Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 07.05.2008 року між нею та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі менеджера відділення №7 філії ВАТ КБ «Надра» Житомирського РУ було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», відповідно до якого вона передала відповідачу 130000 гривень, а відповідач зобов'язався виплатити їй відсотки на суму вкладу з розрахунку 17 процентів річних.. По закінченню дії договору 07.05.2009 року вона звернулась до банку для отримання належних їй коштів, однак їй було відмовлено, посилаючись на відсутність готівки. 14 травня 2009 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про повернення їй строкового вкладу та відсотків, нарахованих відповідно до умов договору, на що отримала відмову з посиланням на реалізацію плану фінансового оздоровлення. В зв»язку з викладеним позивач просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на її користь кошти за депозитним договором в сумі 161698 гривень 61 копійку, з яких 130000 грн. вклад, 22468 грн. 61 коп. - пеня (подвійна облікова ставка НБУ від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання) та 9230 гривень інфляційних. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали з наведених в ній підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що банк виконав умови договору, перерахувавши кошти на поточний рахунок позивача, який був відкритий банком відповідно до умов договору. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються умовами договору та статтями 1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову _уму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 07 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі менеджера відділення №7 філії ВАТ КБ «Надра» Житомирського РУ було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» №409873 (а.с.8) Відповідно до умов договору позивач передала а Банк прийняв на депозитний рахунок вклад в сумі 130000,00 гривень строком на 12 місяців, що підтвердилось квитанцією (а.с.11), та не заперечувалось представником відповідача. Пунктом 2.3 договору встановлена процентна ставка в розмірі сімнадцять процентів річних. 14.05.2009 року позивач звернулася до відповідача в особі директора філії ВАТ КБ «Надра» Житомирське регіональне управління з заявою про повернення вкладу в зв'язку з закінченням терміну дії договору та виплатою процентів (а.с.12). Листом від 18.05.2009 року позивачу було відмовлено у виплаті депозиту в зв'язку з реалізацією плану фінансового оздоровлення (а.с.13). Аналізуючи встановлені судом правовідносини, що виникли між сторонами, та норми права, які їх регулюють суд прийшов до висновку про те, що дії банку щодо не видачі на першу вимогу позивача вкладу суперечать вищенаведеним положенням статті 1060 ЦК України, а тому є незаконними, так як відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що по закінченню дії договору вкладу ними було виконано умови договору шляхом перерахування належних позивачу коштів на інший рахунок цього ж банку, оскільки такі дії суперечать основній та обов'язковій умові, встановленій законом для даного виду договору, а саме видачі вкладу на першу вимогу та відповідного зобов'язання "анку видати вклад на першу вимогу вкладника. Крім цього, також є безпідставним і посилання представника відповідача на те, що після закінчення дії договору "анківського вкладу, та перерахування коштів позивача банком на інший рахунок виникли інші правовідносини «банк-клієнт» за договором банківського рахунку, скільки такій договір між сторонами не укладався (відповідач не надав доказів протилежного). Виключне право розпоряджатися власними коштами (отримати ¦лад чи перерахувати на будь-який рахунок) належить їх власнику, в даному :-іпадку позивачу. Як встановлено в судовому засіданні позивачем висувалась - мога до банку саме повернути їй вклад та виплатити належні проценти а не -терахувати їх на рахунок. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття має перелік способів захисту прав та інтересів, який не є вичерпним, оскільки частиною 2 пункту 10 встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право вибора способу захисту належить особі. В звязку з чим вимога позивача про стягнення суми вкладу з відповідача є законною. Відповідно до положення частини 2 статті 625 ЦК України є обгрунтованою і вимога позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреним в судовому засіданні інфляційні складають 9230 гривень (а.с.43). Відповідачем не заперечувалась вказана сума та не надавались інші розрахунки. Відповідно до пункту 5.1 Договору за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань по цьому договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Статтями 546, 548, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватись, в тому числі неустойкою. Виконання зобовязання забезпечується, якущо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В зв»язку з тим, що договором передбачена відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань згідно з чинним законодавством, однак не встановлено розміру пені, суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до поданого розрахунку, розмір пені за час прострочення платежу становить 22468,61 гривень (а.с.42). Відповідачем не заперечувалась вказана сума та не надавались інші розрахунки. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача, тому задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі одного відсотку від ціни позову.

Outcome: approved