Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

16.10.2006 року Спеціалізована медико-санітарна частина № 6 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 4-5) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2008 року провадження в даній цивільній справі було зупинено до вирішення справи № К-24 від 28.02.2008 року Верховним Судом України. (а.с. 64) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2009 року провадження у зазначеній цивільній справі було відновлено. (а.с. 67) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2009 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третьої особи було притягнуто [PERSON]. (а.с. 80-81) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 10.08.2006р. о 20 год. 20 хв. [PERSON], рухаючись по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпропетровську на належному йому автомобілі [NUMBER], не впорався з керуванням і зіткнувся з автомобілем [NUMBER], що належить СМЧ № 6, в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. В результаті пошкодження автомобіля [NUMBER], позивачу було завдано майнової шкоди, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3\~643,84 грн., у рахунок відшкодування витрат на проведення дослідження 300 грн., а також судові витрати. (а.с. 4-5) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що його вина у ДТП не встановлена. Третя особа [PERSON], у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 84) Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 10.08.2006 року на вул. Набережна Перемоги у м. Дніпропетровську о 20 год. 20 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що належить позивачу, та на момент ДТП перебував у трудових відносинах із позивачем, та [PERSON], який керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, д/н [NUMBER], що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА № 779591, виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 18.12.2003 року, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 6-7, 79, 86-87, 102-103, 105-112) У судовому засіданні встановлено, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2006 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративний штраф у сумі 17 грн., а постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2006 року зазначену постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2006 року скасовано та провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного проступку за п.1 ст. 247 КУпАП, що підтверджується копією постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2006 р. (а.с. 39) Судом також встановлено, що відносно [PERSON], за наслідками ДТП, що сталася 10.08.2006 року на вул. Набережна Перемоги у м. Дніпропетровську о 20 год. 20 хв., суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04.10.2006 року було винесено постанову, відповідно до якої останнього було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, та яка ним не оскаржувалася, ці обставини не заперечувалися сторонами у судовому засіданні та підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 86-87, 107) Відповідно до Висновку судового експерта [PERSON] від 23 жовтня 2006 року № 75 водій [PERSON] діючи в порушення вимог п. 1.10, 34 (п.п. 1.1) ПДР України, при виникненні небезпеки для руху, повинен був негайно застосувати передбачене п. 12.3 ПДР України гальмування та мав технічну можливість гальмуванням уникнути зіткнення. (а.с. 33-35) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року). Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Частиною другою статті 1166 ЦК України встановлено, що особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про відшкодування шкоди, суд виходить з того, що підставою для звернення позивача із позовом стало те, що відповідач є винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого було завдано шкоди транспортному засобу, який належить позивачу. Однак, у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт наявності вини відповідача у скоєнні будь-якого адміністративного правопорушення, що призвела до події ДТП, що сталася за участі третьої особи [PERSON], який перебував із позивачем у трудових відносинах, та відповідача, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Крім того, суд приймає до уваги, що у судовому засіданні напроти знайшов підтвердження факт наявності вини третьої особи [PERSON], який перебував із позивачем у трудових відносинах, у скоєнні адміністративного правопорушення під час спірної події ДТП, яка ним не оскаржувалася. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимог до відповідача про відшкодування шкоди у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним покласти судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed