Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач у справі [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про володіння, користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю та вселенням, посилаючись на те, що є власником 3\\8 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування 3\\8 частини квартири від 21.11.2007 року, зазначала, що відповідачка у справі [PERSON], не визнає за нею право власності на спірну 3\\8 частини квартири та перешкоджає у здійсненні права власності та право на вселення у дану квартиру. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, подала зустрічний позов (а.с.11-15) до [PERSON], [PERSON], Треті особи: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], Головне управління юстиції у м. Києві, Святошинська районна рада м. Києва, Відділ обліку та розподілу житла про визнання договору дарування фіктивною та удаваною угодою і ухвалення рішення про його скасування, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] подарував відповідачці [PERSON] 3\\8 частини квартири, № 99 по вул. Жмеринській у м. Києві, і вважає що вказана угода є фіктивною та удаваною, оскільки, їм не було відомо про укладення зазначеного правочину, зазначений правочин спричинив шкоду їй та іншим співвласникам, та особам, які проживають у цьому приміщенні. У судовому засіданні представник позивача по первісному позову підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, у зустрічному позові просила відмовити. Посилаючись на те, що відповідачка по первісному позову [PERSON] перешкоджає позивачці [PERSON] користуватися її 3\\8 частини спірної квартири, оскільки у спірній квартирі проживає окрім відповідачки. її мати, її неповнолітній син та її чоловік без реєстрації, всі кімнати зайняті і вселення позивачки [PERSON] на заперечення відповідачки [PERSON] буде заважати відповідачам проживати у своїй 5\\8 частини квартири. Зазначала, що з приводу неправомірних дій гр. [PERSON] позивачка [PERSON] та вона зверталися до правоохоронних органів, якими рекомендовано звернутися до суду. У судовому засіданні відповідачка по первісному позову, позивачка по зустрічному позову [PERSON] зазначала, що фактично угода про дарування 3\\8 частини №99 по вул. Жмеринській у м. Києві є фіктивною та удаваною, так як відповідач [PERSON] переслідував отримання квартири для своїх родичів. Зазначала, що відповідач [PERSON] та його родина були зараховані до пільгової квартирної черги, і головна мета відповідача, це отримання квартири за рахунок держави. Також зазначали, що у договорі дарування зазначена ціна спірної частини квартири умовно 7815,00 грн., але вона пропонувала [PERSON] викупити частину квартири за 100\~000 грн., на що відповідач запропонували ціну у 220 000 грн. Також зазначала, що відповідач [PERSON] подарувавши свою 3\\8 частину квартири [PERSON], порушив права членів її сім»ї, які проживають у спірній квартирі та неповнолітньої дитини, яка повинна бути всім забезпечена для гармонійного розвитку. Також зазначала, що у відповідачів є окремі квартири, що відповідачка [PERSON] не намагалась вселитися у спірну квартиру, і їм не відомо, яку частину квартири відповідач [PERSON] подарував своїй тещі [PERSON], у натурі, у зв»язку з чим просять суд у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з»явилася, надіслали письмові пояснення щодо зустрічного позову (а.с.110-111), просили винести рішення суду на підставі норм закону та розглядати справу за відсутності їх представника. Третя особа: Святошинська районна Рада м. Києва про свою участь у судовому засіданні на заявили, повідомлялися про розгляд справи належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] має загальну площу 57,4 кв.м, житлову площу 39,7 кв.м, складається із трьох кімнат: суміжних кімнат 12,3 кв.м,17,1 кв.м, яка є прохідною та ізольованої кімнати 10,3 кв.м., а також коридору 5,8 кв.м, кладової 1,1 кв.м, вбиральні 1,1 кв.м, ванної кімнати 2,1 кв.м кухні, 5,9 кв.м.( а.с.6). Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с.92) належала на праві спільної часткової власності по 1\\4 кожному гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.91) спадкоємцями майна гр. [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що складається із 1\\4 частини квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно договору дарування 1\\4 частини квартири від 05.08.2004 р (а.с.94) [PERSON] подарувала [PERSON] 1\\4 частину квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно договору дарування 3\\8 частини квартири від 21.11.2007р (а.с.5) [PERSON] подарував [PERSON] 3\\8 частини квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що у спірній квартири зареєстровані [PERSON], її неповнолітній син [PERSON] та її мати [PERSON], що підтверджено довідкою (а.с.7). Із пояснень сторін судом встановлено, що у спірній квартирі без реєстрації проживає чоловік [PERSON] [PERSON] Судом встановлено, що згідно постанов про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.40,43,46) гр. [PERSON] та [PERSON] зверталися з приводу неправомірних дій гр. [PERSON], [PERSON],[PERSON], щодо конфлікту, який виник у зв»язку із договором дарування 3\\8 частини квартири [ADDRESS] к м. Києві, де зазначено що з даними громадянами проведено профілактичну бесіду та роз»яснено, що зазначені питання вирішуються за згодою сторін або у судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], згідно довідки (а.с.37) перебуває на квартирному обліку 05.04.2005 року, разом із своїми трьома дітьми, порядок забезпечення житлом першочерговий, і твердження відповідача по первісному позову [PERSON], щодо зарахування [PERSON] до квартирної черги після укладення договору дарування 3\\8 квартири [ADDRESS] к м. Києві, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Як встановлено у судовому засіданні, між сторнами у справі порядок володіння та користування майном не встановлювався. Як встановлено у судовому засіданні при укладенні договору дарування 1\\4 частини квартири [ADDRESS] К.Т. на користь свєї доньці [PERSON], 1\\4 частина спірної квартири у натурі не виділялась. Так само, як встановлено у судовому засіданні при укладенні договору дарування [PERSON] 3\\8 частини спірної квартири [ADDRESS] своїй тещі [PERSON] 3\\8 частини квартири у натурі не виділялось. Як вбачаєтьсяч із пояснень відповідача по первісному позову [PERSON], остання вважає, що її брат [PERSON], міг подарувати або продати спірну частину квартири, що йому належала, лише родичам, а не сторонній людині, оскільки у данному випадку, відчуження 3\\8 частини квартири на користь гр. [PERSON] порушує її право, як співвласника та права члненів її сім»ї та моральним засадам. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов»язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін у справі, позивач по зустрічному позову [PERSON] не надала суду доказів, удаваності договору дарування 3\\8 частини квартри № 99, будинку № 22 по вул. Жмеринській у м. Києві, не повідомила суд, якій саме правочин, а не мету, намагалися приховати відповідачі [PERSON] та [PERSON] Також суд критично ставиться до тверджень позивача по зустрічному позову [PERSON], що відповідач [PERSON], не мав права дарувати 3\\8 частини квартири [ADDRESS], сторонній особі, окрім родичів, і мав перед прийняттям рішення щодо дарування своєї частки квартири, запропонувати іншим співвласникам її придбати, оскільки згідно вимог Цивільного кодексу України, п.п.51,54 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04р №20\\5 не передбачено повідомлення учасників спільної часткової власності про свій намір одним із співвласників подарувати свою частку сторонній особі, тому до договору дарування правила визначенні у зазначених пунктах не застосовується, відсутні підстави для скасування договору дарування, а тому суд вважає, що у зустрічному позові необхідно відмовити. Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Зважаючи на те, що позивач по первісному позову не просить суд поділити спірну квартиру, суд вважає, що у зазначеній спірній квартирі може бути встановлений порядок її користування та володіння. Зважаючи на те, що співвласниками спірної 5\\8 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON], 3\\8 частини цієї квартри є [PERSON], житлова площа спірної квартири складає 39,70 кв.м., зважаючи на те, що у спірній квартирі зареєстровані та проживають, окрім позивача по зустрічному позову [PERSON], гр. [PERSON] та неповнолітній [PERSON], а також без реєстрації чоловік позивача по зустрічному позову [PERSON] Зважаючи на те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що у спірній квартирі можливо встановити порядок користування та володіння квартирою між співвласниками, виділивши [PERSON] у володіння та користування ізольовану кімнату площею 10,3 кв.м., а [PERSON], та членам її сім»ї, які разом із нею проживають суміжні кімнати 17,1 кв.м та 12,3 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користування сторін, а також усунути перешкоди у користування власністю [PERSON] Іванінвні та вселити її у спірну квартиру, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved