Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

11 лютого 2009 року [PERSON] звернулась до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про розірвання договору банківського вкладу, повернення коштів за вкладом, стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. Позивач у позовній заяві посилалась на те, що 09.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №SAMDN47000703672704, відповідно до якого сума вкладу становила 10\~000 грн. з нарахуванням 16, 75% річних. 12.12.2008 року позивач звернулась із заявою про дострокову виплату грошового вкладу та процентів за користування кредитом, у відповідь на яку відповідач відмовив, посилаючись на Постанову Правління НБУ від 04.12.2008 року №413 «Про окремі питання діяльності банків», у звязку з чим позивач змушена була звернутись до суду за захистом свої прав, просила суд стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 10, 000 грн., суму нарахованих відсотків за період з 09.06.2008 року до 01.02.2009 року в розмірі 728,69 грн., трьох відсотків річних за час прострочення з 12.12.2008 року до 01.02.2009 року в розмірі 444,97 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 04 березня 2009 року справу за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» було передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за місцем знаходження відповідача. 22 квітня 2009 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. справу було прийнято до свого провадження. 16 жовтня 2009 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання, у якому вона посилалась на те, що після закінчення строку дії депозитного договору в червні 2009р. нею було отримано депозит від відповідача в повному розмірі разом з відсотками, тому від вимог про стягнення суми вкладу в розмірі 10\~000 грн. та відсотків в розмірі 728,69 грн. остання відмовилась. Інші свої вимоги про стягнення трьох відсотків річних в сумі 44,97 грн. та моральну шкоду в розмірі 6\~000 грн. підтримувала і просила стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не зявилась, від неї на адресу суду надійшла телеграма про розгляд справи без її участі (а. с. 70). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а. с. 71-75). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 09.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN47000703672704. Відповідно до умов укладеного договору відповідач приймає від позивача грошові кошти у сумі 10\~000 грн. (десять тисяч гривень) строком на 12 місяців з 09.06.2008 року по 09.06.2009 року включно, з урахуванням процентної ставки 16,75% річних (а.с.13). У судовому засіданні було встановлено, що 12.12.2008 року позивач звертався до відповідача із заявою, у якій просив достроково розірвати договір №SAMDN47000703672704 від 09.06.2008 року, у відповідь на яку відповідач відмовляв, посилаючись на Постанову Правління НБУ від 05.12.2008 року № 413«Про окремі питання діяльності банків», що підтверджується наявними в матеріалах справи (а.с.11,12). Судом встановлено, що після закінчення строку дії депозитного договору 10.06.2009 року позивачем було отримано грошові кошти від відповідача в повному розмірі враховуючі відсотки, зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями позивача, наявними в матеріалах справи та квитанцією від 10.06.2009 року (а. с. 44,76). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», умовами договору №SAMDN47000703672704 від 09.06.2008 року. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до п.6 договору №SAMDN47000703672704 від 09.06.2008 року сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до чинного законодавства, попередив іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що сума вкладу та нараховані за ним відсотки, покладені на депозит позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк», були виплачені без порушення строків, узгодженими сторонами згідно договору банківського вкладу №SAMDN47000703672704 від 09.06.2008 року, тому суд вважає за необхідне у позовних вимогах у цій частині позивачу відмовити. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що їй було завдано душевних та моральних страждань, тому суд вважає, що у задоволенні даної вимоги позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed