overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. В заяві вказувала, що 30.08.2009 року розірвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання мають дитину - дочку [PERSON] - [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачці тяжко утримувати власними силами дочку. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання [PERSON] з»явилася, позов підтримала. Просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на;дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання з"явився, позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти за рішенням суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є дитиною [PERSON] та [PERSON] Даний факт стверджується свідоцтвом про народження останньої. З довідки № 4150 від 09.07.2009 року , виданої Володимирецькою селищною радою Рівненської області вбачається, що дитина перебувє на утриманні матері - [PERSON] Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття Згідно ст. 182 цього ж Кодексу , при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вище викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін, суд рахує за правильне визначиш розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання дочки, у розмірі 1\\4 частини його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття , щомісячно. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатною та встановлення опіки над нею, в обґрунтування якої посилається на те, що дана особа є її сином, інвалідом дитинства ІІ групи, який страждає розумовою відсталістю внаслідок психічного розладу здоров»я, в зв»язку з чим потребує стороннього догляду і нездатний до самообслуговування, а тому просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном недієздатного сина. [PERSON] підтримала свої вимоги і дала пояснення про те, що її син [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу здоров»я і потребує опіки, а тому просить задовольнити її заяву. Заінтересована особа Управління ПФУ в Сарненському районі письмовою заявою не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] Орган опіки і піклування Клесівської селищної ради письмовою заявою просить задовольнити вимоги [PERSON] щодо недієздатного сина [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, вважає, що заява є законною, обґрунтованою і підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 14.12.2009 року [PERSON] страждає помірною розумовою відсталістю, в ступені імбецильності, з низьким рівнем інтелектуального функціонування, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно довідки Сарненської МСЕК № 098091 від 6.12.1978 року [PERSON] є інвалідом дитинства ІІ групи, група інвалідності встановлена довічно. Згідно подання Клесівська селищна рада вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON], який є матір»ю недієздатного [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є законною і обґрунтованою, так як встановлені законні підстави для визнання фізичної особи недієздатною, яка потребує опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

[PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту родинних відносин посилається на те, що народила та виховала до восьмирічного віку п"ятеро дітей, в зв"язку з чим згідно чинного законодавства має право на отримання почесного звання "Мати-героїня" та виплату відповідної грошової винагороди згідно Указу Президента України від 25.12.2007 року, однак під час підготовки документів для отримання даного почесного звання було виявлено, що у свідоцтвах про народження дітей допущена помилка у написанні її прізвища та імені, де вона значиться як "Карпец Марина", "Карпець Марія", що не відповідає даним паспорта, де заявниця вказана як "Карпець Марина Андріївна"; крім того, у деяких свідоцтвах про народження помилково зазначено і прізвище та по батькові чоловіка заявниці, що викликає сумнів у тому, що вона дійсно є матір"ю п"ятьох дітей; зв"язку з чим просить встановити факт родинних відносин між нею та дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] письмовою заявою підтримала свої вимоги, просить розглядати справу у її відсутності. Заінтересована особа Кричильська сільська рада письмовою заявою не заперечує проти задоволення вимог [PERSON], просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши письмові докази по факту укладення шлюбу заявниці з [PERSON] (свідоцтво про одруження І-ЯР №241496 від 02.06.1958); по факту народження дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно долучених свідоцтв про народження, батьками яких зазначені [PERSON] та [PERSON]; дані про особу заявниці згідно паспорту серія СР 545472, виданого [PERSON] Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області 13.02.1999 року, вважає, що заява [PERSON] є законною та обґрунтованою, оскільки заявниця дійсно є матір"ю дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 04.04.06. року народження, та сина [PERSON], 17.12.07. року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що діти знаходиться на повному її утриманні, батько у вихованні синів та матеріальному забезпеченні участі не приймає. Відповідач до судового засідання двічі не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був своєчасно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Сторони по даній справі з 16.11.02. перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], 04.04.06. року народження, та [PERSON], 17.12.07. року народження. Сімейне життя між сторонами не склалося, сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та відновлювати їх не бажають. Як свідчить довідка Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області № 82 від 02.12.09., неповнолітні діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Судовим розглядом встановлено, що відповідач неповнолітніх дітей матеріально не забезпечує, участі у їх вихованні не приймає. Обовязок батьків утримувати дітей, закріплений в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідачем проігнорований. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконною відмовою у виплаті депозитного вкладу. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 10.07.2008 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 1001/0403667000206002, за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 5000 грн. під 17,7 % річних на строк до 10.07.2008. Після закінчення строку внесення вкладу у виплаті коштів було відмовлено листом відповідача від 11.08.2009. Правовідносини між сторонами регулюються договором від 10.07.2008 та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Ні договором ні законом не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах банківського вкладу. Підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором кредиту. В позовній заяві вказує, що відповідачка на підставі кредитного договору № CNXRFD04230846 від 07.12.2007 року отримала кредит в розмірі 8939 гривень під 0,12% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 08.10.2008 року. Однак відповідачка зобовязання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 04.09.2009 року утворилася заборгованість в розмірі: 8939 гривень по основній сумі кредиту; 5.54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20173,99 грн. - пеня за несвоєчасність виконання умов договору, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1455,93 гри. штраф (процентна складова), а всього - 31074 грн. 46 коп., яку вона добровільно не погашає. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість у примусовому порядку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Відповідачка у судове засідання неодноразово не зявлялася без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв'язку з цим суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідачки, оскільки це не суперечить чинному законодавству України та не порушує права учасників судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка на підставі кредитного договору № CNXRFD04230846 від 07.12.2007 року отримала кредит в розмірі 8939 гривень під 0,12% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 08.10.2008 року, що підтверджується копією договору (а.с.7-10). Позивач зі свого боку умови договору виконав, надавши обумовлену у поговорі суму кредиту. Відповідачка зобовязання за договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.6). В результаті цього за договором етапом на 04.09.2999 року утворилася заборгованість в розмірі: 8939 гривень по основній сумі кредиту; 5.54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20173,99 грн. - пеня за несвоєчасність виконання умов договору, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1455,93 гри. штраф (процентна складова), а всього - 31074 грн. 46 коп., яку вона добровільно не погашає. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; відповідач не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором, тому суд вважає, що слід стягнути з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість згідно кредитного договору у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.05.2007 в розмірі 7781,81 доларів США звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки ЗАЗ DAEWOOT131110, 2007 року випуску, легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Закритим акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету застави будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, 29.05.2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 9415,00 доларів США у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на купівлю автомобіля на строк до 29.05.2012, під 0,42 % на місяць. В забезпечення кредиту було укладено договір застави рухомого майна автомобілю ВАЗ-2111, 2007 року випуску, легковий універсал-В, державний номер [NUMBER]. Позивачем не подано доказі надання позивачеві в заставу автомобіля марки ЗАЗ DAEWOOT131110, 2007 року випуску, легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER]. Також відсутні докази належності даного транспортного засобу відповідачці. Позов є безпідставним і в його задоволенні належить відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки припинені майже рік тому. Дітей від шлюбу не мають. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Сторони перебувають у шлюбі з 18.10.2008. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Примирення між сторонами неможливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача виплатити суми заборгованих банківських вкладів, відсотки за час затримки виплати, стягнути 500 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив йому суму вкладу та відсотки на його вимогу. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач представника у судове засідання не направив. Про час розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 10.02.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 100209/03-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивачки грошові кошти в сумі 4416,46 грн. з приєднанням відсотків до суми вкладу під 14 % річних на строк до 15.02.2010. Згідно копії книжки по рахунку № 26758000044741 станом на 01.12.2009 на рахунку позивачки перебувало 4938,26 грн. 15.10.2009 позивачкою подана заява про повернення вкладу. У поверненні вкладу відмовлено листом від 15.10.2009 № 2489-02. 16.04.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 160409/01-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивачки грошові кошти в сумі 10606,63 грн. з приєднанням відсотків до суми вкладу під 26 % річних на строк до 15.10.2009. Згідно виписки по рахунку станом на 03.11.2009 вклад позивачки складав 12049,25 грн. 14.08.2009 позивачкою подана заява про повернення вкладу. У поверненні вкладу відмовлено листом від 14.08.2009 № 1786-02. Правовідносини між сторонами регулюються договором від 08.07.2008 та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Таким чином, нараховані суми по вкладу повинні бути виплачені позивачці. Згідно 5.1. договорів за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування банк сплачує вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від затриманої суми за кожний день затримки. Подвійна облікова ставка НБУ складає 20,5 %. По час розгляду справи штраф за договором від 10.02.2009 № 100209/03-04 становить 411,40 грн. За договором від 16.04.2009 № 160409/01-04 штраф становить 955,93 грн. Оскільки вимога про зобовязання видати суму вкладу та штрафу є тотожною вимозі про стягнення, суд вважає за доцільне задовольнити ці позовні вимоги шляхом стягнення. Ні договором ні законом не передбачено право позивачки на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах банківського вкладу, тому в даній частині позову слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача виплатити суму заборгованого банківського вкладу, відсотки за час затримки виплати, стягнути 500 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив йому суму вкладу та відсотки на його вимогу. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач представника у судове засідання не направив. Про час розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08.04.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 080409/02-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 7957,07 грн. під 14 % річних на строк до 15.04.2010. Згідно копії книжки по рахунку № 26356000050191 станом на 01.12.2009 на рахунку позивача перебувало 8705,99 грн. 14.08.2009 позивачем подана заява про повернення депозитного вкладу. У поверненні вкладу відмовлено листом від 14.08.2009 № 1787-02. Правовідносини між сторонами регулюються договором від 08.07.2008 та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Таким чином, нарахована сума по вкладу повинна бути виплачена позивачеві. Згідно 5.1. договору за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування банк сплачує вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від затриманої суми за кожний день затримки. Подвійна облікова ставка НБУ складає 20,5 %. З моменту відмови у видачі вкладу по день розгляду справи штраф становить 754,80 грн. Оскільки вимога про зобовязання видати суму вкладу та штрафу є тотожною вимозі про стягнення, суд вважає за доцільне задовольнити ці позовні вимоги шляхом стягнення. Ні договором ні законом не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах банківського вкладу, тому в даній частині позову слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (прибутку), щомісяця до досягнення них повнолітнього віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила стягнути з відповідача аліменти. Відповідач у судове засідання не з'явився, так як знаходиться в місцях позбавлення волі і надав суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. В силу ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, при цьому позивачка не заперечувала. Суд встановив, що сторони знаходяться у зареєстрованому 28.02.2003р. Жовтневим відділом РАЦСу м.Кривого Рогу шлюбі, про що зроблено актовий запис № 114. Шлюб у обох сторін другий. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - [PERSON], 13.04.2003р. народження та [PERSON] Дар*ю Юріївну, 09.10.2004р. народження, які мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач на теперішній час знаходиться у місці позбавлення волі, засуджений Жовтневим судом 30.03.2009 року, нічим в утриманні дітей не допомагає, чим ставить позивачку у скрутний матеріальний стан. Ці обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця до їх повноліття, в межах платежів за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51 гривні.

Outcome: approved