Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

23.03.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ВАТ «Лубниводбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та витрат на відрядження , мотивуючи тим, що з 01.04.2003 року працює у ВАТ «Лубниводбуд». Станом на 01.03.2010 року відповідач має перед ним заборгованість із заробітної плати в розмірі 10 259 грн. 93 коп. та витрат на відрядження в розмірі 1461 грн. 52 коп., які в добровільному порядку сплатити відмовляється. На підставі викладеного, позивач прохав суд стягнути з ВАТ «Лубниводбуд» 10 259 грн. 93 коп. заробітної плати та 1461 грн. 52 коп. витрат на відрядження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно заяви прохав розглядати справу за відсутності свого представника позовні вимоги в межах виданих довідок визнав. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ст. 121 КЗпП України передбачено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у звязку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Судом встановлено і не оспорюється особами, які беруть участь у справі, що [PERSON] з 01.04.2003 року працює у ВАТ «Лубниводбуд» на посаді екскаваторщика ( а.с. 5,6). Станом на 01.03.2010 року відповідач мав заборгованість перед позивачем із заробітної плати, що утворилася в період часу з березня 2009 року по лютий 2010 року в розмірі 10 259 грн. 93 коп., що підтверджується довідкою ВАТ «Лубниводбуд» від 23.03.2010 року №92 (а.с. 6), та по витратах на відрядження в розмірі 1461 грн. 52 коп., що підтверджується довідкою ВАТ «Лубниводбуд» від 23.03.2010 року №93 (а.с. 7). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати та витрат на відрядження підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем на час звільнення [PERSON] з роботи не проведено виплату даних належних йому сум. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду з позовом, на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved