overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

18.02.2009 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на дитину з [PERSON], посилаючись на те, що 02.09.2008 р. вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі РАЦС Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №126. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків щодо матеріального забезпечення дитини, матеріальної допомоги не надає. Тому позивачка звернулася з даним позовом в суд, яким просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дина в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 02.09.2008 р. уклали шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №126 (а.с.4). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). В даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини, матеріально не забезпечує, в звязку з чим необхідно стягувати з нього аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, на утримання сина, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір в доход держави в розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120 грн. На підставі викладеного, ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, між ними постійно виникають конфлікти, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння. Крім того йому стало відомо, що дружина вчинила подружню зраду, у звязку з чим припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сімя розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з листопада 2009 року, оскільки йому стало відомо, що дружина вчинила подружню зраду, а тому він дійшов до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, зазначила суду, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони не знаходять взаємопорозуміння, оскільки саме у чоловіка є стосунки з іншою жінкою, а тому він покинув сімю, у звязку з чим припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.04.1997р. (а.с.6), від дошлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], 19.01.1993 року народження (а.с.7). Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, відповідач [PERSON] зазначила суду про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сімю немає. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

16 лютого 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ „Варяг-Компані" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві позивач посилалась на те, що з 01.09.2007року по 08.02.2010р. вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та отримувала заробітну плату згідно займаної посади. 08.02.2010 року вона була звільнена з посади, але в порушення вимог ст. 115, ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 40618 грн.03 коп., чим причинив їй моральні страждання, які вона оцінила в сумі 15000 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач посилалась на те , що в результаті порушення її права на своєчасне отримання заробітної плати вона морально страждала, її права були порушені, тому просила стягнути з відповідача 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 40618 грн.03 коп., з яких заборгованість по заробітній платі 31268 грн.03 коп., а 9350 грн. вихідна допомога. Що стосується моральної шкоди, то в її задоволенні просив відмовити, за її недоведеністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , [PERSON] з 01.09.2007року по 08.02.2010р. вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та отримувала заробітну плату згідно займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Наказом 3/1 від 08.02.2010 року [PERSON] була звільнена з підприємства у зв'язку із його ліквідацією. Але в порушення ст.116 КЗпП України, на день звільнення позивача відповідач не виплатив їй заробітну плату, що становить 40618 грн.03 коп., з яких заборгованість по заробітній платі 31268 грн.03 коп., а 9350грн. вихідна допомога, що підтверджується розрахунковим листком , та довідкою відповідача. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення- його законного права призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає виходячи із характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості та з урахуванням віку та стану здоров"я позивача, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 грн., задовольнивши таким чином вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди частково. Таким чином, враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

16 лютого 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ „Варяг-Компані" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві позивач посилалась на те, що з 23.02.2007року по 08.02.2010р. вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та отримувала заробітну плату згідно займаної посади. 08.02.2010 року вона була звільнена з посади, але в порушення вимог ст. 115, ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 26965 грн.79 коп., чим причинив їй моральні страждання, які вона оцінила в сумі 15000 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач посилалась на те , що в результаті порушення її права на своєчасне отримання заробітної плати вона морально страждала, її права були порушені, тому просила стягнути з відповідача 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 26965 грн.79 коп., з яких заборгованість по заробітній платі 11580 грн.79 коп., а 15385грн. вихідна допомога. Що стосується моральної шкоди, то в її задоволенні просив відмовити, за її недоведеністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , [PERSON] з 23.02.2007року по 08.02.2010р. вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем та отримувала заробітну плату згідно займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Наказом 3/1 від 08.02.2010 року [PERSON] була звільнена з підприємства у зв'язку із його ліквідацією. Але в порушення ст.116 КЗпП України, на день звільнення позивача відповідач не виплатив їй заробітну плату, що становить 26965 грн.79 коп., з яких заборгованість по заробітній платі 11580 грн.79 коп., а 15385грн. вихідна допомога, що підтверджується розрахунковим листком , та довідкою відповідача. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення- його законного права призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає виходячи із характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості та з урахуванням віку та стану здоров"я позивача, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 грн., задовольнивши таким чином вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди частково. Таким чином, враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між сторонами 17.11.1982року (актовий запис № 72) Старокримським міськвиконкомом Кіровського району Кримської області. В судове засідання позивач не з'явився, представив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, представила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю позивача та відповідачки, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17.11.1982року (актовий запис № 72) Старокримським міськвиконкомом Кіровського району Кримської області. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.ст. 110, 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у зв'язку з чим вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тому шлюб зареєстрований 17.11.1982року (актовий запис № 72) Старокримським міськвиконкомом Кіровського району Кримської області між [PERSON] та [PERSON] розірвати. При цьому суд вважає за необхідне покласти на позивача витрати, які пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Військовий прокурор Миколаївського гарнізону в інтересах Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2008 року по 01.12.2009 року в розмірі 4318 грн. 41 коп. Прокурор у попередньому судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник позивача у попереднє судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в попередньому засіданні за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в попередньому судовому засіданні, вимоги позову визнав. Ухвалою суду справу розглянуто в попередньому судовому засіданні за відсутності представника позивача та відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення прокурора, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, позивач здійснює обслуговування будинку та при будинкової території будинку № 95 по пр. Героїв Сталінграду в м. Миколаєві. Відповідач зареєстрований та мешкає у квартирі № 36 вищевказаного будинку, є її основним наймачем, на його імя відкритий особовий рахунок № 1750.0, надана розрахункова книжка. Відповідач повинен своєчасно оплачувати квартирну плату за тарифами, затвердженими Розпорядженням міського голови №996 від 15.06.2005 року, № 1648 від 26.08.2005 року, № 1674 від 28.08.2006 року, №1967 від 06.10.2006 року в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяця за фактично спожиту теплову енергію згідно розрахунків, оскільки увесь цей час користується послугами водопостачання, теплопостачання, водовідведення, каналізації, електропостачання, прибирання при будинкової території та вивозом побутового сміття, які виконує позивач. Проте відповідач несистематично виконує свої зобов'язання по сплаті квартирної платні, у звязку з чим утворилася заборгованість за період з 01.07.2008 року по 01.12.2009 року в розмірі 4318 грн. 41 коп., яка ним на час розгляду справи не сплачена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 67,68 ЖК України, ст.ст.525,526 ЦПК України, суд дійшов висновку, що внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо оплати наданих йому житлово-комунальних послуг виникла заборгованість в розмірі 4318 грн. 41 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь ГУ ДКУ в Миколаївській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, та просить визнати за ним право власності на '/г частину квартири 34 будинку 35, корпус 2 по Адміральському проспекту, м. Одеси. При цьому позивач вказує, що вказана квартира була придбана за час шлюбу з відповідачем та зареєстрована на ім'я відповідача, так як між ним та відповідачем немає згоди про поділ квартири, він змушений звернутись до суду та просить поділити майно, визнати за ним право власності на х/г частину. Відповідач по справі [PERSON] позов визнала частково, просить при вирішенні позову відійти від рівності сторін та її частку власності збільшити з урахуванням інтересів дитини. Окрім того, [PERSON] подала зустрічний позов про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, еквівалентній 1000 доларам США. В судове засідання 9 березня 2010 року від сторін надійшла заява про укладення мирової угоди, в якій сторони зазначають, що дійшли до мирової угоди. Відповідно до умов мирової угоди, за сторонами визнається право власності на '/г частину за кожним на квартиру 34 будинку 35, корпус 2 по Адміральському проспекту, м. Одеси; з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, еквівалентній 200 доларам США, починаючи з грудня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням аліментів на картковий рахунок [PERSON] Заява про укладення мирової угоди, та безпосередньо текст мирової угоди підписаний з боку позивача - самим позивачем, з боку відповідача - повноважним представником, повноваження якого перевірено судом. Судом роз'яснено сторонам наслідки закриття провадження у справі на підставі ст. 206 ЦПК України. Текст мирової угоди та спільну заяву про укладення мирової угоди приєднано до матеріалів справи. Відповідно до ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі згідно ст. 205 ЦПК України. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. За встановлених обставин, суд вважає, що заява сторін про укладення мирової угоди підлягає задоволенню, а провадження у справі слід закрити на підставі ч. 4 ст. 175 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісячно до дня його повноліття. При цьому позивач посилається на те, що з 14.02.1997 року вона з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина, на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання сина в процентному співвідношенні, посилаючись на те, що має постійну роботу та стабільний заробіток, від сплати аліментів не відмовляється, крім того пояснив, що кожний місяць добровільно сплачував на дитину 800 грн. Вислухавши представника позивача, відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 29 березня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /свідоцтво про розірвання шлюбу видане Відділом РАЦЄ Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №213/. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 12 жовтня 2000 року /актовий запис про народження №1423, свідоцтво про народження видане 19.12.2000 року відділом РАГС Київської райадміністрації/. Свідок [PERSON] - мати позивачки, підтвердила той факт, що відповідач став у добровільному порядку сплачувати гроші на дитину, але їх не достатньо для утримання дитини, так як витрати на дитину становлять 2500 гривень в місяць. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідок Охоронного-юридичного агентства «Гетьман» №39 від 24.11.2009 року та №40 від 10.11.2009 року, [PERSON] дійсно працює охоронцем в ОЮА «Гетьман» з 01.09.2009 року по теперішній час. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України встановлено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Доводи позивача відносно того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, займається підприємницькою діяльністю від якої отримує доходи, в зв*язку з чим вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, не доведені та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. З урахуванням того факту, що відповідач має постійну роботу, стабільний заробіток, що підтверджується відповідними документами /довідки а.с.61-62/, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності та зобовязання відповідачки не чинити перешкоди у користуванні належною їй часткою. Позивачка посилається на те, що їй на праві власності належить 7/10 будинку № 11 по вул. Арбузній в м. Одесі, але відповідно до розрахунку ідеальних часток їй фактично належить 4/5 вказаного будинку. [PERSON] належить на праві власності, 3/10 спірного будинку, але фактично у відповідачки в користуванні знаходиться 1/5 спірного будинку. Оскільки [PERSON] ухиляється від оформлення перерахованих часток у будинку тому вона вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не сповістила, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської держаної нотаріальної контори 13 травня 1997 року та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 2-570 [PERSON] належить 7/10 будівлі, які складаються з камяного житлового будинку загальною площею 48,8 кв.м. та надвірних споруд: під літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Е» - гараж, літ «З» - сарай, № 1-5- огорожа, І-ІІІ- мостіння та розташовані на земельній ділянці загальною площею 778 кв. м. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1403 від 7 жовтня 2004 року було затверджено акт прийняття в експлуатацію прибудови під літ «а3» - житлова кімната площею 17,4 кв. м, літ. «Е» - гараж, зведені в частині домоволодіння по вул. Арбузній, 11 в м. Одесі, яка належить [PERSON] Відповідно до розрахунку КП «ОМБТІ та РОН» ідеальних часток в домоволодінні № 11 по вул. Арбузній в м. Одесі, в фактичному користуванні [PERSON] в житловому будинку під літ. «А» знаходяться: кухні 3-1, 3-4, житлові 3-2, 3-7, санвузол 3-5, коридор 3-6, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Е» гараж, літ. «З» літня кухня, літ. «К» - душ, що складає 4/5 домоволодіння. В фактичному користуванні [PERSON] в житловому будинку під літ. «А» знаходиться: житлові 1-1, 1-2, 2-2, коридор 1-3, котельна 1-4, тамбур 2-1, що складає 1/5 домоволодіння. При викладених обставинах суд вважає за необхідне визначити частки в будинку № 11 по вул. Арбузній в м. Одесі, який належить на праві спільної сумісною власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до розрахунку КП «ОМБТІ та РОН» ідеальних часток співвласників спірного будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивачка посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON] [PERSON] [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, так як вони не досягли згоди щодо добровільного утримання дитини, звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу починаючи з 12.02.2010 року та до виповнення повноліття сину. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач позов визнав та теж просив справу розглянути у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі, так як згідно ст.. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття, та згідно ч.2 ст..182 Сімейного кодексу розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] 29.08.2000 року народження, на а.с. 4, батьком дитини записаний відповідач, а матірю позивачка. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову, а саме з 12.02.2010 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вище доведеного та

Outcome: approved