Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її право на тимчасові виїзди за межі території України разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]; зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод в оформленні проїзних документів на ім'я [PERSON], [INFO]; зобов'язати [PERSON] не чинити їй або належним чином уповноваженій нею особі перешкод у тимчасових виїздах за межі території України [PERSON], [INFO]; виконання рішення в частині оформлення проїзних документів дитини [PERSON], [INFO] покласти на відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області. Позивачка посилається на те, що з метою культурного та освітнього виховання доньки, її духовного та морального розвитку, вона вирішила організувати їй поїздки за межі території України для чого, усно, звернулася до начальника відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області з заявою про видачу проїзних документів, однак їй в цьому було відмовлено з посиланням на те, що відсутня згода [PERSON], а останній у наданні нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дитини за межи території України відмовив без пояснення причин. Дана обставина вимусила позивачку звернутися до суду. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи - відділу по забезпеченню роботи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, вважає позов обґрунтованим, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2000 року (повторне свідоцтво про укладення шлюбу від 11 липня 2002 року видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 491). 09 серпня 2002 року у них народилась донька - [PERSON] (свідоцтво про народження від 10 грудня 2002 року видане відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1562). З метою культурного та освітнього виховання доньки, її духовного та морального розвитку, позивачка вирішила організувати їй поїздки за межі території України, але її батько, [PERSON] не дає згоди на виїзд дитини без пояснення причин. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншим засобам повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Пунктом 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатися за захистом прав та інтересів дітей. На думку суду, тимчасове перебування дитини в різних країнах світу, ознайомлення його з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних пам'яток, буде сприяти його освітньому вихованню та культурному розвитку. Таким чином, враховуючи виключно інтереси дитини, суд вважає вимоги позивачки законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved