Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звернувся до Рівненського міського суду з позовом в інтересах держави в особі КЕВ м. Рівне, третя особа на стороні позивача управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області до [PERSON] про звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки орієнтовною площею 26 кв. м., яка розташована по вул. Білій, 1-Б в м. Рівне. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області 24 листопада 2008 року на вимогу прокуратури Рівненської області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства з приводу використання земельної ділянки під будівництво гаражних боксів по вул. Білій, 1 Б, в м. Рівне. Перевіркою встановлено, що [PERSON], в порушення вимог ст. 125 ЗК України, самовільно займає земельну ділянку орієнтовано площею 26 кв. м. по вул. Біла, 1Б, в м. Рівне, на якій здійснив будівництво автогаража. Зайнята земельна ділянка входить до складу військового містечка № 2 та відповідно до Державного акту № 32 від 01 березня 1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України і перебуває на обліку у квартирно-експлуатаційному відділі м. Рівне. Самовільне зайняття земельної ділянки [PERSON] порушує інтереси держави в особі КЕВ м. Рівне, так як відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У звязку з викладеними, просить зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв. м., яка розташована по вул. Білій, 1Б в м. Рівне, та провести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення автогаражу. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача надав суду письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог, які повністю підтримав в судовому засіданні Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заперечень з приводу позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 255 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення. Представник позивача не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника третьої особи на стороні позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області 25 листопада 2008 року на вимогу прокуратури Рівненської області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства з приводу використання земельної ділянки під будівництво гаражних боксів по вул. Білій, 1 б, в м. Рівне. Перевіркою встановлено, що [PERSON]., самовільно займає земельну ділянку орієнтовано площею 26 кв. м. по вул. Біла, 1Б, в м. Рівне, на якій здійснив будівництво авто гаража. Зайнята земельна ділянка [PERSON] входить до складу військового містечка № 2 та відповідно до Державного акту № 32 від 01 березня 1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України і перебуває на обліку у квартирно- експлуатаційному відділі м. Рівне. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21 листопада 2008 року, 13 квітня 2009 року, 12 червня 2009 року; протоколами старшого державного інспектора управління з контролю за використанням та охороною земель № 003954 від 21 листопада 2008 року, № 004846 від 17 квітня 2009 року; постановами по справі про накладення адміністративного стягнення № 58 від 25 листопада 2008 року та № 22 від 27 квітня 2009 року, [PERSON] зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв. м., яка розташована по вул. Білій, 1Б в м. Рівне. Таким чином, в судовому засіданні, достовірно встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв. м.,за адресою: м. Рівне по вул. Білій, 1Б, яка входить до складу військового містечка № 2 та відповідно до Державного акту № 32 від 01 березня 1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України і перебуває на обліку у квартирно-експлуатаційному відділі м. Рівне. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власниками землі або землекористувачами без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. За таких обставин враховуючу докази по справі, фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення та зобовязання [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 26 кв. м„ яка розташована по вул. Білій, 1Б в м. Рівне, та повернення вказаної земельної ділянки в придатний для використання стан, шляхом знесення автогаражу. За статтею 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення було звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави. На підставі п.5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України до набрання чинності законом, який регулює порядок і розміри сплати судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірі, встановленого для державного мита. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати державного мита, а тому з нього належить стягнути судовий збір в розмірі 8,5 гривень. Крім того, відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 37 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved