Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання садового будинку з надвірними спорудами за №169, що знаходиться в садовому товаристві «Букач» та зареєстрований за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 27 липня 2009 року №6341, виданого згідно рішення Ворсівської сільської ради від 18 червня 2009 року за №39, спільною сумісною власністю з відповідачем, та просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ц частини цього будинку. У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Просить стягнути з відповідача компенсацію У частини інвентаризаційної вартості садового будинку з надвірними спорудами №169, посилаючись на те, що будівельні роботи були проведені в період шлюбу за спільні кошти. У разі відсутності підстав для задоволення позову просить надати їй право користування садовим будинком. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що земельну ділянку у садовому кооперативі отримав до вступу в шлюб з позивачкою, також до укладення шлюбу брав ссуду на будівництво, купував будівельні матеріали, частково будівельними матеріалами йому допомагав батько. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Зясувавши обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх наданими суду доказами суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.11 Цивільно-процесуального кодексу (ЦПК) України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч.З ст.10, ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 17 березня 1990 року і розірваний 22 березня 2007 року (а.с.7,8). Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим відповідно до ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним, нею до шлюбу. Згідно виписки з протоколу №22 засідання профкому Малинської паперової фабрики від 19.09.1985 року відповідач [PERSON] був прийнятий в члени садово- огородницького товариства з цього часу (а.с.70-71). Відповідно до довідки голови правління садового кооперативу «Букач» [PERSON] відповідач [PERSON] користується земельною ділянкою за №169 загальною площею 600кв.м і являється членом садового товариства. На даній земельній ділянці є будівля та господарські споруди, забудова яких проведена в 1990 році (а.с.23). 24 березня 1989 року [PERSON] наданий дозвіл №138 на будівництво садового будиночку відповідно до плану забудови (а.с.22). Рішенням 35-ї сесії Ворсівської сільської ради (5-го скликання) від 21.07.2009 року погоджено передачу у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Букач» (а.с.25). Свідоцтво № 6341 про право власності на садовий будинок №169 в садовому товаристві «Букач» видане на імя [PERSON] на підставі рішення виконкому Ворсівської сільської ради від 18.06.2009 року (а.с.26) і зареєстроване 27.07.2009 року. Таким чином відповідач був прийнятий в члени садового товариства, отримав дозвіл на будівництво садового будинку до укладення шлюбу з позивачкою, а свідоцтво про право власності на житловий будинок отримав майже через два роки і три місяці після розірвання шлюбу. Відповідачем надані суду докази щодо отримання ним ссуди на будівництво садового будинку та благоустрій садового участка у розмірі 2 тисячі крб. на підставі виписки із протоколу №37 розширеного засідання адміністрації та профспілкового комітету паперової фабрики, де він працював, від 18.04.1988 року (а.с.69) та копії квитанцій і накладних на придбання ним будівельних матеріалів до укладення шлюбу (а.с.35-51,68). Позивачка не надала суду будь-яких доказів щодо розміру грошових вкладень в будівництво садового будинку в садовому товаристві «Букач», зареєстрованого за [PERSON] за період перебування у шлюбі з відповідачем з 1990 по 2007 рік. Від проведення будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної вартості садового будинку, а також визначення розміру вкладень у його будівництво відповідачем до укладення шлюбу і подружжям в період шлюбу вона відмовилась. Пояснення свідків [PERSON], який, за його свідченнями, як син позивачки приймав участь у будівництві садового будинку як в період шлюбу матері, так і після його розірвання, вкладав свої кошти, [PERSON], яка засвідчила про зведення садового будинку в період шлюбу сторін та свою допомогу після їх розлучення, суд не бере до уваги, тому що вони є субєктивними, не конкретними і суперечать наданим відповідачем доказам у справі. Аналізуючи досліджені судом докази суд визнає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed