Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON], просить, з посиланням на ст..ст. 71, 72 ЖК України, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №54 в будинку №9 А по вулиці Гагаріна в м. Чернігові, а також стягнути судові витрати (а.с.6-7). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем вищезазначеної квартири. Відповідач з лютого 2000 року в даній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги. Вважає, що оскільки [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше шести місяців, не сплачує за житло, він втратив право на користування даним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити повністю. До викладеного в позові доповнила, що відповідач останні три роки в спірній квартирі не зявлявся, його особисті речі в квартирі відсутні, оплату за комунальні послуги не проводив. Зазначила, що відповідачу не створює перешкод у користуванні квартирою. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, вважає, що є всі підставі, передбачені ст..ст. 71, 72 ЖК України, для задоволення позову, оскільки відповідач не проживає в спірний квартирі більше 6 місяців без поважних причини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що дійсно після одруження він проживав з дружиною у її батьків. У звязку з тим, що склалися неприязні стосунки з батьком дружини, періодично проживає у спірній квартирі та квартирі батьків дружини. Періодично проводить оплату за комунальні послуги за себе та свою сестру по довіреності. У грудні 2009 року почав проводити ремонті роботи у кімнаті, яку вони займають зі своєю племінницею, у звязку з чим почали виникати суперечки з позивачкою, остання забороняє йому заходити до інших кімнат. Відповідач наполягає на тому, що він ніколи і ніяким чином не втрачав зв'язку з квартирою № 54, у цій квартирі знаходяться його особисті речі. Крім того, відповідач посилається на відсутність у нього іншого житла. Представник відповідача у судовому засіданні в судовому засіданні проти заявленого позову заперечувала, просить в позові відмовити в повному обсязі. Треті особи на боці позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, вважають, що позов підлягає задоволенню. Пояснили, що на протязі останніх трьох років в спірній квартирі [PERSON] не проживає, оплату за комунальні послуги сплачує позивачка. Вказують, що інколи позивач приходив до квартири, коли проводився ремонт. Між позивачем та відповідачем почали виникати сварки, взагалі з відповідачем не спілкуються. Третя особа на боці відповідача [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що вона є племінницею відповідача. [PERSON] приходить в квартиру 2-3 рази на тиждень, один раз на тиждень ночує в спірній квартирі. В грудні 2009 року він проводив ремонт у кімнаті, періодично сплачує комунальні послуги. Зазначила, що постійно в спірній квартирі проживає вона та [PERSON], позивачка та [PERSON] взагалі періодично проживають в селі. Третя особа на боці відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.31), на адресу суду надала письмові пояснення (а.с.36), відповідно до яких позов не визнає. Представник третьої особи КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.34), про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи та представника третьої особи на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Свідки [PERSON], [PERSON] - сусіди позивачки суду засвідчили, що відповідач не проживає у [INFO] більше 10 років. Вказали, що періодично бувають у спірній квартирі, однак [PERSON] жодного разу не бачили. Зі слів позивачки, їм відомо, що остання проводить оплату за комунальні послуги. Свідок [PERSON] зазначила, що останнім часом погіршилися відносини позивачки з відповідачем. В судовому засіданні свідок [PERSON] - сусідка позивачки, суду пояснила, що відповідач з 1999 року не проживає у [INFO]. Зазначила, що [PERSON] зустрічала біля підїзду будинку, однак у квартирі не бачила. Вказує, що при складанні акту про не проживання фізичної особи присутня не була, акт підписувала у себе вдома, при цьому майстер ЖЕКу та [PERSON] не були присутні, вказаний акт не читала. Свідок [PERSON] сусідка позивачки в судовому засіданні засвідчила, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 1998 року. Вона раз на тиждень увечері буває вдома у позивача, однак [PERSON] ніколи не бачила. Вказує, що при складанні акту про не проживання фізичної особи були присутні вдвох з позивачем, майстер ЖЕКу та [PERSON] присутні не були, огляд квартири під час складання акту не проводився. В судовому засіданні свідок [PERSON] сусідка позивачки суду пояснила, що відповідач на протязі 12 років не проживає в спірній квартирі. Зазначила, що останній раз була в квартирі більше року тому, відповідача у квартирі не бачила. Свідок [PERSON] - дружина відповідача суду пояснила, що відповідач 1-2 рази на тиждень не ночує по вул..Костромській 120/2 у м.Чернігові. Їй відомо, що він ночує у спірній квартирі, там знаходяться його особисті речі. У грудні 2009 року [PERSON] у спірній квартирі проводив ремонт. Вислухавши сторін, допитавши свідків, на підставі досліджених доказів судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. [PERSON] є наймачем квартири 54 будинку 9 «а» по вулиці Гагаріна в місті Чернігові, де також зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖЕК № 13» Чернігівської міської ради № 2158 від 14.12.2009 року та копією особового рахунку № 133134-9 (а.с.10,12). Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає можливість визнання у судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. У п. 10 постанови Пленуму від 12.04.1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України Верховний Суд України зорієнтував практику судів у питанні визнання втрати особою права користування жилим приміщенням лише на встановлення факту відсутності цієї особи без поважних причин понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. На обґрунтування позовних вимог позивачем надано докази на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою реєстрації вул..Гагаріна 9 «а» кв.54 м.Чернігова, а саме: - акт від 03 грудня 2009 року про не проживання [PERSON] за адресою реєстрації вул..Гагаріна 9 «а» кв.54 з лютого 2000 року, який складено майстром КП «ЖЕК 13» [PERSON] та підписаний позивачкою та її сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с.8); - акт про не проживання [PERSON] за адресою реєстрації з 1998 року, складений позивачем та підписаний мешканцями будинку (а.с.24). Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд не бере до уваги, як докази по справі, вищезазначені акти, оскільки з акту від 03.12.2009 року (а.с.8) не вбачається скільки саме часу відповідач не проживає в квартирі та з яких причин, а лише зазначено, що він не проживає з лютого 2000 року, інший акт взагалі не відомо коли був складений, крім того був складений безпосередньо позивачем. Крім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON], при складані акту від 03.12.2009 року майстер КП «ЖЕК 13» [PERSON] та сусідка [PERSON] присутні не були, спірне житлове приміщення не оглядалось, [PERSON] підписувала акт у себе вдома, підпис поставила не читаючи змісту акта. Як пояснила позивачка та не заперечується відповідачем, заборгованості по оплаті за спірну квартиру і надані комунальні послуги не має. Твердження позивачки про оплату вказаних послуг безпосередньо нею спростовується наданими відповідачем копіями квитанцій, з яких вбачається проведення оплат за послуги і відповідачем та третьою особою [PERSON] (а.с.46-53). Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем у справі не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог в частині не проживання в спірній квартирі відповідача, оскільки факт його відсутності за місцем проживання підтверджується лише наданими актами, які не можуть слугувати належними доказами у справі. Крім того, відповідачем [PERSON] надано докази на підтвердження того, що він постійно опікується спірним житлом, хоча періодично і залишає місце проживання в звязку з сімейними обставинами, крім того несе витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги (а.с.46-53), виконав зобов'язання по виплаті заборгованості за теплову енергію по спірній квартирі (а.с.46), проводив ремонт у квартирі, що підтверджується залученими до справи доказами (а.с.46-54). Разом з тим, суд критично відноситься до пояснень, наданих свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, оскільки ці свідки вказували, що не бачили [PERSON], однак, при цьому зазначали, що не бувають постійно вдома працюють, відвідують села, спірного житла не оглядали. Право на житло гарантоване людині статтями 47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Конституції проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дослідженні в судовому засіданні докази спростовують наведені позивачем підстави про відсутність відповідача за місцем проживання протягом останніх шести місяців без поважних причин.

Outcome: dismissed