overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

В липні 2009 г позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення його з її приватного будинку № 17 по вул. Земська в м. Маріуполі, оскільки він своїми протиправними діями створює перешкоди в здійсненні права користування і розпоряджанням своїм майном. В судовому засіданні підтримала свої вимоги. Пояснила, що в будинку № 17 по вул. Земська в м. Маріуполі зареєстровани вона і її син [PERSON], де вона є володарем. Раніше вона дозволила відповідачу тимчасово проживати в цьому будинку, без оплати за користування приміщенням. В даний момент їх мешкання стало неможливим, оскільки відповідач влаштовує скандали і бешкети., загрожує заподіяти збиток її здоров'ю, добровільно покинути будинок відмовляється. Таким чином, перешкодою в здійсненні її правомочності, як власника, є неправомірні дії відповідача, зокрема - створення перешкод в здійсненні права користування приватним майном.. Вона боїться знаходитися в приміщенні через загрози розправою, часто позбавлена можливості знаходитись удома, через нервозність погіршилося здоров'я. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час слухання справи повідомлений належно, у зв'язку з чим справа була розглянута в його відсутність з винесенням заочного рішення. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд враховує наступні факти : відповідач не зареєстрований в [INFO]; власником житлового будівництва є [PERSON] ( а.с.8); між відповідачем [PERSON] і [PERSON] склалися неприязні відносини, остання позбавлена можливості користуватися власністю через скандали і загрози з боку відповідача; суд приходить до переконання, що при виселенні відповідача [PERSON] права [PERSON], як власника майна, будуть відновлени. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідність із ст. 98 ч.ЗЖК Украиньї тимчасові жильці на вимогу наймача, або членів сім*ї, які проживають разом з ним, зобов*язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином у суда є всі підстави для виселення [PERSON], як тимчасового жильця з буд.№ 17 по вул. Земська у м. Маріуполі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 14.10.2008р. між [PERSON]В та відповідачем було укладено договір № 3524-8 банківського вкладу , відповідно до якого позивач вніс на рахунок банку 101 000,00 гри. на строк зберігання до 12.04.2009 p., та 13.04.2009 року була укладена додаткова угода до договору. Звернувшись до Банку із заявою про Повернення вкладу та відсотків, у зв"язку із закінченням строку договору та додаткової угоди до договору позивачу було відмолено в поверненні вкладу у зв'язку з форс-мажорними обставинами. Позивач позовні вимоги підтримує на підставі зазначеній в позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з 'явився , причина неявки невідома,про час слухання повідомлявся належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. [PERSON] М.Г., Берегометської сільської ради, Кіцманського РБТІ про визнання права на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Реваківці, вул. Горького, 5, Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю спадкового майна 100103 гривень, після смерті 16.08.1992 року її бабусі [PERSON]. Вказує, що інші спадкоємці за законом - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадщину. Вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, користується спадковими будівлями, обробляє земельну ділянку, але оформити право на спадщину в нотаріальній конторі не може через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] позов підтримала, відповідачі [PERSON]. [PERSON], представники Берегометської сільської ради та РБТІ заявлені вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 328, 376, 392, 1218, 1220-1222, 1264, 1265, 1268, 1270, 1272, 1274 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

19 листопада 2009 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що відповідач є батьком їх дочки [PERSON], яка проживає з нею. Відповідач на утримання дочки платив аліменти до досягнення нею повноліття. В даний час дочка є студентом професійного ліцею денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача аліменти на час навчання дочки у твердій грошовій сумі по 300 грн. в місяць. В судовому засіданні позивачка підтримує свої вимоги. Відповідач позов визнає частково і пояснив, що має на утриманні дитину від другого шлюбу, платить аліменти на її утримання, в кінці грудня 2009 року влаштувався на роботу на підприємство, де йому обіцяли зарплату біля 1000 грн. Зарплати ще не отримував, але зі слів працюючих заробіток буде біля 700 грн., зарплату виплачують на підприємстві із запізненням. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON],[INFO], яка навчається у професійному ліцеї на денній формі навчання і отримує стипендію в розмірі 200 грн. Дочка сторін проживає з позивачкою, яка не працює і не має доходів. Відповідач [PERSON] має постійне місце праці, працездатний, має зобовязання платити аліменти на утримання неповнолітньої дочки від другого шлюбу у розмірі 1\\6 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів. Такими доказами є свідоцтвами про народження дочок [PERSON] та [PERSON], довідки з місця навчання дочки [PERSON] про навчання та про розмір стипендії, довідки про те, що позивачка не працює, копією паспорта позивачки, довідки про склад сімї відповідача, виконавчий лист про обовязок відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. Згідно ст.199, 200 Сімейного кодексу України якшо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення ними віку двадцяти трьох років до припинення навчання, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідач має доходи від заробітку, має обовязок сплачувати аліменти на утримання іншої дитини, має можливість платити аліменти позивачці на час навчання дочки у твердій грошовій сумі. Суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти з врахуванням розміру мінімального розміру аліментів на утримання дітей - тобто З0 відсотків прожиткового мінімуму, що встановлений Законом України №1646 від 20 жовтня 2009 року „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, але при цьому враховуючи його обовязок сплачувати аліменти на утримання другої дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивачка просить стягувати аліменти з відповідача на утримання їхніх малолітніх дочок в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні [PERSON] позов змінила, просила стягувати з відповідача аліменти по 300 грн. щомісячно на кожну дитину, пояснила, що більше чоловік не надає матеріальної допомоги дітям, хоч має таку можливість. Відповідач змінений позов визнав, пояснив, що він працює на тимчасових заробітках та має нерегулярний дохід, а тому погоджується сплачувати аліменти на дітей лише в сумі по 300 грн. щомісячно на кожну. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зміненого позову. Встановлено, що відповідач в повній мірі не виконує обовязок передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїм дітям, а тому з нього слід здійснити стягнення аліментів. Так як [PERSON] має мінливий, нерегулярний дохід тому, відповідно до ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК України на думку суду має становити по 300 грн. щомісячно на кожну дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

1 квітня 2009 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк) звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], належну [PERSON] шляхом продажу Банком предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 24.07.2008 року з укладанням від імені Банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПриватБанку усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того позивач просив виселити відповідача з цієї квартири, зі зняттям з реєстрації, та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник Банку [PERSON] позов змінила, заявила вимоги про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту, яка станом на 11.03.2009 року становить: 36394, 54 доларів США - заборгованості по кредиту, 1371,13 доларів США - відсотків за користування кредитом, 255,60 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 65,47 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а всього 38086, 74 доларів США та понесені судові витрати. Представник відповідача [PERSON] змінений позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позовні вимоги слід задовольнити. Встановлено, що 24.07.2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 44301,11 доларів США та зобов'язувався згідно графіка погашення кредиту щомісячно сплачувати платежі. Однак відповідач повернення кредитних коштів не здійснює, тому у нього утворився борг перед Банком, який станом на 11.03.2009 року становить в загальній суму 38086,74 долари США. Зазначені обставини стверджуються даними кредитного договору, графіка погашення та розрахунку заборгованості, а також не заперечуються сторонами. Оскільки [PERSON] допустив порушення умов кредитного договору, не виконує взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати сум платежів по поверненню кредитних коштів, а тому відповідно до ст. 611 ЦК України підлягає задоволенню вимога Банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, а також відсотків за його користування і пені за несвоєчасне виконання зобовязання. Згідно з положеннями ст. 79, 88 ЦПК з [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що на праві спільної сумісної власності їм та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. 14.09.1988р., [PERSON] помер. На тепершній час в зазначеній вище квартирі зареєстровані лише [PERSON] й [PERSON], при цьому останній, після прописки 04.11.2005р., через пів року виїхав з неї й по теперешній час не зявлявся. Місце його проживання на даний час не відомо. Весь цей час позивачі сплачують всі комунальні платежі за всіх зареєстрованих в квартирі самостійно, що ставить їх у скрутне матеріальне положення. Просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №40 будинку №7 по просп. Будівельників у м. Херсоні. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами в справі. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], зареєстровані та проживають в [INFO]. Разом з ними в вказаній квартирі з 04.11.2005р., зареєстрований [PERSON], 1983р.н., що підтверджується довідкою з місця проживання №739 від 21.07.2009р., виданої ЖЕК-11. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], показала, що вона є сусідкою позивачів, живе з ними в одному підїзді. Відповідача [PERSON], мешкав в квартирі позивачів, однак востаннє вона його бачила в 2006р. Зі слів позивача [PERSON], їй відомо, що [PERSON], виїхав. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON], [INFO], більше шести місяців не мешкає в квартирі [ADDRESS], не проживає без поважних причин, місце його проживання не відоме, у звязку з чим, суд вважає можливим визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням відповідно до ст.72 Житлового кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначаючи, що 06.09.2008 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актова запис №386. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні характери та погляди на життя. Шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені у серпні 2009 року , сімя розпалася і не може бути поновлена. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, про що надав суду письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 06.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 386. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку [PERSON], [INFO]. У серпні 2009 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, сімя існує формально і не може бути відновлена. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

У жовтні 2009 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись не те, що на території Червоноперекопської сільської ради в с. Подівка проживав його батьке - [PERSON], який при житті мав у власності земельну ділянку, загальною площею 9,94-та успадковану від своїх батьків. Батько помер 08.11.2007 р. Частину земельної ділянки розміром 4,97 га він заповідав своєму братові - [PERSON]. Все своє спадкове майно він розділив між спадкоємцями та склав заповіти. Рішенням Каховського міськрайонного суду за братом його батька [PERSON]Л визнано право власності на 1/2 частку вищезазначеної земельної ділянки, площею 4,97 га Спірних відносин між спадкоємцями не виникає. Спадкоємцями на другу частку земельної ділянки розміром 4,97 (від загальної 9,94 га) є сини покійного [PERSON] та [PERSON] За загальною згодою спадкоємців спадщину приймає він, - [PERSON] Ю?Г. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право не спадщину, йому було відмовлено, оскільки нотаріус не має права самостійно визначите розмір частки земельної ділянки, що належала спадкодавцеві. Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,97 га, від загальної 9,94 га, розташованої на території Червоноперекопської сільської ради, в порядку спадкування після смерті його батька. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути без його участі (а. с.19). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2007 р. помер [PERSON] (а.с.10), який приходився батьком позивача (а.с.9), після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої н^ території Червоноперекопської сільської ради (а.с.11). частину якої він заповідав своєму брату [PERSON] Спадкоємцем на іншу частину земельної ділянки є сини померлого [PERSON] та [PERSON] Останній відмовляється від своєї частки на користь брата [PERSON] За життя не було визначено розмір частки земельної ділянки спадкодавця, а тому е видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку - переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в законі. ~ Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, оскільки він є спадкоємцем за законом і має право на спадкування, відмови від прийняття спадщини не заявляй. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

сторони в шлюбі з 09.12.2006 р., від шлюбу дітей не мають. 23.10.2009р. [PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу, вимоги в основному мотивує тим, що шлюб з відповідачкою є невдалим, через байдуже ставлення її до сім»ї. В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву (а.с.-9), у якій просить справу розглядати у його відсутність, так як засуджений вироком суду і відбуває покарання у ВТК-112 у м.Копиченці Гусятинського р-ну Тернопільської обл. Відповідачка позов визнала, пояснила, що з січня 2007р. не проживають з позивачем сім»єю, спільних дітей не мають, не підтримують подружніх стосунків, на даний час позивач відбуває ув»язнення в колонії, вона згідна на розірвання шлюбу. Заслухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень відповідачки, свідка [PERSON], долученого до справи свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.-4) видно, що сторони з 09.12.2006р. в шлюбі, спільних дітей не мають, з січня 2007р. не підтримують подружніх стосунків, відповідачка не заперечує розірванню шлюбу. Як вбачається із копії вироку Городоцького районного суду Львівської обл. від 24.07.2007р. (а.с.-5-6), [PERSON] засуджений за ознаками ч.2 ст. 187 , ч.3 ст. 289, 70 КК України і згідно повідомлення ВТК-112 (а.с.-16) відбуває покарання у вказаній колонії, що в м. Копиченці Гусятинського р-ну Тернопільської обл. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий. Витрати за видачу свідоцтва про розлучення суд покладає на відповідачку, з огляду на перебування позивача в місцях позбавлення волі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем знаходилась у шлюбі з 7 жовтня 1995 року. Сумісно з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час вони проживають окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, тому вона змушена звертатись до суду. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини його заробітку щомісячно. Позивач надала суду заяву в якій підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити, просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по справі не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у шлюбі з 7 жовтня 1995року. Сумісно сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час сторони проживають окремо, матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітнього сина, у сторін відсутня домовленість по утриманню дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину в судовому порядку, починаючи з 16.09.2009 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

Зважаючи на допустимість відкладення виготовлення змісту рішення суду у повному обсязі суд, з огляду на положення ст.209 ЦПК України, вважає за необхідне проголосити рішення у справі в обсязі його вступної та резолютивної частин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить винести рішення про визнання його батька [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Заяву мотивує тим, що є його сином, а [PERSON] до весни 2003 року проживав та був зареєстрований [INFO]. Після чого його місце перебування невідоме, що стверджується довідкою Миколаївського РВ ГУМВСУ У Львівській області. . Встановлення даного факту необхідне для оформлення спадщини, яка відкрилась по смерті його баби, [PERSON] матері його батька [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою вимогу підтримав, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши представлені докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява може бути задоволена з наступних мотивів, [PERSON] являється сином [PERSON] який з 2003 року по даний час за місцем реєстрації не з'являвся, відомостей про його перебування не надходило, проведеними оперативно розшуковими заходами місця його перебування встановити не вдалося. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був зареєстрований [INFO]. З 2003 року відомостей про його місце перебування немає, відомостей про перетин державного кордону [PERSON] також немає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підставна, оскільки за останнім відомим місцем проживання [PERSON] більше одного року немає жодних відомостей про нього, то його слід визнати безвісно відсутнім.

Outcome: approved