Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON], який зареєстрований 04 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 89, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - Івана, [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 05.02.2010 року і до його повноліття, посилаючись на те, що вона, [PERSON], перебуває у шлюбі з [PERSON]. Про що свідчить свідоцтво про шлюб, що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 89. 26 лютого 2008 року у них народився син Іван, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області від 04.03.2008 року. З 30.01.2010 р. вона не проживає з громадянином [PERSON] Спільного майна вони не мають, спільного господарства не ведуть.. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, про що засвідчує довідка видана виконкомом Кагарлицької міської ради від 05.02.2010 року № 386. Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю та просить суд їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований 04.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 89. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені з 30 січня 2010 року. Від спільного шлюбу сторони мають: сина Івана, [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, а також інтересам їхньої дитини, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань дитині. З питань щодо виховання та проживання дитини спору немає, оскільки дитина на даний час проживає з позивачем. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому в цій частині позовних вимог позивача суд задовольняє та шлюб між сторонами розриває. Суд звільняє відповідача від сплати державного мита на користь держави на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд звільняє сторони від сплати державне мито на користь держави. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне положення дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів належить брати до уваги матеріальне становище дітей. В даному випадку дитина не має власних доходів, не здатна самого себе утримувати. На розмір аліментів на дитину має впливати стан здоровя та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Оцінити його матеріальне становище суд не має можливості, оскільки своєї довідки про доходи відповідачем не наданий до суду. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, родичів, яких він зобовязаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Однак таких даних відповідач не надав і такі обставини в судовому засіданні не були встановленні. Конкретного розміру аліментів на дітей законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків, а тому суд стягує з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - Івана, [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 05.02.2010 року і до його повноліття. Суд стягує з [PERSON] на користь ГУДКУ у Київській області для Кагарлицького райсуду за інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 120 грн. 00 коп. та звільняє від сплати державного мита. На підставі викладеного та

Outcome: approved