Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд зняти арешт, що накладено 20.04.2001 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою за р. № 14212 на житловий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 67 від 20.02.1989 року, та визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі рішення житлової комісії з денаціоналізації будинків від 30.12.1924 року та договору дарування, посвідченого 18.10.1954 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою р. № 4-6204, ? частина житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові належить в рівних частинах [PERSON], на підставі свідоцтва про спадщину від 17.01.1998 року, та [PERSON], на підставі постанови житлової комісії з денаціоналізації будинків від 30.12.1924 року. Після смерті 13.11.1993 року [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вул. Павловській в м. Харкові в рівних частинах на підставі заповіту від 13.10.1993 року, посвідченого шостою [PERSON] державною нотаріальною конторою успадкували: [PERSON] ? частина житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2007 року в порядку прийняття спадщини за заповітом, а також [PERSON], що у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулась до шостої [PERSON] державної нотаріальної контори, проте, оформити належним чином право власності в порядку спадкування за заповітом не змогла. Оскільки, відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 145-48 від 13.05.1987 року земельна ділянка, на якій розташований спадковий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові як і інші сусідські житлові будинки, потрапив в опис житлових будинків, що підлягають зносу у звязку з вилученням з користування громадян земельних ділянок, що в свою чергу, були відведені Виробничому підприємству «[PERSON] завод Електроапаратури» для будівництва житлового кварталу по вул. Самарській на території мікрорайону № 351 в м. Харкові. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 67 від 20.02.1989 року було дозволено знос будинків, в тому числі, житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. На підставі вказаного рішення [PERSON] міської ради 20.04.2001 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою було накладено арешт за р. № 14212 на всі житлові будинки, що підлягали зносу, в тому числі на житловий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. Даний арешт було накладено з метою заборони відчуження житлових будинків, в тому числі житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові, що підлягали зносу, у звязку з будівництвом нового кварталу. Проте, в заплановані строки будівництво нового кварталу здійснено не було та в даний час не входить до генерального плану реконструкції м. Харкова. Тому, в даний час необхідності у вказаному арешті немає. 06.03.2007 року [PERSON] померла, при цьому залишила заповіт від 11.06.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], на імя [PERSON] на все належне їй на праві власності майно. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулась із заявою до третьої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте оформити спадщину у порядку спадкування за заповітом не змогла, оскільки ще за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на вказану частину будинку, а крім того, 20.04.2001 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою було накладено арешт за р. № 14212 на всі житлові будинки, що підлягали зносу, в тому числі на житловий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити шляхом зняття арешту, що накладено 20.04.2001 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою за р. № 14212 на житловий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 67 від 20.02.1989 року, та визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила, заяв про відкладення судового розгляду або слухання справи у її відсутність не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила, заяв про відкладення судового розгляду або слухання справи у її відсутність не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, заяв про відкладення судового розгляду або слухання справи у його відсутність не надав. Представник відповідача [PERSON] міської ради Харківської області у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надав. При цьому, надав заперечення проти позову від 03.11.2009 року № 558, відповідно до яких просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з тих підстав, що спадкодавець [PERSON] за життя не набула права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вул. Павловській в м. Харкові, а, оскільки, право власності на зазначене майно у [PERSON] не виникло, то, відповідно до вимог чинного законодавства України, воно й не входить до спадкової маси та не може спадкуватись. Представник третьої особи першої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за їх відсутності та покладається на рішення суду. Представник третьої особи третьої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надав. Представник третьої особи шостої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надав. Представник третьої особи Державного підприємства «[PERSON] завод електроапаратури» в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надав. Представник третьої особи КП «[PERSON] міське БТІ» в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки у судове засідання суду не надав. За клопотанням представника позивача та у відповідності зі ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що на підставі рішення житлової комісії з денаціоналізації будинків від 30.12.1924 року та договору дарування, посвідченого 18.10.1954 року першою [PERSON] державною нотаріальною конторою р. № 4-6204, ? частина житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові є в рівних частинах [PERSON], на підставі свідоцтва про спадщину від 17.01.1998 року, та [PERSON], на підставі постанови житлової комісії з денаціоналізації будинків від 30.12.1924 року. Після смерті 13.11.1993 року [PERSON] ? частина житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вул. Павловській в м. Харкові в рівних частинах на підставі заповіту від 13.10.1993 року, посвідченого шостою [PERSON] державною нотаріальною конторою успадкували: [PERSON] ? частина житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2007 року в порядку прийняття спадщини за заповітом, а також [PERSON], що у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулась до шостої [PERSON] державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами справи, проте, оформити належним чином право власності в порядку спадкування за заповітом не змогла. Також судом встановлено, що по відношенню до вищезазначеного обєкту нерухомого майна здійснено обтяження. Тип обтяження - заборона, підстава обтяження - рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 20.02.1989 року, обєкт обтяження: будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 145-48 від 13.05.1987 року земельна ділянка, на якій розташований спадковий будинок № 18 по вул. Павловській в м. Харкові як і інші сусідські житлові будинки, потрапив в опис житлових будинків, що підлягають зносу у звязку з вилученням з користування громадян земельних ділянок, що в свою чергу були відведені Виробничому підприємству «[PERSON] завод Електроапаратури» для будівництва житлового кварталу по вул. Самарській на території мікрорайону № 351 в м. Харкові. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 67 від 20.02.1989 року було дозволено знос будинків, в тому числі, житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. Згідно ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 346 ЦК України, право власності припиняється, зокрема, у разі викупу земельної ділянки у звязку із суспільною необхідністю, викупу нерухомого майна у звязку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщено. Із матеріалів справи випливає, що будівництво по вул. Павлівській, 18 у м. Харкові взагалі не велося, жителі будинку відселені не були, а також нікому не виплачувалася компенсація, тобто фактично рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради виконано не було. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В звязку з цим кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом встановлено, що має місце порушення права власності на ? частину житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові, що виражене у наявності заборони на відчуження даного обєкта нерухомого майна. Разом з тим, 06.03.2007 року [PERSON] померла, при цьому, залишила заповіт від 11.06.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], на імя [PERSON] на все належне їй на праві власності майно. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулась із заявою до третьої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте, оформити спадщину у порядку спадкування за заповітом не змогла, оскільки ще за життя [PERSON] не встигла зареєструвати своє право власності на вказану частину будинку, в тому числі, з вищенаведених обставин щодо арешту житлового будинку № 18 по вул. Павловській в м. Харкові. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 182, 317, 319, 321, 1268, 1269, 1270, 1299 ЦК України, ст. 149 ЗК України,

Outcome: approved