Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок, що знаходиться в селі Ворсівці Малинського району по вулиці Монякіна за №22 як за спадкоємцем першої черги за законом на майно матері [PERSON], яка померла 7 листопада 2006 року. Зазначив, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався, але постійно проживав з матірю на час відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини не подавав. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, побудований у 1974 році, не може через відсутність у матері правовстановлюючих документів на житловий будинок. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився. Подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд визнає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із наданих суду документів видно, що позивач є сином [PERSON], яка померла 7 листопада 2006 року і відноситься до спадкоємців першої черги за законом (а.с.9.10). До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, але згідно довідок сільської ради (а.с.18,20,21) постійно проживав з матір'ю на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч.3 ст.1270 Цивільного кодексу України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом встановленого цією статтею строку заяви про відмову від спадщини не подавав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Обовязок довести ті обставини, на які посилається кожна сторона як на підставу своїх вимог і заперечень. ч.1 ст.60 ЦПК України покладається на сторони. Позивачем не надано суду належних доказів про належність житлового будинку, що знаходиться по вулиці Монякіна за №22 в селі Ворсівці Малинського району, його покійній матері на праві власності. Згідно довідки Малинського районного комунального підприємства технічної інвентаризації право власності за [PERSON] на цей будинок не зареєстроване (а.с. 17). Про те. що зазначений будинок рахується за померлою, не зазначено навіть у довідках [PERSON] сільської ради (а.с. 18-21,25). Дані, зазначені в архівних витягах засідання правління колгоспу ім. Куйбишева за 1972 рік, не свідчать про право власності [PERSON] М.1. на жилий будинок. Не може суд взяти до уваги як належні докази права власності спадкодавця на жилий будинок і свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт проживання позивача разом з матірю з дня народження та будівництво будинку [PERSON] в 1970-і роки, оскільки їхні свідчення не є конкретними і не підтверджуються письмовими доказами. Таким чином позивач не надав суду доказів, які б свідчили про набуття його померлою матірю за життя права власності на спірний будинок. Зокрема, позивачем не доведено, що будинок був збудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, що він був прийнятий в експлуатацію та пройшов реєстрацію. Ним навіть не надано виписок із книг погосподарського обліку із зазначенням забудові забудовника, часу забудови жилого будинку та підстав. Крім того, із змісту ст.ст. 1296,1297 ЦК випливає, що оформлення права спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач не звертався до нотаріальної контори і даних про відмову нотаріуса немає. Статтею 392 цього Кодексу передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Оскільки не встановлене право власності на спадкове майно за спадкодавцем, то відсутні правові підстави для визнання такого права за спадкоємцем. За наведених обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed