Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

[PERSON] 16 листопада 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ТОВ ТГ «Інтерпап» і субєкта підприємницької діяльності (СПД) фізичної особи (ФО) [PERSON] стосовно підписання третейської угоди незаконною, визнання недійсним пункту 7.1 договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року між ТОВ ТГ «Інтерпап» та СПД-ФО [PERSON], що містить у собі третейське застереження, а також стягнення з [PERSON] 5\~000 грн. штрафу, позовні вимоги уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах, а його представник в ході судового засідання посилався на те, що між ТОВ ТГ «Інтерпап» та СПД-ФО [PERSON] 01 січня 2009 року було укладено договір оренди № 002945 нежитлового приміщення , в пункті 7.1 якого містилося третейське застереження. Позивач вважає дії генерального директора ТОВ ТГ «Інтерпап» [PERSON] по укладенню третейської угоди незаконними, оскільки третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в договорі, укладена в порушення вимог Статуту ТОВ ТГ «Інтерпап», протоколу загальних зборів учасників № 18/07 від 18 липня 2007 року та підписана генеральним директором без погодження з загальними зборами підприємства. Вважає такі дії відповідача протиправними і просив визнати незаконними дії генерального директора ТОВ ТГ «Інтерпап» [PERSON] щодо укладення третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження в пункті 7.1 договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року між ТОВ ТГ «Інтерпап» та СПД-ФО [PERSON], пункт 7.1 вказаного договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року визнати недійсним як такий, що укладений без згоди загальних зборів учасників ТОВ ТГ «Інтерпап» та стягнути з [PERSON] 5000 грн. штрафу, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (в матеріалах справи міститься розписка), в своєму листі на адресу суду проти позову не заперечувала, визнала, просила винести рішення за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду. На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача. Представник відповідача ТОВ ТГ «Інтерпап» в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердивши пояснення та обставини спору, погодився з доводами позивача, вважав можливим винесення рішення про задоволення позову. Відповідач СПД-ФО [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення повістки). На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердивши пояснення та обставини спору, погодився з доводами позивача і представника відповідача, вважав можливим винесення рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача і представників відповідача та третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з п. 3 ст. 145 ЦК України компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. Відповідно до пункту 9.11. Статуту ТОВ ТГ «Інтерпап», генеральний директор Товариства має право укладати будь-які угоди (за виключенням таких, укладення яких потребує згоди загальних зборів учасників) та інші юридичні акти, видавати довіреності, відкривати в банках поточний та інші рахунки В судовому засіданні встановлено, що протоколом загальних зборів учасників ТОВ ТГ «Інтерпап» № 18/07 від 18 липня 2007 року було постановлено заборону генеральному директору товариства укладати третейські угоди у вигляді третейських застережень в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди без попередньої згоди загальних зборів учасників. Згоду загальних зборів учасників на укладання третейської угоди у вигляді третейських застережень в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди, викладати в окремих протоколах загальних зборів учасників. 01 січня 2009 року генеральним директором ТОВ ТГ «Інтерпап» [PERSON] було укладено з СПД-ФО [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення № 002945, в пункті 7.1 якого містилося третейське застереження, викладене наступним чином (мовою оригіналу): «Любые споры между сторонами, возникшие как до так и после заключения настоящего договора, подлежат окончательному урегулированию в постоянно действующем третейском суде при Украинской Товарной Бирже «Украинская товарная Биржа» (свидетельство № 3ПТС от 28.07.2005 года выданного Запорожским областным управлением юстиции) соответственно Регламенту этого суда третейским/(и) судьей/(ями), которые избираются в соответствии с этим Регламентом». Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Згоду на укладання третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п. 7.1 Договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року загальні збори учасників не давали. Частина 4 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» встановлює, що дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Таким чином, суд дійшов до висновку, що третейська угода була підписана всупереч Статуту підприємства та протоколу загальних зборів учасників. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, визначеній законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невідємна частина третейської угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого звязку. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмові формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Відповідачі [PERSON] та ТОВ ТГ «Інтерпап» при вчинені правочину не були ознайомлені з Положенням та Регламентом Постійно діючого третейського суду при Українській Товарній Біржі «Українська Товарна Біржа», так як вони не були надані [PERSON], а також, всупереч вимогам ст. 10 Закону України «Про третейські суди» не були опубліковані. Це зумовило неправильне сприйняття стороною умов третейської угоди про порядок вирішення спорів, які мають істотний характер. Зазначене вплинуло на волевиявлення сторони, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди», якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, Регламент третейського суду розглядається як невідємна частина третейської угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, що мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Згідно зі ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативноправові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Передача спору на розгляд третейських судів відповідно до Закону України «Про третейські суди» допускається лише за взаємною згодою осіб, які усвідомлюють правові наслідки прийнятого таким судом рішення та добровільно погоджуються на виконання рішення такого суду. Отже, при підписанні третейського застереження, викладеного у пункті 7.1 договору оренди, сторона не усвідомлювала своїх прав та обовязків, інших суттєвих умов стосовно обставин, які мають значення при її укладанні, тобто ТОВ ТГ «Інтерпап» при укладанні договору неправильно сприйняло умови третейської угоди, які мають істотний характер, що вплинуло на його волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. За загальними правилами цивільного законодавства правочин є дійсним, якщо він відповідає умовам дійсності правочину, до яких відносяться: законність змісту правочину; наявність у особи, яка вчиняє правочин необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми правочину вимогам закону; реальність правочину, тобто його спрямованість на настання правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Під недійсним правочином розуміють дії фізичних або юридичних осіб, які хоч і спрямовані на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків, але не створюють цих наслідків через невідповідність чинних дій вимогам закону. Підставою недійсності правочину згідно зі ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання. Отже однією з обовязкових умов третейської угоди є предмет спору, який передається на розгляд третейського суду. Відповідно до частини 7 ст. 12 цього закону у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Крім того, як витікає із визначення третейської угоди, що наведені в ст. 2 Закону України «Про третейські суди», «предметом» такої угоди є домовленість про передачу спору на розгляд третейського суду, тобто істотною умовою має бути наявність спору у сторін. У випадку його відсутності відпадає необхідність укладати третейську угоду. Але у третейському застереженні, яке оскаржується, не визначений предмет спору. За таких умов воно є недійсним згідно з ч. 7 ст. 12 Закону України «Про третейські суди». З урахуванням вказаного суд вважає, що дії відповідача [PERSON] щодо укладення третейської угоди є незаконними, третейська угода укладена з порушенням чинного законодавства, а саме: ст.ст. 2, 12 Закону України «Про третейські суди» та ст.ст. 203, 215, 638 ЦК України, оскільки вона підписана з боку Відповідача-2 всупереч Статуту підприємства та протоколу загальних зборів учасників, а також за відсутністю вільного волевиявлення, а також не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про третейські суди». Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, враховуючи висновки суду щодо недійсності третейської угоди (пункту 7.1 договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року між ТОВ ТГ «Інтерпап» та СПД-ФО [PERSON]М.), остання є такою з моменту вчинення. Суд також вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача штрафу у розмірі 5000 грн. на підставі пункту 4.5 контракту такими, що підлягають задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим визнати незаконними дії генерального директора ТОВ ТГ «Інтерпап» [PERSON] щодо укладення третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження в пункті 7.1 договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року між ТОВ ТГ «Інтерпап» та СПД-ФО [PERSON], пункт 7.1 договору оренди нежитлового приміщення № 002945 від 01 січня 2009 року визнати недійсним як такий, що укладений без згоди загальних зборів учасників ТОВ Торгова група «Інтерпап», стягнути з [PERSON] на користь позивача 5000 грн. штрафу та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати в вигляді судового збору 85 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 37 грн. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій незаконними та стягнення суми ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved