Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

12 березня 2010 року Дніпродзержинське управління з експлуатації газового господарства звернулося в районний суд з позовною заявою про стягнення з [PERSON], що є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] заборгованості за спожитий природний газ. Підприємство просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 1996 року по листопад 2009 року у розмірі 819 грн. 81 коп. У судовому засіданні представник позивача, юрисконсульт [PERSON], позов підтримала, та надала заяву у якій [PERSON] не заперечує проти позовних вимог і просить стягнути з нього заборгованість у межах позовної давності та розглянути справу за його відсутності. В обґрунтування позовних вимог юрисконсульт [PERSON] посилається на те, що відповідач, як споживач, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45 і п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України №2246 від 09. 12.1999 року Про затвердження Правил про надання населенню послуг по газопостачанню зобовязаний вчасно сплачувати за спожитий природний газ. Підприємство також просить стягнути з відповідача на його користь витрати, повязані з розглядом справи в суді: з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн. [PERSON] заборгованість по оплаті за газ не сплатив, тому представник підприємства просить позов задовольнити і розглянути справу, постановивши заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився двічі про час і день розгляду справи був повідомлений належним чином, суд вважає за можливе згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги у його відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, розяснивши представнику підприємства наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України. Суд, вислухавши представника підприємства, юрисконсульта [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У відповідності з п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 р. Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачанням, користування природним газом в Україні є платним. Споживач зобовязаний щомісячно сплачувати за спожитий природний газ згідно з установленими тарифами, тому відповідач зобовязаний сплачувати вартість наданих йому комунальних послуг. Незважаючи на це, відповідач за період з 1996 року по листопад 2009 року не здійснював оплату за наданий природний газ в повному обсязі, у результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 819 грн. 81 коп. Однак строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, встановлений ст.257 ЦК України, підприємством пропущений. Клопотання щодо поновлення строку позовної давності це заявлялось. Підприємство, як юридична особа, мало можливість вчасно реалізувати право на судовий захист своїх інтересів, але з дотриманням строку позовної давності до суду не звернулося, тому у задоволенні позовних вимог Дніпродзержинському управлінню газового господарства Відкритого акціонерного товариства Дніпропетровськгаз про стягнення заборгованості за користування природним газом у розмірі 640 грн. 75 коп. за період з 01.01.1996 року по 01.11.2006 року необхідно відмовити у звязку з пропущенням строку позовної давності. Суд вважає необхідним задовольнити в межах строку позовної давності позовні вимоги Дніпродзержинського управління газового господарства Відкритого акціонерного товариства Дніпропетровськгаз про стягнення заборгованості за користування природним газом у розмірі 179 грн. 06 коп. за період з 01.11.2006 року по 01.11.2009 року. Згідно з рішенням виконкому Дніпродзержинської міськради № 375-21/V від 23.04.2008 року, підприємство звільнено від сплати державного мита, що зараховується до міського та районних бюджетів при зверненні до суду з позовними заявами. Тому, вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1% від розміру задоволених позовних вимог, але не менше 3-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51 грн.; та витрати за інформаційне - технічне забезпечення розгляду цивільних справ на користь підприємства в сумі 30 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved