Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до до відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Звенигородці про стягнення недоплаченої страхової суми. На обгрунтування позову зазначила, що [INFO] року при виконанні трудових обов'язків загинув її чоловік [PERSON], який працював електрослюсарем у ВАТ « Ватутінський м'ясокомбінат». Відповідач призначив та виплатив їй одноразову допомогу в зв'язку з втратою годувальника в розмірі 68964 гривень 60 коп. Вважає, що розмір одноразової допомоги виплаченої їй відповідачем визначений не правильно, недоплачена їй одноразова допомога в сумі 69 035 гривень 40 коп. Через те, що порядок визначення середньомісячного заробітку, із якого проводилося нарахування одноразової допомоги суперечить вимогам ч.1 ст. 1197 ЦК України. Оскільки середньомісячний заробіток її чоловіка на час настання страхового випадку був меншим п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, при призначенні одноразової допомоги слід було виходити із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на час настання страхового випадку тобто із 2300 гривень як це передбачено ст. 1197 ЦК України. Під час судового розгляду справи представник відповідачки підтримав позовні вимоги і просить позов задовольнити повністю - стягнути з відповідача на користь позивачки недоплачену одноразову допомогу в сумі 69035 гривень 40 коп. Представник відповідача позов не визнав і в задоволенні його просить відмовити, посилаючись на те, що позивачці в зв'язку з втратою годувальника правильно призначена і виплачена одноразова допомога в розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого в сумі 68 964 гривні 60 коп. Одноразова допомога позивачці призначена на підставі ст. 33,34 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року. Саме цим законом слід керуватися коли шкода здоров'ю завдана внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання працівнику, який застрахований у порядку загальнообов'язкового державного соціального страхування. Ст. 1197 ЦК України на яку посилається позивачка є загальною нормою та стосується усіх інших випадків завдання шкоди життю та здоров'ю особі. Судом встановлено, що: [INFO] року помер від отриманої травми під час виконнання трудових обов'язків електролюсар ВАТ «Ватутінський м'ясокомбінат» [PERSON] Даний факт підстверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25.01.2008 року, форми Н-1, актом спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком від 18.01.2008 року форми Н- 5, свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а.с.9,11- 21); Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Звенигородки (далі відділення ВД ФССНВ) № 2303/360/557 від 22 лютого 2008 року взята на облік як особа, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого [PERSON] його дружина [PERSON] - позивачка в справі (а.с 22). Постановою відділення ВД ФССНВ) № 2303/360/558 від 22 лютого 2008 року [PERSON] як дружині потерпілого [PERSON], померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві, який трапився [INFO] року призначена одноразова допомога в розмірі 68964 гривень 60 коп. Середньомісячна заробітна плата потерпілого до настання страхового випадку складала 1149 гривень 41 коп. ( а.с.23). Факту виплати їй відповідачем одноразової допомоги в сумі 68 964 гривень 60 коп. позивачка не заперечує. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав: на думку суду, шкода заподіяна ушкодженням здоров'я відшкодовується за правилами параграфа 2 глави 82 ЦК України ( ст. 1195 - 1208 ЦК) у тих випадках коли вона була заподіяна життю або здоров'ю громадянина при виконанні ним договірних зобов'язань ( договорів перевозки, підряду тощо). При цьому призначення і виплата одноразової грошової допомоги в зв'язку з втратою годувальника взагалі не передбачена. Оскільки потерпілий [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку, який трапився під час виконання ним трудових обов'язків, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання чи його сім'ї в зв'язку з втратою годувальника провадиться згідно ч.2 ст.2 КЗПП України в порядку встановленому КЗпП України, тобто в порядку який регулюється спеціальними законами. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я , пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 9 Закону України “ Про охорону праці” від 14.10.1992 року з наступними змінами і доповненнями відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності”. Згідно п. 7 ст. 34 Закону України від 23.09.1999 року з наступними змінами і доповненнями № 1005 - Х1У « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності ( далі Закону № 1005- Х1У) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Відповідно до п. 10, 12 цієї статті середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим заробітком, для визначення одноразової допомоги потерпілому або членам його сім'ї визначається згідно з порядком обчислення заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення середньої заробітної плати( доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року із змінами від 22.02.2006 року. Згідно п.4 вказаного Порядку розрахунковим періодом за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Оскільки потерпілий [PERSON] працював до настання страхового випадку менше одного місяця його середньомісячний заробіток визначений на підставі п. 6 вказаного порядку за фактично відпрацьований час і складає 1149,41 коп. Суд вважає, що відповідачем правильно визначена і виплачена потерпілій сума одноразової допомоги 68964 гривні 60коп. на підставі ст.33, 34 Закону № 1005- Х1У в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого виходячи із середньомісячного заробітку 1149 гривень 41 коп. ( 1149, 41 х 12 х 5) тому підстав для задоволення позову немає. На підставі ст.2, 173 КЗпП України, ст. 9 Закону України “ Про охорону праці” від 14.10.1992 року з наступними змінами і доповненнями, ст.2 -10, 33,34 Закону України від 23.09.1999 року з наступними змінами і доповненнями “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: dismissed