Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулась із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 травня 2008 року між нею та Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк" був укладений Кредитний договір № 500122489 про надання кредиту у розмірі 40% річних. Згідно умов п. 10 Кредитного договору судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв"язку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз". Такий порядок призначення третейського суду встановлюється для кожного спору, що може виникнути між Сторонами в зв"язку з даним Договором. Якщо одна з сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. [PERSON] вважає п. 10 Кредитного договору неправомірним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та значно порушує її права з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 6 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачі мають право на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі. Таким чином, п. 10 Кредитного договору № 500122489 суперечить чинному законодавству, оскільки звужує обсяг її прав на звернення до суду та можливості захисту її прав у трьох судових інстанціях відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України „Про судоустрій України". При виборі виду кредитування Банком пропонувалось оформляти кредити в іноземній валюті, приваблюючи нижчою процентною ставкою, ніж по кредитам в національній валюті. Довіряючи банку, вона оформила вказаний Договір в стандартній формі, розробленій Банком, що була надана працівниками Банку. Однак, як з'ясувалось, при оформленні Договору Банком були порушені норми чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, у зв"язку з чим грошове зобов'язання в договорі повинно бути виражено в національній валюті України. Згідно вимог ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом на території України є грошова одиниця України. Відповідно до вимог ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України-гривні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до умов п. 1 Кредитного договору кредит надається [PERSON] в сумі 3000 доларів США під 40% річних. Фактично вона на руки отримала 10820 грн.. Вказана сума знімалась з карткового рахунку № 26254285859101 згідно п. 2 Кредитного договору частинами. З виписки рахунку вбачається, що нею знята сума в розмірі 10820 грн. Водночас банк цю суму прирівнює 2398 доларам 85 центам США, за своїм заниженим курсом 4,60 грн. за 1 долар США, в той же час як курс НБУ на 27 та 29 травня 2008 року складав 4,85 грн. за 1 долар США, Відповідно до чинного законодавства п. 1 Кредитного договору мав бути виражений в розмірі, еквівалентному за офіційним курсом НБУ на 27 травня 2008 року, а саме 14550 грн.. На день отримання кредиту 27 травня 2008 року вона мала отримати суму в розмірі 11634 грн. 43 коп. Таким чином Банк порушив її права, як громадянина щодо отримання валюти кредиту та розміру суми кредиту за офіційним курсом долару США. 12 листопада 2009 року вона зверталась до банку з пропозицією привести у відповідність до чинного законодавства договір № 500122489 від 27 травня 2008 року та виразити суму зобов'язання в гривнях на момент надання кредиту, але банк відмовив їй. Враховуючи викладене, [PERSON] просила визнати недійсними п. 1, п. 10 кредитного договору № 500122489, як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства, та виразити суму зобов'язання в гривнях на момент надання кредиту в розмірі 14550 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з"явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, в наданій суду заяві представник ПАТ „Альфа-Банк" просив розглянути справу у відсутності представника відповідача. Суд, з"ясувавши дійсні обставин справи та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 500122489, згідно п. 1. даного Договору кредит надається в сумі 3000 доларів США Згідно умов п. 2 даного Кредитного договору кредит надається шляхом іерерахування за реквізитами на картковий рахунок Клієнта № 26254285859101 у ЗАТ „Альфа-Банк", МФО 300346. Відповідно до умов п. 3 даного Кредитного договору процентна ставка 40 % річних. Згідно умов п. 6 даного Кредитного договору остаточна дата повернення кредиту 27 травня 2011 року, яка вважається датою припинення нарахування процентів. Згідно умов п. 7 даного договору платежі з повернення кредиту ційснюватимуться згідно Додатку № 1, щомісячно до 27 числа рівними астинами в сумі 144 доларів США. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в кладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з шахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, шчаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору оновлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та /іови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Суд вважає, що при укладенні Кредитного договору № 500122489 від 27 травня 2008 року [PERSON] діяла вільно, виходячи з власних інтересів, іийняла рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні дносини, на власний розсуд з Банком визначила характер Кредитного договору, який вона уклала, його умови (зміст), в тому числі валюту зобов'язання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині щодо визнання недійсним п. 1 Кредитного договору № 500122489 від 27 травня 2008 року та щодо зобов'язання Банку виразити суму зобов'язання в гривнях на момент надання кредиту в розмірі 14550 грн. Згідно умов п. 10 Кредитного договору судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв'Язку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз". Такий порядок призначення третейського суду встановлюється для кожного спору, що може виникнути між Сторонами в зв'язку з даним Договором. Якщо одна з сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Позивач [PERSON] вважає, що п. 10 Кредитного договору № 500122489 суперечить чинному законодавству, оскільки звужує обсяг її прав на звернення до суду та можливості захисту її прав у трьох судових інстанціях відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України „Про судоустрій України". Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибору способу захисту належить особі. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що вказаними умовами п. 10 даного Договору , які обумовлені сторонами договору, ніяким чином не порушені права позивача, доказів про порушення її законних та конституційних прав внаслідок укладення та виконання умов, вказаних у п. 10 Договору, позивач [PERSON] суду не надала. За захистом своїх прав, якщо вони будуть порушені, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду загальної юрисдикції. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову в частині щодо визнання недійсним п. 10 Кредитного договору № 500122489 від 27 травня 2008 року. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed