Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яким просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2\~387 грн. 90 коп., на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 04.09.2006 року об 18 год. 10 хв. на перехресті вул. Краснодарської та проспекту 50 років СРСР у м. Харкові сталося зіткнення автомобіля „ГАЗ 33021, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з автомобілем „ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення було завдано пошкодження автомобілю позивача. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2006 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку спеціаліста - автотоварознавця Товарної біржі „Радар матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача становить 2\~387 грн.90 коп. Крім того, позивач зазначав, що йому також спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 5\~000 грн., оскільки він не міг вільно користуватися під час виконання своїх службових обовязків пошкодженим автомобілем, багато службового часу було ним затрачено на врегулювання питань, повязаних з ремонтом пошкодженого автомобіля, що негативно відобразилося на ділової репутації. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що в позові [PERSON] вказує істотно інші пошкодження автомобіля, яких насправді не було під час вчинення ДТП. [PERSON], навмисно перекручує обставини справи з єдиною метою стягнути побільше коштів. Ніяких доказів на заподіяння йому матеріальної шкоди на ремонт автомобілю на суму 2\~387 грн. 90 коп. позивач не надав. Що стосується моральної шкоди, то ці вимоги є безпідставними, жодних доказів на завдання йому моральної шкоди він не надав, а тому вважав необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], присутня у деяких судових засіданнях підтримала доводи відповідача у повному обсязі та просила в позові відмовити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся про час та місце судового засідання своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, а також матеріали адміністративної справи № 3-1782/07 відносно [PERSON], вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі 04.09.2006 року о 18 год. 10 хвилин в м. Харкові відбулася дорожньо транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем „ГАЗ 33021, державний номерний знак [NUMBER], та [PERSON], який керував автомобілем „ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER]. Автомобіль „ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], належить [PERSON] позивачу по справі, відповідно до довіреності від 16.09.2006 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Цією довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися, керувати, слідкувати за технічним станом, а також проводити поточний ремонт належного йому автомобіля марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер [NUMBER], для чого надав право: продати, обміняти, здати в оренду, під заставу, застрахувати автомобіль та ін. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.05.2007 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні [PERSON] у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. З постанови вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 04.09.2006 року, відбулася з вини водія [PERSON] та в його діях суд вважав міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Відповідач зазначену постанову суду не оскаржив. Відповідно до положень ст.61ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністратівній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що саме відповідач винен у вчиненні ДТП, тому що винесена судом постанова про адміністративне правопорушення відповідає обставинам дорожньо транспортної пригоди, які сторонами не оспорюються. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об′єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином суд вважає, що відповідач має відшкодувати позивачу шкоду, завдану йому внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Згідно звіту № 314/2006 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 07.10.2006 року, розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю „ВАЗ 21011, державний номерний знак К 14-25ХК в результаті пошкодження при ДТП, складає 2 387 грн. 90 коп. Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, визначений у звіті дослідженні спеціаліста-автотоварознавця визначався як сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових ДТЗ та величини втрати товарної вартості за умови доцільності матеріального збитку. Звіт дослідження спеціаліста-автотоварознавця суд вважає законним та обґрунтованим, оскільки ґрунтується на технічному огляді автомобіля, проведенні необхідних розрахунків та на підставі спеціальної літератури та нормативних актів. У судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив суду, що він був присутній при ДТП 04.09.2006 року, знаходився в автомобілі відповідача та зона удару не співпадає пошкодженням автомобілю позивача, які зазначені в акті огляду транспортного засобу. Проте 21.09.2006 року оцінювачем [PERSON] був оглянутий автомобіль „ВАЗ 21011, в результаті чого складено акт огляду транспортного засобу. Цей акт був підписаний [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти того факту, що саме він підписав акт огляду транспортного засобу від 21.09.2006 року. Скарг або інших зауважень щодо виявлених пошкоджень та зазначених у акті, не надав. У судовому засіданні відповідач пояснив, що пошкодження автомобіля „ВАЗ - 21011 зазначені у акті не узгоджуються з пошкодженнями, які були наявні при ДТП, що відбулася 04.09.2006 року. Допитаний у судовому засіданні у якості спеціаліста [PERSON], що складав звіт та акт, пояснив, що при складанні акту від 21.09.2006 року дійсно був присутній відповідач по справі [PERSON], який і підписав цей акт після його оголошення, скарг або інших зауважень не висловлював. В судовому засіданні був досліджений протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.09.2006 року, складений інспектором відділу з оформлення ДТП при ГУМВД України в Харківській області капітаном міліції [PERSON] згідно з яким, встановлено, що автомобіль „ВАЗ 21011 має деформацію багажника, кришки багажника, ліве та праве заднє крило та фаркоп. [PERSON] також пояснив, що пошкодження автомобілю „ВАЗ 21011 узгоджується з тими пошкодженнями, які зазначені у протоколі огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 04.09.2006 року та зона удару співпадає з даними пошкодженнями. На підставі викладеного суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] та пояснень відповідача [PERSON] щодо пошкоджень автомобілю та бажання позивача безпідставно отримати кошти на ремонт автомобілю. Таким чином, при встановленні розміру завданої позивачу матеріальної шкоди 2 387 грн. 90 коп. суд виходить зі звіту № 134/2006 дослідження спеціаліста автотоварознавця. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 500 грн. виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов′язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено майно позивача належний йому автомобіль ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER]. Таким чином, суд вважає, що з вини відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв′язку з пошкодженням його майна, змінився нормальний життєвий уклад позивача в результаті позбавлення позивача можливості користуватися транспортним засобом. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд оцінює в сумі 500 грн. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито, а саме: з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави 1 % від розміру задоволених вимог за позовом, але не менш ніж 51 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 825.

Outcome: partial