Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], яка 27 вересня 1994 року в Одеській товарній біржі уклала договір купівлі-продажу № 4872 з [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Після отримання грошей відповідачка уклала угоду та на виконання її умов передала [PERSON] квартиру та ключі від неї. [PERSON] вселилась в квартиру та своє право власності на це нерухоме майно зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідачка будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являла, право [PERSON] на квартиру не оспорювала. 23 грудня 2009 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивач звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки договір купівлі- продажу оформлений не належним чином. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, за останньою відомою адресою не проживає. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.224 ЦК України 1963 року, який був чинним до 01 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 1994 року в Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі- продажу № 4872, відповідно до якого відповідачка продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а. с. 8-9). [PERSON] вселилась у вищевказану квартиру, а 03 жовтня 1994 року своє право власності на це нерухоме майно зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН» (а. с. 9-зворот). Відповідачка будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являла, право [PERSON] на квартиру не оспорювала. 23 грудня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 6780 ( а. с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але листом № 249 від 26 січня 2010 року йому було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений не належним чином ( а. с. 7). Відповідно ст.227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Але згідно ч.2 ст. 220 ГК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 27 вересня 1994 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі- продажу слід визнати дійсним.

Outcome: approved