overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

[PERSON] 25 грудня 2009 року звернувся в суд з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю його сестри [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]),[INFO], уродженка с. Воробївщина Народицького району Житомирської області з січня 2001 року по 19.12. 2008 року з [PERSON], тобто були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. 19 грудня 2008 року [PERSON] померла , а при житті на його імя склала заповіт на все її майно належне їй на день смерті, де воно не знаходилось і з чого б не складалось. Просить суд встановити факт проживання однією сімєю його сестри [PERSON] з [PERSON] оскільки це йому необхідно для прийняття спадщини за заповітом ,який склала померла на його імя при житті. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити з [підстав викладених в заяві. [PERSON] в судовому засіданні вимог не визнав та будучи допитаним в судовому засіданні заявив, що вони з померлою сімї не створювали, а то була його коханка. Представник Коростенського міськвиконкому в судове засідання не зявився і суд уважає, що дану справу можливо розглянути і відсутність його представника. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд прийшов до висновку, що вимоги заявника задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. З Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають,повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як наполягає заявник, про що стверджують і допитані в судовому засіданні свідки, що його сестра проживала однією сімєю з [PERSON]. Фактичний шлюб на думку суду це стійка спільність жінки та чоловіка, або фактична сімя, яка характеризується відсутністю формальних перешкод до шлюбу .Як встановлено судом [PERSON] з 23 січня 1982 року по теперішній час знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], тобто він реалізував своє право на приватне життя, а все те, що засновано формально не являється сімєю оскільки перебувати одночасно у двох сімях неможливо.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що з 01 березня 2008 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки, в результаті чого між ними виникали сварки та непорозуміння. Між ними втрачена довіра й вони стали чужими людьми. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з січня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл спільного сумісного майна та утримання дитини не виникає, син буде проживати разом з відповідачкою. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачкою, так як він суперечить його інтересам, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на нього. В судове засідання позивач не зявився, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка до суду не зявилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, з позовом згодна. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: згідно свідоцтва про шлюб, сторони 01 березня 2008 року уклали шлюб; згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони подружньо-сімейні стосунки не підтримують з січня 2009 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і наполягає на розірванні шлюбу, пояснюючи, що на даний час шлюб суперечить його інтересам. Витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що з 2004року до листопада 2009 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Сімейні відносини між ними припинено з листопада 2009 року . Мають з відповідачем неповнолітню дитину: сина [PERSON], 22 червня 2005року народження. Дитина знаходиться на її утриманні. Участі в утриманні та вихованні сина відповідач не бере. Інших дітей відповідач не має. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідач до суду з»явився, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує на задоволенні позову. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]; -згідно довідки, виданої Асоціацією співвласників багатоквартирних будинків м. Баштанка Миколаївської області за №97 від 01,02.2010 року, на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON]. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

КЖП № 16 м. Кривого Рогу звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що відповідач порушує вимоги законодавства по сплаті наданих комунальних послуг, не своєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та комунальні послуги, в зв'язку з чим виник борг у загальній сумі 575 грн 47 коп. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином сповіщений, що підтверджено письмовими матеріалами справи, причини не явки не повідомив. У письмових матеріалах справи містяться дані щодо адреси проживання відповідача: [ADDRESS], за вказаною адресою проводилися виклики у судове засідання. Конверти із судовими повістками про виклики відповідача до суду поверталися з відмітками працівників поштового відділення про повернення у зв'язку із закінченням строгу зберігання. Суд розцінює факт неявки відповідача у судове засідання, як ігнорування суду та небажання з'являтись у судове засідання. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти 'такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. В судовому засіданні встановлено. Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Відповідач тривалий час не сплачував квартирну плату та комунальні послуги, тому станом на 01 березня 2009 року утворилася заборгованість у сумі 575 грн 47 коп. Дана обставина підтверджується довідкою, наданої позивачем. Згідно вимог статті 64 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

30.09.2009р. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. позивачу було відстрочено сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до ухвалення по даній справі рішення, а також вжито заходи забезпечення позову. 04.03.2010р. представник позивача надав суду заяву з проханням залишити без розгляду позовні вимоги до відповідача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та скасувати, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. заходи забезпечення позову, розглянувши дане питання в попередньому судовому засіданні за відсутності представника позивача. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню та відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанка до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави слід залишити без розгляду. Одночасно, на підставі ч. 6 ст. 154ЦПК України, у звязку із залишенням без розгляду позовних вимог, суд вважає за можливе скасувати прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. заходи забезпечення позову у відношенні відповідача. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача сплата судових витрат була відстрочена до винесення рішення, а даною ухвалою позовні вимоги позивача залишені без розгляду, що відповідно до положень ч. 1 ст. 83 ЦПК України передбачає повернення судового збору, суд вважає за можливе не стягувати судовий збір з позивача. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що ч. 2 ст. 88 ЦПК України не передбачає повернення цих витрат у разі залишення без розгляду позовних вимог на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, то суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 12 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіцманського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 35 з підстав припинення подружніх стосунків через брак порозуміння з відповідачем, що призводило до сварок та напруги в сімї, а тому просив позовні вимоги задовольнити. Позивач у попереднє судове засіданні не зявився, але подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. На примирення з відповідачкою не погоджується. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду з заявою про визнання заявлених позивачем вимог та просили справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі ст. ст. 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідачки про визнання дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння по вул. Чапленка, 21 в с. Стрільськ Сарненського району, оскільки після придбання у відповідачки [PERSON] 19 серпня 2003 року нерухомості, остання від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відмовилась. У судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] доповнили позов вимогою про визнання за ними права власності на нерухоме майно, пояснивши, що домовились з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу домоволодіння, 13 грудня 2002 року сплатили їй обумовлену ціну обєкта в сумі 2 тис. 500 грн. На підтвердження правочину [PERSON] передала правовстановлюючі документи, технічну документацію та пообіцяла нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу, однак від нотаріального посвідчення договору відмовилась. Відмовились від претензій про відшкодування судових витрат. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, пояснивши, що у затягуванні процедури продажу будинковолодіння винна [PERSON], яка зволікала із оформленням. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд приходить до висновку що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Беручи до уваги відсутність умов, необхідних для нотаріального посвідчення та подальшої реєстрації угоди купівлі-продажу, що спричинило неможливість набуття позивачами всіх правомочностей власників, суд вважає за можливе визнати укладений договір дійсним та визнати за позивачами право власності на нерухомість, оскільки між сторонами в договорі було досягнуто домовленості щодо усіх істотних його умов, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось його повне виконання. На підставі викладеного, ст. 220, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

В січні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на своє утримання, тому що вона зайнята доглядом за дитиною у розмірі 1/6 частини заробітку. В суді позивач пояснила, що з відповідачем вони разом не проживають. У них двоє дітей, на дітей стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку. Відповідач не надає ній належної допомоги., інколи дітям нічого їсти. Вона доглядає за маленькою дитиною, і потребує допомоги. Відповідач позов не визнав пояснив, що на теперішній час він звільнився з роботи, зібрав документи для обліку в центрі зайнятості, тому він не може платити аліменти. Коли він влаштується на роботу, буде допомагати. Суд дослідів свідоцтва про народження, шлюб, довідки. Суд приходить до наступного: Сторони зареєстрували шлюб в 1996 рот. Мають двох дітей - доньку Юлію [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. За наданою в суд довідкою, діти проживають з позивачем. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Згідно з ст.84 Сімейного кодексу У країни пре во на аліменти від чоловіка має дружина, яка доглядає за дитиною до 3-річного віку. Відповідач є працездатним, після звільнення має намір шукати роботу., поки перебувати на обліку в центрі заянйтості. Тому суд вважає, що він має змогу надавати певні кошт і на утримання дружини. Але в звязку з тим, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, а також в звязку з низькими доходами позивача, який звільнився і буде отримувати допомогу по безробіттю, суд вважає, що , аліменти на дружину підлягають стягненню у розмірі 1/8 частини заробітку. Підстав для відмови в позові немає. На підставі ст.88 ЦП К України з відповідача піддягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 12.09.2001р., який зареєстрували у Новороздільському відділі РАЦС Львівської області, актовий запис № 127. В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З відповідачем у них різні погляди на життя , що з самого початку подружнього життя призводило до погіршення сімейних відносин. Він нехтує сімейними цінностями , з його ініціативи між ними виникають сварки та скандали. Крім того відповідач матеріально не забезпечує сім»ю, не піклується про дитину. З серпня 2009 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, вона втратила до нього почуття любові та поваги, просить шлюб між ними розірвати, оскільки примирення є неможливим. Позивачка - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та надала пояснення, аналогічні, викладеним у позові, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задовлення позову не заперечив, пояснив, що дійсно з позивачкою вони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, їхня сім»я розпалася остаточно, примирення неможливе Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено , що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2001 року у Новороздільському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівської області , актовий запис № 127. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, примирення між ними неможливе, так як вони не намагаються поновити шлюбні відносини та двоє хочуть розірвати шлюб. За таких обставин, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 1145,00 долларів США, за кредитним договором № 108685- CRED від 25.12.2007 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № 108685-CRED від 25.12.2007 року, укладеного між ПАТ КБ«ПриватБанк» та відповідачем, останній отримав строковий кредит в розмірі 5000,00 долларів США, шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок відкритий ПриватБанком згідно договору № 108685-CRED від 25.12.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2009 року. Згідно п.4.1 даного кредитного договору, виконання зобов»язань позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом, погашенню заборгованості по кредиту, сплаті винагород, забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Після отримання кредиту в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.ст. 1054 ч.2 , 1050 ч.2 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов»язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач позов визнав повністю з позовними вимогами погодився в повній мірі. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Згідно кредитного договору № № 108685- CRED від 25.12.2007 року, укладеного між ПАТ КБ«ПриватБанк» та відповідачом, останній отримав строковий кредит в розмірі 5000,00 долларів США, шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок відкритий ПриватБанком згідно договору № 108685-CRED від 25.12.2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2010 року. Згідно п.4.1 даного кредитного договору, виконання зобов»язань позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом, погашенню заборгованості по кредиту, сплаті винагород, забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Після отримання кредиту в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.ст. 1054 ч.2 , 1050 ч.2 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов»язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON]С звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить виключити відомості про нього як батька з актового запису № 17 від 26.12.2005 року про народження [PERSON], [INFO], обгрунтовуючи вимоги тим, що він починаючи з 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Рішенням Новопсковського райооного суду від 01.04.2009 року шлюб між ним і відповідачем було розірвано. Свідоцтво про розірвання шлюбу позивач отримав 30.04.2009 року у відділі РАЦСу Новопсковського РУЮ. 26.12.2005 року позивач був внесений як батько в актовий запис про народження [PERSON], [INFO]. Зазначений запис був зроблений Новобілянською сільською радою Новопсковського району на підставі ч.І ст.122 Сімейного Кодексу України. Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17.12.2005 року народився [PERSON], що підтверджується актовим записом № 17 від 26.12.2005 року, зробленим Новобілянською сільською Радою Новопсковського району. Судом також встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. Рішенням Новопсковського райооного суду від 01.04.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. До розірвання шлюбу позивач вважав себе батьком дитини, але після розірвання шлюбу дізнався, що відповідачка в період спільного їхнього проживання проявляла по відношенню до позивача зраду. У зв*язку з чим у позивача виникли сумніви щодо його батьківства по відношенню до сина [PERSON]. У вересні 2009 року, згідно ухвали Новопсковського районного суду від 01.06.2009 року Донецьким обласним бюро судово- медичних експертиз відділенням судово - медичної імунології була проведена експертиза методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК, згідно висновків якої, позивач не являється біологічним батьком - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство пред'явивши до суду позов. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для виключення відомостей про [PERSON] як батька [PERSON] з актового запису про його народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved