Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказав, що [INFO] між ним та відповідачем за справою [PERSON] було укладено договір про розподіл майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], умовами договору були речі придбані в період шлюбу, а саме житловий будинок, розташований по [ADDRESS], вартістю [INFO], майно домашнього вжитку та автомобіль [INFO] без оцінки їх вартості. За даним договором йому був переданий автомобіль та частина речей домашнього вжитку, а відповідачеві будинок та речі домашнього вжитку . В обґрунтування позовних вимог пояснив, що при розподілі майна, що є об'єктом спільної власності подружжя, були порушені рівності часток, оскільки ціна будинку значно перевищувала ціну автомобіля. Крім того відповідач [PERSON] пізніше звернулася до суду з позовом про розподіл іншого будинку, розташованого по [ADDRESS], вартістю [INFO], який було розділено, таким чином відповідачеві [PERSON] було виділено речей на суму [INFO], що в 3 рази більше за його частку. Також позивач стверджує, що при укладенні договору про розподіл майна подружжя були порушені права та інтереси їх неповнолітніх дітей, так як відповідач у зв'язку з одержанням більшої частки зобов'язалася передати дітям по 500 доларів у разі відчуження будинку, в якому зареєстровані діти, а саме будинку, розташованому по [ADDRESS], в подальшому нею був здійснений обмін будинку на квартиру, меншу за площею, але гроші дітьми отримані не були. Тому позивач просить визнати недійсним вищевказаний договір про розподіл майна подружжя від [INFO], розподілити майно подружжя та визнати за ним право власності на автомобіль, стягнути з відповідача на його користь 1\2 вартості будинку, розташованого по [ADDRESS], вартістю [INFO]. У судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали і просили продовжити строки позовної давності, оскільки позивач дізнався про порушення свого права [INFO] з винесенням ухвали апеляційного суду Луганської області. Відповідач у судовому засіданні з позовом не згодна, вказуючи, що договір про розподіл майна подружжя був укладений за взаємною згодою і спрямований на реальне настання наслідків, без будь-якого примусу, насильства і обману, із врахуванням того, що договір був укладений у 2004 році, просила застосувати строки позовної давності і відмовити у позові. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, пояснив, що [INFO] сторони уклали договір за взаємною згодою згідно чинного законодавства. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, третьої особи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] між позивачем та відповідачем було укладено договір про розподіл майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області (а.с. 32). За даним договором розподілялося спільне сумісне майно, набуте під час шлюбу, а саме житловий будинок [ADDRESS] вартістю [INFO] та майно домашнього вжитку без визначення його вартості за взаємною згодою на підставі акта від [INFO], додатку до договору (а.с. 33). Згідно договору у власність позивача [PERSON] перейшло майно домашнього вжитку згідно акту та автомобіль [INFO] [INFO] д.н. [NUMBER]; у власність відповідача [PERSON] перейшов житловий будинок [ADDRESS] вартістю [INFO] та майно домашнього вжитку згідно акту. Посилання позивача та його представника на те, що при укладенні договору порушено частки рівності сторін всупереч ст. 70 СК України, спростовуються тим, що частиною 1 цієї статті передбачена рівність часток, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Укладенням договору про розподіл майна від [INFO] сторони визначили інший порядок розподілу, тобто відійшли за взаємною згодою від рівності часток, згідно п. 2 договору вартість майна за взаємною згодою сторін не визначалася. Крім того, в п. 11 договору вказано, що жодна із сторін матеріальних претензій одна до одної не мають. Дружина і чоловік згідно ст. 64 СК України мають право укладати між собою всі типи договорів, які не заборонені законом, зокрема і договір про розподіл майна. Предметом договору можуть бути речі, що належать їм на праві як особистої, так і спільної сумісної власності. Частина 2 цієї статті надає право одному із подружжя на відчуження своєї частки у праві спільної сумісної власності без її виділу в натурі. Відповідно до ч.2 ст. 69 СК України, передбачено право подружжя на розподіл майна за взаємною згодою. Договір поділу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, що було зроблено сторонами при укладанні договору про розподіл майна подружжя від [INFO]. Після підписання даного договору про розподіл майна будинок [ADDRESS] став особистою власністю відповідача за справою, в зв'язку з чим вона мала право на розпорядження цим майном, крім відчуження, на свій власний розсуд . [INFO] відповідач згідно договору міни (а.с. 57-59) вищевказаний будинок не відчужила, а обміняла на квартиру, розташовану по [ADDRESS]. Вказаний правочин щодо відчуження будинку позивачем [PERSON] був оскаржений до Шевченківського районного суду Харківської області, [INFO] в позові [PERSON] судом було відмовлено (а.с. 29) . Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від [INFO] позивач за справою оскаржив дане рішення в апеляційному порядку. Апеляційна інстанція ухвалою від [INFO] у задоволенні скарги [PERSON] в частині виконання умов п. 4 договору про розподіл майна подружжя (щодо перерахування коштів дітям) - відмовила з вказівкою на те, що при здійсненні міни свого будинку на двокімнатну квартиру відповідач [PERSON] забезпечила дітей житлом. (а.с. 30). Тому посилання позивача при подачі даного позову до суду на те, що не було враховано інтереси двох неповнолітніх дітей, є безпідставними. Судом встановлено, що позивач дізнався про своє порушене право на будинок [ADDRESS] з дня винесення ухвали від [INFO] апеляційного суду Луганської області, тому суд вважає, що саме з цієї дати необхідно рахувати початок сплину строків позовної давності. На підставі всього вищевикладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про визнання договору про розподіл майна від [INFO] недійсним, оскільки відступлення від рівності часток сторін при укладанні договору, відбулося за взаємною згодою сторін і даний договір нотаріально посвідчений з дотриманням вимог законодавства. Оскільки позивачеві суд відмовляє у задоволенні позову про визнання недійсним договору про розподіл майна подружжя, то в зв'язку з цим необхідно йому відмовити й у задоволенні позовних вимог про новий розподіл майна та стягненні з відповідача на його користь 1\2 вартості будинку [ADDRESS].

Outcome: dismissed