Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом посилаючись на те, що між Східним державним регіональним геологічним підприємством (Схід ДРГП) та [PERSON] був укладений договір №21 від 21.08.2007 року, відповідно якого Схід ДРГП бере на себе обов'язки оплачувати Донецькому національному технічному університету витрати за навчання [PERSON] 0,1. впродовж 2-х років, а [PERSON] забов'язується відпрацювати в Схід ДРГП з придбаної спеціальності за кожний рік навчання. [PERSON] забов'язався повернути Схід ДРГП витрачені за його навчання кошти у разі його відмови від роботи в Схід ДРГП без поважних причин чи звільнення за власним бажанням у період терміну відробки. . 26.08.2009 року від [PERSON] надійшла заява про звільнення за власним бажанням. 28.10.2009 року [PERSON] не з'явився на робочому місці про що йому було оголошено догану, в наступні дні на робочому місці не зявився. Просять суд забов'язати [PERSON] оплатити підприємству 5800грн. боргу за навчання у Донецькому національному технічному університеті згідно договору №21 від 21.08.2007 року, 6грн. за обробку документів банком та судові витрати у справі в сумі 178,06грн.. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Доповнив, що договір №8 від 02.09.2008 року є недійсним, оскільки він з відповідачем не укладався і не підписаний відповідачем. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав пояснив суду що відповідно до класифікатора професій Держспоживстандарту України помічник машиніста бурової установки, ким працював відповідач, є спеціальністю буріння. Тобто відповідач працював за спеціальністю буріння, яку він отримав після закінчення навчання у Донецькому національному технічному університеті та отримав диплом бакалавра з гірництва за спеціальністю гірництв /буріння. Відповідач позов не визнав посилаючись на невиконання позивачем умов договору №8 від 02.09.2008 року щодо оплати за навчання для отримання ним вищої освіти на рівні спеціаліста та надання роботи відповідно отриманої спеціальності, оскільки після отримання базової вищої освіти та кваліфікації бакалавра з гірництва позивач відмовився оплачувати далі навчання і працевлаштував його помічником машиніста бурової установки не за фахом отриманої спеціальності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення відповідача. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір №8 (а.с.28-33), відповідно до якого Схід ДРГП направляє на навчання до Донецького національного технічного університету відповідача з метою отримання ним вищої освіти на рівні спеціаліста. Після закінчення навчання відповідач забов'язується відпрацювати в Схід ДРГП з придбаної спеціальності за кожний рік навчання або повернути підприємству витрати на його навчання у разі відрахування з навчального закладу без поважних причин, неявки на підприємство по закінченні навчання чи дострокового звільнення за власним бажанням раніше встановленого строку обов'язкового відпрацювання. 30.06.2009 року відповідач закінчив Донецький національний технічний університет, отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки «Гірництво» та здобув кваліфікацію бакалавра з гірництва за спеціальністю гірництво / буріння. 08.07.2009 року наказом позивача №33к відповідач був прийнятий на роботу в якості помічника машиніста бурової установки. 26.10.2009 року відповідач подав заяву про розірвання трудового договору за власним бажанням (а.с.11) і з 28.10.2009 року на роботі не з'являється, трудовий договір не розірвано. Ці обставини не оспорювалися в судовому засіданні і підтверджуються матеріалами справи. Відповідно cт. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст..615 ЦК України у разі порушення забов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від забов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно договору №21 від 21 серпня 2007 року(а.с.10) позивач забов'язався оплачувати Донецькому національному технічному університету витрати на навчання студента [INFO], забезпечити умови і надавати необхідні матеріали для виконання курсових і дипломної роботи. Таким чином, при укладенні договору №21 від 21 серпня 2007 року сторонами у справі не було обумовлена домовленість щодо рівня отримуваної освіти [PERSON] при навчанні в Донецькому національному технічному університеті.. Тому, в період навчання [PERSON] у Донецькому національному технічному університеті 2 вересня 2008 року сторонами був укладений договір № 8 (а.с. 28-30), спрямований на встановлення та зміну цивільних прав та обов'язків сторін, а саме позивач направляє на навчання в Донецький національний технічний університет [PERSON] з метою отримання ним вищої освіти на рівні спеціаліста, а відповідач забов'язується відшкодувати позивачу витрати на його навчання і в випадку неявки його до позивача після закінчення навчання чи дострокового звільнення за власним бажанням раніше встановленого строку обов'язкового відпрацювання. Ці обставини підтверджуються поясненнями у судовому засіданні відповідача, який наполягав на тому що його метою було отримання вищої освіти та займання інженерно-технічної посади на підприємстві позивача, але позивач не виконав умови договору щодо оплати університету витрат за навчання з метою отримання ним вищої освіти на рівні спеціаліста і при працевлаштуванні не надав йому бажаної посади інженера у зв'язку з чим він подав заяву про звільнення за власним бажанням і залишив роботу. Ці обставини підтверджуються також, надання відповідачем оригіналу договору №8 від 2 вересня 2008 року ^а.с.28-30), який є у наявності відповідача, підписаний керівником позивача і відповідачем, має мокру печатку. Надання представником позивача [PERSON] копії, а не оригіналу примірника спірного договору №8 від 2 вересня 2008 року (а.с.31-33) вже при розгляді справи, тому суд не приймає до уваги пояснення в судовому засіданні представника позивача [PERSON] в тій частині, що спірний договір №8 з відповідачем укладений не був. Тому, суд вважає, договір №8 від 2 вересня 2008 року є дійсним і діяв на час звернення позивача з цим позовом до суду. Позивач порушив забов'язання щодо оплати за навчання відповідача з метою отримання ним вищої освіти на рівні спеціаліста, тому відповідач має право частково або повністю відмовитися від забов'язання відпрацювати в Схід ДРГП з придбаної спеціальності за кожний рік навчання. Договір №21 від 21 серпня 2007 року не можна вважати діючим одночасно з договором №8 від 2 вересня 2008 року, оскільки ним не обумовлено рівень отримуваної освіти [PERSON], а відповідно і рівень бажаного спеціаліста, якого бажав отримати позивач після закінчення повного курсу навчання в Донецькому національному технічному університеті відповідно отриманої спеціальності. Договір №8 від 2 вересня 2008 року був укладений в період навчання відповідача і ним було спрямовано на встановлення та зміну цивільних прав та обов'язків сторін у справі, тому у задоволенні позовних вимог позивача щодо забов'язання відповідача сплатити суму боргу за навчання, згідно договору №21 від 21 серпня 2007 року слід відмовити за необґрунтованістю. Підтвердженням викладеного є також платіжні доручення позивача №291 від 05.03.2008 року на суму 1450грн,, №2734 від 16.02.2009 року на суму 1450грн. про оплату за навчання [PERSON] за договорами від 21.08.2008 року та 21.08.2009 року, а не від 21.08.2007 року. Крім того, послуги банку, всього в сумі 6грн., не є витратами позивача по оплаті Донецькому національному технічному університеті за навчання відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача залишені без задоволення, судові витрати понесені позивачем (а.с. 1,2) відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, не підлягають присудженню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed