009 року за рішенням суду шлюб був розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів, які проживають з нею, знаходячись на повному її утриманні. У період шлюбу на спільні кошти вони купили квартиру № 6, розташовану у м. Волноваха, по вул. Леніна, 169, яка зареєстрована на ім*я відповідача, в якій проживали до припинення сімейно-шлюбних відносин. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнути з відповідача судові витрати. 15.01.2010 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності за ним на спірну квартиру, вказуючи, що фактично квартира була придбана за його кошти, які йому подарувала його мати, яка померла 10.04.2005 року. Просить суд визнати за ним право власності на всю спірну квартиру. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник на задоволенні позовних вимог наполягають, позов [PERSON] не визнають, оскільки квартира була куплена у період шлюбу на спільні кошти подружжя, які їм одарували батьки та гості на весіллі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути праву у його відсутність, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає, позов [PERSON] не визнає. Представник [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягає, позов [PERSON] не визнає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст. 60,70, 71 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони 03.11.2001 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина В*ячеслава, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У період шлюбу, 08.11.2001 року, на спільні кошти вони купили для сумісного проживання квартиру, розташовану у м. Волноваха, по вул. Леніна, 169/6, яка зареєстрована на ім*я [PERSON], тобто частки сторін у спільній сумісній власності є рівними і вони як співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою. Той факт, що сторонам по справі на весіллі дарували гроші, у тому числі і батьки [PERSON], на купівлю квартири, підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є незаінтересованими особами і у них відсутні будь-які підстави для договору сторін. Оскільки у наступний час подружжя не проживають однією сім*єю, добровільно вирішити спір відповідач не бажає, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, у якій вона зареєстрована з 08.12.2001 року, тобто з того моменту, коли сторони вже переїхали та стали проживати у ній. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не довів суду ту обставину, що квартира була придбана ним до шлюбу та на його особисті кошти. Суд критично ставиться до пояснень у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які стверджували факт передачі грошових коштів за спірну квартиру її продавцю до реєстрації шлюбу сторін по справі саме померлою матір*ю [PERSON], оскільки вони є заінтересованими особами по справі: [PERSON] - рідна тітка [PERSON], яка знає вказану інформації зі слів самої матері, а [PERSON]- продавець спірної квартири. Крім того, факт передачі грошей у даному випадку не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а підтверджуюча передачу грошей розписка відсутня. Ту обставину, на яку вказує [PERSON], як на доказ своїх позовних вимог, що квартира була куплена за кошти його матері, які вона отримала 11.06.2001 року та подарувала йому, суд також не може прийняти до уваги, оскільки із довідки, виданої ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 13.10.2010 року, вбачається, що [PERSON] були дійсно виплачені грошові кошти за продаж акцій, але те, що із вказаних в ній коштів в розмірі 9210 гр. яка була витрачена саме на придбання спірної квартири [PERSON] у судовому засіданні не довів, тому у задоволенні його зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88ЦПК України, з [PERSON] необхіно стягнути на користь [PERSON] витрати на юрмаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гр., 445 гр. судового збору, 185 гр. за оцінку квартири БТІ та 250 гр. за виграти, понесені на правову допомогу. На підставі ст.ст. 60,70, 71 СК України, ст. 88ЦПК У країни,

Outcome: approved