Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивач у травні 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що на підставі кредитного договору від 20.11.2007 р. № 1026/ФКВ-07 відповідачеві був наданий кредит у розмірі 60.000, 00 доларів США на строк до 19.11.2027 р. зі сплатою за користування ним 11,8% річних та додатково щомісячно комісії за управління кредитом у розмірі 0,1% від його суми. Оскільки зазначене зобовязання не було виконане належним чином, утворилася заборгованість у розмірі 556.744, 39 грн., яку позивач з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 29, 30) просив стягнути з відповідача на свою користь. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач до суду не зявився, за місцем реєстрації, підтвердженим обліковими даними МВС (а.с. 44), не проживає, фактичне місце його знаходження не встановлене (а.с. 26, 27, 43-46), у звязку з чим про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом публікації оголошення у пресі, що є підставою для розгляду справи у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 1026/ФКВ-07, за яким позичальнику наданий кредит у розмірі 60.000, 00 доларів США на строк до 19.11.2027 р. зі сплатою за користування ним 11,8% річних та додатково щомісячно комісії за управління кредитом у розмірі 0,1% від його суми, з поверненням кредиту щомісячно частками у розмірі, не меншому від 250, 00 доларів США (а.с. 9-12). Оскільки зобовязання позичальника за вищезазначеним кредитним договором виконувалися неналежним чином, у серпні 2008 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення всього кредиту (а.с. 19). Розмір заборгованості за вищезазначеним кредитним договором станом на 01.12.2009 р. склав 556.744, 39 грн. згідно наданому позивачем розрахунку (а.с. 31), правильність якого відповідачем на оспорювалася. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. При цьому до кредитних відносин, якщо інше не випливає з суті кредитного договору, застосовуються положення законодавства, що регулюють відносини позики, зокрема ст. 1050 ЦК України, якою встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати (а.с. 2-7) підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved