Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-01 00:00:00

24.09.07 [PERSON] . звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 26.05.07 о 08 год. 30 хв., відповідач [PERSON] ., керуючи належним йому на праві власності легковим автомобілем марки ВАЗ-2107, д.н. [NUMBER] направлявся в смт.Головино, Черняхівського району. Рухаючись по вул.Радянській в с.Сліпчиці Черняхівського району, [PERSON] . став здійснювати маневр обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, при цьому не впорався із керуванням автомобіля, виїхав на обочину лівої сторони дороги, де скоїв наїзд на позивачку, яка рухалась на велосипеді в напрямку смт.Головино. Внаслідок наїзду [PERSON] . спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у волосяну частину голови, перелому куприка, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров’я. Такими діями [PERSON] . скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. 21.08.07 Черняхівським районним судом ухвалена постанова про закриття кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] . за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.б ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію». Їй, як потерпілій, роз’яснено право пред’явити позов про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Внаслідок ушкодження здоров’я з вини відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виражається в погіршенні стану здоров’я, необхідності тривалого лікування, вплив цього на реалізацію її намірів та ділових стосунків. Позивачка постійно відчуває біль в спині, не може виконувати важку роботу, їй протипоказано підйом вантажу, вона змушена просити допомоги в односельців у виконанні сільськогосподарських робіт, травма заважає виконувати їй службові обов’язки, також є небезпека паралічу нижньої частини тіла. Зважаючи на ці обставини, завдану моральну шкоду оцінювала у 10000 грн. і просила стягнути її з відповідача. Відповідач [PERSON] . звернувся до суду із позовом (а.с.45), в якому вказав на те, що позивачка після скоєння ДТП відмовилася викликати працівників міліції, лише після звернення її в лікарню було порушено кримінальну справу. Так як ним було втрачено час і ДТП не було засвідчене фахівцями, то він змушений був визнати себе винним, адже постраждала сама вирішила не звертатися до відповідних органів і зазначила, що ситуацію буде врегульовано мирно. З моменту подачі заяви, під час розгляду її в суді та в повсякденному житті позивачка зводила на нього наклепи, скаржилася, що ніяка допомога їй не надавалася, хоча ним купувалися для неї ліки, надавалася допомога в поїздках до лікарні. Також у селі позивачка постійно розповідала, що стягне з відповідача 10000 грн. Ці всі розмови призводили до напруження нервової системи відповідача, однак він утримував це в собі. Через певний час це призвело до підриву його здоров’я і відповідач переніс гіпертонічний криз, який 10.11.07 переріс у ішемічний інфаркт. На лікування витратив певні кошти, страждав морально та фізично. Вважав, що до такого стану його доведено саме поведінкою відповідачки, яка постійно ускладнювала ситуацію своєю поведінкою і певного роду шантажем, ухилялася від вирішення спору мирним шляхом. Крім того, через вказані події відповідач перебуває на лікуванні, тимчасово непрацездатний. Зважаючи на ці обставини просив стягнути з [PERSON] . моральну та майнову шкоду, завдану йому вищенаведеними діями позивачки. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України (яка говорить про вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, і положення якої можуть бути застосовані до постанови суду про закриття кримінальної справи згідно ч.7 ст.8 ЦПК України) суд вважав обставинами, що не підлягають доказуванню ті, що були встановленні постановою Черняхівського районного суду від 21.08.07 про закриття кримінальної справи щодо [PERSON] . Згідно даної постанови суду відповідач [PERSON] . 26.05.07 о 08 год. 30 хв., керуючи належним йому на праві власності легковим автомобілем марки ВАЗ-2107, д.н. [NUMBER] направлявся в смт.Головино, Черняхівського району. Рухаючись по вул.Радянській в с.Сліпчиці Черняхівського району, [PERSON] . став здійснювати маневр обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, при цьому не впорався із керуванням автомобіля, виїхав на обочину лівої сторони дороги, де скоїв наїзд на позивачку, яка рухалась на велосипеді в напрямку смт.Головино. Внаслідок наїзду [PERSON] . спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у волосяну частину голови, перелому куприка, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров’я. Під час судового розгляду справи позивачка та представники сторін свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, давали пояснення, аналогічні обставинами в позовних заявах. Позивачка в своїх поясненнях додатково пояснила, що одразу в лікарню їхати відмовилася, оскільки не думала, що все буде так серйозно, з ляку бігом їхала додому, щоб хоч побачити своїх дітей, була в шоковому стані. Відповідач [PERSON] . приїжджав до неї і сказав «Полеж три дні воно пройде». Збив її в суботу напередодні Трійці, потім були вихідні до вівторка. У вівторок була змушена йти на роботу, віддати ключі. Там відповідач мав її забрати і відвезти в лікарню, однак цього не зробив і їй голова сільради викликала «швидку». Раз чи два він возив її в лікарню, а потім перестав, не завжди забирав її з лікарні і вона сама шукала чим добиратися. Підтвердила, що вже після подання позовної заяви їй пропонували 2000 грн., але її не влаштувала ця сума. Про можливий параліч нижньої частини тулуба дізналася від хірурга. Представник відповідача, яка є його дружиною, додатково пояснила, що після ДТП вони завезли позивачку додому, два рази відвідали. Міліцію викликати не стали, і ніякі папери не збирали, бо позивачка казала, що претензій не матиме. Стверджувала, що можливо вона сама кинулася під машину, зауважувала, що вона не представила чеки на ліки. З показань свідка [PERSON] . вбачається, що він є сусідом позивачки. Після скоєння ДТП та скаржилася на головні болі, не могла працювати на городі, в зв’язку з цим він допомагав їй по господарству. Він особисто бачив, що як тільки позивачка нагиналася на городі, то їй одразу ставало погано. До ДТП позивачка самостійно поралася по господарству, на свій стан здоров’я не скаржилася, сторонньої допомоги не потребувала. Чи надавав відповідач якусь допомогу позивачці йому невідомо. Свідок також зазначив, що будь-яких образливих наклепів щодо [PERSON] . [PERSON] . по селу не розповсюджувала. Свідок [PERSON] . пояснила, що працює бухгалтером селищної ради, де позивачка працює секретарем сільської ради. Дізналася, що позивачку збила машина, а тому провідала її. Позивачка вийшла у веранду і лягла животом на стіл, бо не могла сісти, стала плакати. На питання чому не поїхала до лікарні сказала, що з ляку бігом поїхала додому, думала, що буде краще. Після приїзду лікарні розповідала, що має перелом куприка і їй не можна нічого робити. Десь два тижні три рази на день щоденно вона ходила до неї додому варила їсти, носила воду. Іноді воду допомагав носити [PERSON] . Пізніше приїхала сестра позивачки і вже їй допомагала. На роботі з того часу і по даний час позивачка трохи поробить, а потім встає або лягає животом на стіл, тобто не може нормально працювати, також погіршилась її пам’ять. Враховуючи специфіку роботи позивачки замінити її нема ким. До ДТП позивачка самостійно поралася по господарству, на свій стан здоров’я не скаржилася, сторонньої допомоги не потребувала, працювала нормально. За той час, як вона надавала допомогу, то відповідача не бачила. Лише один раз він виявляв готовність завести позивачку в лікарню. Свідок також зазначила, що будь-яких образливих наклепів щодо [PERSON] . [PERSON] . по селу не розповсюджувала. Свідок [PERSON] . пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] . через деякий час після аварії в маршрутці чула від [PERSON] . про те, що її брат збив [PERSON] ., кинув під хвірткою і все. Також про це говорили якісь люди в автобусі, яких вона назвати не може. До таких показів цього свідка суд відноситься критично, оскільки вона є близько родичкою відповідача, крім того, її покази носять неконкретний характер, а доводи про те, що вона чула в селі чутки про наміри [PERSON] . стягнути з її брата 10000 грн. суд вважає непереконливим, оскільки свідок постійно проживає за межами села, де живуть сторони (смт.Головине), крім того, про більшість обставин вона свідчила зі слів. Разом з тим, суд погоджується з показами свідка, в яких вона вказувала на те, що погіршення стану здоров’я [PERSON] . могло бути викликане тим, що він переживав за результати розгляду кримінальної справи, чи буде винесено щодо нього вирок, яке покарання буде призначене. З довідки, виданої Черняхівським ТМО від 05.09.07 вбачається, що позивачка потребує санаторного лікування (а.с.2), з виписки амбулаторної картки, листків непрацездатності слідує, що після ДТП вона лікувалася (20-23, 54-56), з типових договорів про підготовку молодших спеціалістів (а.с.24-25, 57-58), довідок (а.с.25, 52-53) вбачається, що діти [PERSON] . знаходяться на платному навчанні, з медичної довідки від 27.09.08 вбачається, що позивачці продовжують ставити діагноз перелом куприка і їй не рекомендовано підйом важкості більше 2 кг. протягом 2-4 місяців, тобто до грудня 2008-січня 2009 року (а.с.93), згідно заключення ЦЛКК, дійсного до січня 2009 року, слідує, що позивачці [PERSON] . рекомендовано уникати важкої фізичної праці, підйому ваги більше 5-ти кг., вимушеного тривалого положення тіла. З представлених відповідачем чеків (а.с.29-32, 48-51, 75-76) слідує, що він лікувався і на це витрачав кошти, з консультативно-діагностичного висновку вбачається, що в нього виявлено ішемічний інфаркт, є ознаки перенесених лакунарних інфарктів (а.с.33, 47), з відповіді Черняхівського ТМО вбачається, що не всі ліки, які зазначені у представлених відповідачем чеків призначалися йому для лікування (а.с.102). Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та з’ясувавши на умовах змагальності всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та ті письмові докази, що були подані ними до суду, суд приходить до висновку, що пред’явлений [PERSON] . позов підлягає задоволенню частково, оскільки для цього є всі законні підстави, а пред’явлений [PERSON] . зустрічний позов як безпідставний задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв’язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Відповідно до ст.201 ЦК України здоров’я, честь та гідність є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, фізична особа має право на особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Аналогічні положення містить ст.297 ЦК України. Згідно ст.47 Закону України «Про інформацію» особи, які винні в поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, і які ганьблять честь і гідність особи, несуть відповідальність за це. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина перша ст.1168 ЦК України передбачає, що ця шкода може бути відшкодовано одноразово. Частиною четвертою ст.1193 ЦК України визначено, що для випадків завдання шкоди злочином не розповсюджується правило врахування матеріального становища особи, яка завдала цю шкоду. Частиною першою ст.1195 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди здоров’ю фізичної особи зобов’язана відшкодувати потерпілій витрати, викликані придбанням ліків. Таким чином позовні вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди, та зустрічні позовні вимоги відповідача про стягнення моральної та майнової шкоди мають відповідні правові підстави і можуть бути задоволені. Разом з тим, такими правовими підставами закон визначає зокрема неправомірні дії певного суб’єкта. З досліджених у судовому засіданні доказів слідує, що відповідачем [PERSON] . щодо позивачки [PERSON] . і були вчинені такі неправомірні дії – злочин. Натомість в судовому засіданні не встановлено, що позивачкою щодо відповідача вчинялися якісь неправомірні дії, більше того відповідні норми законодавства наведені вище говорять, що захист свого порушеного права є правом будь-якої особи. При цьому, виходячи з даних положень законодавства та загальних засад цивільного права, не можна розглядати як неправомірні дії особи, яка відмовляється отримати відшкодування завданої шкоди не погоджуючись з сумою такого відшкодування. Відповідачем в судовому засіданні не доведено і того факту, що позивачкою розповсюджувалися про нього певні неправдиві відомості, які порочать його честь та гідність, оскільки в судовому засіданні жоден із свідків не вказав на те, що такі відомості [PERSON] . розповсюджувала, більше того, з показів свідків вбачається що необхідної та достатньої допомоги [PERSON] . позивачці не надавалося. Інших доказів з цього приводу ним до суду не представлено. Суд не оспорює, що у відповідача погіршився стан здоров’я, про що свідчать представлені його представником документи, однак вважає, що до такого стану (необхідності переживати за скоєне, хвилюватися за рішення суду у кримінальній та цій справі тощо) він довів себе свої ми неправомірними діями – скоєнням ДТП. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди суд приходить до висновку, що така шкода була їй завдана і вона полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв’язку з каліцтвом та ушкодженням здоров’я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року зі змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», для чого суд враховує характер правопорушення (злочин, хоча і невеликої тяжкості), ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень (середньої тяжкості) глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, яка є особою, що проживає в сільській місцевості, утримує господарство, по роду своєї роботи змушена постійно знаходитися в сидячому положенні, а тому приходить до висновку, що завдані їй страждання призвели до зміни звичного способу її життя, створили певні незручності для неї – необхідність тривалий час (до січня 2009 року згідно медичних документів) терпіти фізичний біль, звертатися за сторонньою допомогою, переривати свою роботу для зміни положення тіла, лікуватися, боятися за свій подальший стан здоров’я та долю своїх дітей, які навчаються, обмежувати себе у фізичних навантаженнях тощо. Також суд враховує ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди (необережність), і з врахуванням вимог розумності та справедливості приходить до висновку, що розмір шкоди, завданої фізичним болем та стражданнями, яких потерпіла зазнала у зв’язку з каліцтвом та ушкодженням здоров’я, душевними стражданнями має складати 7000 грн. При цьому суд враховує й те, що завдані моральні страждання були посилені і поведінкою відповідача під час судового розгляду, за час якого істотно змінилася економічна ситуація у державі, внаслідок чого сума грошової компенсації, яка необхідна для відновлення порушених прав позивачки, теж збільшилася. В зв’язку із задоволенням позову позивачки суд стягує на її користь понесені нею судові витрати з іншої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: partial