Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-24 00:00:00

13 листопада 2008 року [PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с.4). В подальшому [PERSON] дві уточнював свої позовні вимоги (а.с.25-26, 29-30). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 червня 2008 року він уклав з відповідачем нотаріально посвідчений договір позики, за яким позичим [PERSON] гроші в сумі 50000,00 грн. За умовами договору відповідач зобов'язався повернути борг до 11 листопада 2008 року, проте, у встановлений строк зобов'язання не виконав, борг не повернув, хоча він (позивач) неодноразово звертався з прохання повернути борг. У відповідності до п.6 Договору позики відповідач, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції та 3 (три) відсотки від простроченої суми за кожний день прострочення до дня фактичного виконання зобов'язання. За таких обставин він вимушений звернутися до суду із позовом про стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу - 117500,00 грн. і судових витрат -3300,00 грн., а всього - 120800,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просить задовольнити його. Представник відповідача, в судовому засіданні позов визнав частково, а саме визнав факт укладення Договору позики, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] В борг гроші в сумі 50000,00 грн., але не погодився із загальною сумою нарахованих відсотків. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 11 червня 2008 року сторони уклали Договір позики, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] борг в сумі 50000,00 грн., який зобов'язався повернути до 11 листопада 2008 року, що визнається сторонами та підтверджуються Договором позики від 11 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5, 7). Згідно пункту 6 Договору позики [PERSON], зобов'язаний сплатити на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення та 3 (три) відсотки від простроченої суми за кожний день прострочення до дня фактичного виконання зобов'язання. Станом на 25 грудня 2008 року прострочення виплати суми основного боргу становить 45 днів. Таким чином, сума основного боргу з урахуванням 3(трьох) відсотків від простроченої суми боргу за кожен день становить 117500,00 грн. Під час звернення до суду [PERSON] поніс матеріальні витрати, пов'язані з оплатою судового збору - 500,00 грн. (а.с.3, 22), оплатою інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи - 30,00 грн. (а.с.2) та оплатою правової допомоги - 2500,00 грн. (а.с.6), а всього витрат на загальну суму 3030 грн., а не 3300 грн., як позивач зазначив в уточненій позовній заяві від 25 грудня, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, та встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 626 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Статтею 628 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України - “стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати”. На підставі викладеного,

Outcome: partial