Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Запорізькій виробничий алюмінієвий комбінат» (ВАТ «ЗАлК) про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с.8). Ухвалою суду від 16.10.2009 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] (а.с.17). У позовній заяві [PERSON] вказує, що з 05.09.2008 року він працював помічником машиніста локомотива у ВАТ «ЗАлК». Наказом №02-1466/к від 18.06.2009 року його звільнено з роботи у звязку з скороченням чисельності або штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України з 01.07.2009 року. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Відповідачем було порушено вимоги частин 1 та 2 ст.42 КЗпП України, оскільки порівняно з іншими помічниками машиніста які залишилися працювати у відповідача, він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, тому він має переважне право на залишення на роботі. Крім того, йому були запропоновані вакансії і він дав згоду на працевлаштування і погоджувався на перенавчання. Йому у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України, було запропоновано іншу роботу на підприємстві, він дав на це згоду, але в порушення вимог п.5.5.1 Колективного договору, відповідач не виконав свій обовязок. Крім того він не був ознайомлений з наказом про звільнення, а профспілковий комітет згоди на його звільнення не давав. На підставі викладеного позивач просить поновити його на роботі помічником машиніста у ВАТ «ЗАлК» та стягнути з відповідача на його користь заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представники ВАТ «ЗАлК» - [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали. В судовому засіданні пояснили наступне. 05.09.2008 року наказом №2-434/к позивач був прийнятий на роботу на посаду помічника машиніста тепловоза залізничного цеху комерційної дирекції ВАТ «ЗАлК». Після проходження практики та складання іспиту кваліфікаційній комісії цеху з 09.10.2008 року його було допущено до самостійної роботи помічником машиніста тепловозу на магістральних тепловозах, які були задіяні на перевозці бокситів. Згідно наказу №01/56 від 16.02.2009 року «Про зупинку глиноземного виробництва», перевозка бокситів була припинена і тепловози виведені з експлуатації. Професія помічника машиніста тепловозу без додаткових професій (складача поїздів та думпкарщика) стала не потрібною. Для продовження роботи на інших тепловозах (маневрових) позивачу було необхідно освоїти суміжні професії складача поїздів та думпкарщика. Однак в продовж тривалого часу, з 09.09.2008 року по 02.03.2009 року вказані професії ним не були освоєні, про що свідчать протоколи кваліфікаційної комісії цеху. Згідно ст.42 КЗпП України, при скороченні штату працівників залізничного цеху переважне право залишення на роботі було надано працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці особам які мають три та чотири професій. Адміністрацією відповідача на адресу профспілкового комітету підприємства листом №011-448 від 12.05.2009 року було направлено подання щодо надання згоди на звільнення робітників цеху складського господарства та залізничного цеху комерційної дирекції. Профспілковий комітет станом на 15.06.2009 року не повідомив роботодавця про прийняте рішення, чим порушив вимоги ч.1 ч.4 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Outcome: dismissed