Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивачка 14 жовтня 2009 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем знаходилась в шлюбі з 30 жовтня 1979 року по 16 лютого 2007 року. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], 28 серпня 1990 народження, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. їх донька є студенткою 2 курсу денного відділення технікуму ВНЗ факультету УПП Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON], і доходів позивачки не достатньо для її повноцінного матеріального забезпечення. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі Ул частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною 23-річного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. У судовому засіданні третя особа підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в шлюбі з 30 жовтня 1979 року по 16 лютого 2007 /а.с. 4, 8/. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], 28 серпня 1990 народження року народження /а.с. 5/, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с. 7/. В даний час їх донька є студенткою 2 курсу денного відділення технікуму ВНЗ факультету УПП Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка [PERSON] /а.с. 6/. Відповідач на даний час працездатний, але добровільну матеріальну допомогу їй не надає. Згідно ст. 130 ч. 4 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову в попередньому судовому засіданні, суд ухвалює рішення згідно ст. ст. 174 та 175 даного Кодексу. Згідно ч.З ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, які стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.І ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.І ст. 200 СК України суд призначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) в частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини та зобов'язаний утримувати її, в разі навчання останньої та при наявності матеріальної можливості на це, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримування доньки до закінчення останньою навчання чи досягнення 23-річного віку, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обємі.

Outcome: approved