Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-26 00:00:00

02.02.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з нього на свою користь 77\~449, 54 грн. на відшкодування майнової шкоди, 8\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Мотивує свій позов тим, що 28.12.2007 року відповідач [PERSON] був прийнятий за трудовим договором на посаду продавця-консультанта в належній їй як приватному підприємцю на праві власності магазин «Сантехмаркет». З ним був укладений письмовий договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна, товару та інших цінностей в магазині. В період з 8 серпня по 9 жовтня 2008 року [PERSON], реалізуючи товари різного переліку отримував за них від покупців кошти, які привласнював. 24 червня 2009 року щодо [PERSON] Новоград-Волинським МВ УМВС України в Житомирській області порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 191 КК України. Досудовим слідством та під час розгляду кримінальної справи в суді встановлено, що [PERSON] привласнив грошові кошти магазину «Сантехмаркет» на суму 33586,10 грн. Свою вину в скоєнні злочину [PERSON] повністю визнав, однак заподіяної шкоди не відшкодував. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.08.2009 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності та покарання за п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, однак застосування до нього амністії не звільняє його від обовязку відшкодувати заподіяну злочином матеріальну шкоду, розмір якої обчислений у відповідності до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року, і складає 77\~449,54 грн., а також моральну шкоду в сумі 8\~000 грн., яка полягає в тому, що [PERSON], реалізуючи товар, систематично не видавав покупцям необхідні документи на придбаний товар (чеки, гарантійні талони тощо), чим суттєво підірвав довіру покупців до магазину «Сантехмаркет», його ділову репутацію, престиж цього торговельного закладу. Привласнення протягом нетривалого часу значної суми коштів унеможливило їх використання в торговому обороті, що мало негативні наслідки для нормальних ділових звязків через неможливість продовження усталених стосунків по закупівлі товарів в партнерів (постачальників),що підірвало довіру до неї, внаслідок чого вона зазнала сильних моральних страждань та переживань, оскільки повернення втраченої в покупців та ділових партнерів репутації вимагає багато часу та значних зусиль. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивачка зважає також на те, що вже більше року відповідач ухиляється від добровільного її відшкодування, що також завдає їй переживань та моральних страждань. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав та в обсязі, зазначених в позовній заяві. Відповідач визнав позов частково в сумі 33\~586, 10 грн. заподіяної ним матеріальної шкоди. Не погоджується з вимогою про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 77449, 54 грн., а також з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що вони заявлені безпідставно. Пояснив, що не відшкодував матеріальну шкоду своєчасно, оскільки знаходиться в скрутному матеріальному становищі, так як вже більш ніж півроку ніде не працює, живе за рахунок коштів батьків, має на утриманні неповнолітню дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Згідно трудового договору від 28.12.2007 року (а.с. 6), укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON], останній був прийнятий на посаду продавця-консультанта в належний на праві власності як приватному підприємцю позивачці [PERSON] магазин «Сантехмаркет», що по вул. Соборності, 10 в м. Новоград-Волинський. Згідно умов даного договору [PERSON] взяв на себе матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна, товару та інших цінностей в магазині. В період з 8 серпня по 9 жовтня 2008 року відповідач [PERSON], реалізуючи товари різного переліку отримував за них від покупців кошти, які привласнював. 24 червня 2009 року відносно [PERSON] Новоград-Волинським МВ УМВС України в Житомирській області порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України. Досудовим слідством встановлено, що [PERSON] привласнив грошові кошти магазину «Сантехмаркет» на суму 33586,10 грн. Як вбачається з постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2009 року (а.с. 43), відповідач [PERSON] свою вину в скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся в його вчиненні, однак в добровільному порядку завданої шкоди не відшкодував. Цією постановою [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності та покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 передбачено, що матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у звязку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (пункти 3, 4, 8 статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК України). Обовязок [PERSON] відшкодувати завдану матеріальну шкоду випливає також із норм п. 1 та п. 3 ст. 134 Кодексу законів про працю України, в яких зазначається, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей або якщо шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Оскільки та обставина, що саме відповідачем [PERSON] було привласнено грошові кошти магазину «Сантехмаркет» на загальну суму 33586,10 грн. встановлена Новоград-Волинським міськрайонним судом під час розгляду кримінальної справи № 1-п-325/09, за наслідками розгляду якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності та покарання в результаті застосування акту амністії, у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок суду, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому ця обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд визначає відповідно до ст. 135-3 КЗпП України і затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 116 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей. Згідно розрахунку суми матеріальних збитків, зробленого позивачкою із застосуванням вищезазначеного Порядку (а.с. 8), сума розкрадання без врахуванням амортизаційних відрахувань, податку на додану вартість та акцизного збору складає 33586,10 грн., а з врахуванням індексу інфляції, обчисленого у відповідності до Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 року, загальна сума завданої шкоди складає 77\~449, 54 грн. Оскільки відповідач, незважаючи на часткове визнання в судовому засіданні цієї позовної заяви, не поставив під сумнів правильність наведеного розрахунку, не надав суду свого розрахунку в обґрунтування своїх заперечень, тому суд вважає за необхідне задовольнити цю позовну вимогу в повному обсязі, оскільки знаходить її обґрунтованою та такою, що підтверджується належними та достатніми доказами, а також в звязку з тим, що розрахунок шкоди здійснений у відповідності з усіма вимогами чинного законодавства. Відповідно до п. 3 та п. 4 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачкою [PERSON] завдана їй моральна шкода обґрунтовується з тих підстав, що відповідач [PERSON] при реалізації товару не видавав систематично покупцям необхідні документи на придбаний товар (чеки, гарантійні талони тощо), чим підривав довіру покупців до магазину «Сантехмаркет», власником якого вона є, а також його ділову репутацію. Крім того, [PERSON] зазнала сильних душевних страждань в звязку з унеможливленням застосування в діловому обороті привласнених [PERSON] грошових коштів, які вона планувала використати для придбання нових товарів, однак не змогла цього зробити, що підірвало її ділові звязки з постачальниками цих товарів та їх довіру до неї. Повернення довіри покупців та постачальників вимагає значних зусиль та багато часу для відновлення попереднього становища. Крім того, [PERSON] ще однією підставою для відшкодування моральної шкоди зазначає, те, що додаткових моральних страждань їй завдає поведінка відповідача [PERSON], який постійно ухиляється від відшкодування завданої внаслідок злочинних дій шкоди, а тому вважає справедливим та розумним визначити її розмір в сумі 8\~000 грн., що складатиме менше чверті викрадених відповідачем коштів. Суд, проаналізувавши викладені в позовній заяві аргументи та підстави, приходить до висновку, що діями [PERSON] дійсно була завдана позивачці моральна шкода. Визначаючи її розмір суд враховує чіткі критерії, які зазначені в ч. 3 ст. 23 ЦПК України, а саме враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, позбавлення позивачкою внаслідок привласнення відповідачем грошових коштів можливості їх застосування в торговому обороті, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, який характеризується прямим умислом, а також інші обставини, що мають істотне значення, а саме : майновий стан відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, відсутність в нього на момент розгляду справи постійного місця роботи, його ухиляння добровільно відшкодувати завдану внаслідок злочинних дій шкоду, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цієї позовної вимоги в сумі 4\~000 грн. моральної шкоди, оскільки вважає що саме така сума грошового відшкодування є еквівалентною душевним стражданням, понесеним позивачкою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачені нею при подачі позовної заяви до суду 120 грн. 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial