overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

В лютому 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 14 квітня 2008 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частки всіх видів його заробітку починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення повноліття сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років з 1 жовтня складає 557 гривень. Таким чином, розмір аліментів, що повинен стягуватися на дитину, не може бути меншим 167, 1 грн., що складає 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Аналізуючи зібрані у справі докази, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], 10.01.1996року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №031657, виданим 29.01.1996р. Вчорайшенською сільською радою Ружинського району Житомирської області. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з нього аліменти в розмірі 1\\4 всіх видів доходів(заробітку) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В суді позивачка свої позовні вимоги підтримала, а відовідач визнав. Суд, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки відповідно до ст.180, п.З ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). Оскільки відповідач не заперечує щодо позову, суд задовільняє позовні вимоги щодо стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини в частці від доходу(заробітку) відповідача. В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Заявник вказує, що 10 лютого 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Однак, будучи спадкоємцем, при оформленні документів виявилось, що в заповіті допущено помилку в записі прізвища спадкодавці, замість «Дяків» записано «Дячук». Через дану невідповідність заявник не має можливості використати цей документ для оформлення спадщини. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документу, визначивши, що заповіт на імя [PERSON] належить [PERSON]. Заінтересована особа з позовними вимогами згідна, про що в судове засідання надано письмове клопотання, просить суд слухати справу без участі представника. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, який підтримав свою заяву і представника Старогвіздецької міської ради, який не заперечує проти даних викладених в заяві, суд приходить до наступних висновків. Дійсно, 21 серпня 1932 року народилася [PERSON], про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено запис № 31. 10 листопада 1950 року [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Старогвіздецької сільської ради Коломийського району і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Дяків». 10 лютого 2009 року померла [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 11.02.2009 року зроблено відповідний актовий запис №4. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з грошового вкладу в філії Ощадбанку № 6341/090 в смт. Гвіздець. Однак, в заповіті посвідченим сільським головою Старогвіздецької сільської ради 11 травня 2004 року, зареєстрований у реєстрі за № 157, прізвище померлої написане як «Дячук», хоча в інших документах прізвище написано як «Дяків». Згідно з представленим свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження померлої, прізвище імя та по-батькові померлої також визначено як «Дяків». Згідно довідки Старогвіздецької сільської ради від 23 грудня 2009 року №23/02-22 визначено,що згідно погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки та за 1996-2000 роки [PERSON],[INFO], проживала в [INFO] разом з своїм чоловіком [PERSON]. Згідно погосподарської книги №2 за 2001-2005 роки [PERSON], [INFO] проживала в [INFO] разом з своїм чоловіком [PERSON]. У відповідності до погосподарської книги №2 за 2006-2010 роки [PERSON], [INFO] проживала в [INFO] і померла 10 лютого 2009 року. Таким чином, суд вважає, що представлені суду документи дають підстави стверджувати, що в заповіт посвідчений сільським головою Старогвіздецької сільської ради 11 травня 2004 року, зареєстрований у реєстрі за № 157 вкралась технічна помилка, прізвище померлої помилково зазначено як «Дячук», а сам заповіт належить [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року і маючи неповнолітню дитину, припинили подружні стосунки і останніх не підтримують, оскільки перестали розуміти одне одного внаслідок неправильної поведінки відповідача. Не примирились вони і в судовому засіданні, обопільно наполягаючи на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім я розпалась. Відповідач [PERSON] 0.0. заявлений до нього позов про розірвання шлюбу визнав. Заслухавши пояснення сторін по суті позову, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з доводів позивачки, сторони з причин непорозумінь, нерозуміння одне одного та неправильної поведінки відповідача, втратили почуття поваги та любові один до одного і припинили подружні стосунки. Не забажали вони помиритись і в судовому засіданні. Такі, встановлені судом фактичні обставини мають суттєве значення, є перепоною для продовження подружніх стосунків сторін і подальше їх подружнє життя лише суперечитиме їх інтересам. Тому, суд вважає, що сім 'я їх розпалась остаточно, відновити її вже неможливо, і шлюб необхідно розірвати, витрати по оплаті держмита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, поклавши на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у судовому засіданні відмовилась від позовних вимог щодо місця проживання неповнолітнього сина, в частині розірвання шлюбу підтримує заявлені вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, тому суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: -свідоцтво про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], згідно якого шлюб зареєстрований 26.11.2005 року Нагірненською сільською Радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 15; -копія свідоцтва про народження [INFO] сина [PERSON], де батьками вказані позивач та відповідач; -копія паспорту на ім'я [PERSON]; -квитанції про сплату судового збору та витрат на ІТЗ по розгляду справи. Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач [PERSON] просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 26.11.2005 року Нагірненською сільською Радою Ренійського району Одеської області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Позивач у судовому засіданні пояснила, що цей шлюб у них обох перший, подружнє життя із відповідачем не склалось, на протязі спільного життя з чоловіком виникали суперечки, внаслідок відсутності взаємопорозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями та сварок по побутовим мотивам. Крім того, між подружжям втратились почуття любові і пошани. З 07.06.2008 р. року сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. За взаємною згодою син [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. Відповідач нерегулярно добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина. Спорів майнового характеру між ними не існує. За таких обставин позивач вважає, що спроби примирення з чоловіком не можливі, оскільки суд вже надавав сторонам строк для примирення, але до бажаних результатів це не привело, вони не змогли знайти шлях до взаємопорозуміння та примирення, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу просить покласти на відповідача. Встановивши вищеозначені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я сторін фактично розпалась, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, а також їхньої дитини. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації суд вважає не доцільним. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, згідно зі встановленими обставинами справи, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання повнолітньої, дочки яка продовжує навчання , посилаючись на те, що в 1989 році між ними було укладено шлюб який розірвано судом в січні 2010 року. - Від шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON] З жовтня [INFO] яка продовжує навчання на другому курсі Київського національного торгівельно-економічного університету . На її позивачки утриманні знаходиться , повнолітня дочка [PERSON] яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги , кошти які вона отримує як заробітну плату не достатньо. Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дочки не приймає з січня 2010 року , отримує регулярно пенсію . За таких обставин позивачка просить проводити стягнення з. відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до закінчення навчання до липня 2013 року. Відповідач позовні вимоги визнав повністю і згоден сплачувати на користь позивачки аліменти на дочку [PERSON] в-розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до закінчення навчання, до липня 2013-року. Пояснив суду що дочка [PERSON] навчається та потребує матеріальної допомоги , а він зможе надавати таку допомогу. Вислухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Матеріалами, спрари встановлено, що 15 вересня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області сторони уклали шлюб , актовий запис N 279. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БП № 088889, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області 18 серпня 2009 року (а.с. 5), яка продовжує навчання на другому курсі, денної форми навчання , Київського національного торгівельно-економічного університету. Закінчує навчання в червні 2012 року (а.с. 2) Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дочки не приймає, отримує регулярно пенсію . Інших стягнень з відповідача не провадиться. Відповідно до ст.. 198 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв^язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років . . .. ' За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.198,199,184 ,200 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дочки яка-продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів До закінчення навчання [PERSON], тобто до 30 червня 2012 року., У відповідності до ч.З ст..88, ст.81 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 5.1 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду Цивільної справи у сумі 120 грн., Відповідно до ст.ст.198, 199,184,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON]В про стягнення на її користь аліментів в розмірі 250 грн щомісячно на період навчання дочки [PERSON], [INFO] у фінансово-правовому коледжі Київського національного університету ім. т.г. Шевченка, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки, яка навчається не надає. Донька потребує допомоги на період навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені в заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав не заперечує проти його задоволення. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, відповідача, заінтересовану особу, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 199 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що вони можуть таку допомогу надавати. У судовому засіданні відповідач позов визнав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зважаючи на позицію відповідача та матеріали справи, з останнього на утримання дочки слід щомісячно стягувати по 250 грн. аліментних платежів з часу подання позову 10.02.2010 року (на період навчання) за виключенням періодів канікул. З огляду на задоволення позову з відповідача слід стягнути 51 грн судового збору у дохід держави, а також 120 грн витрат з ІТЗ. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 13 листопада 1993 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач, який є батьком неповнолітніх дітей, не працює, матеріальної допомоги на їх утримання не надає в добровільному порядку. Посилаючись на викладене, враховуючи інтереси дітей, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1000 грн. в примусовому порядку та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в суд не зявився, в письмовій заяві позов визнав частково, просив справу слухати без його участі. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по слідуючим обставинам. Як встановлено із пояснень позивачки, письмових доказів, відповідач є батьком неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач добровільно не бере участі в утриманні неповнолітніх дітей, ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Добровільно батько не сплачує аліменти дітям, тому у відповідності з нормами Сімейного кодексу України настає право для стягнення аліментів в примусовому порядку. При визначені розміру аліментів на дітей, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище не тільки дітей, а й відповідача, який не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Суд також приймає до уваги статистичні дані про середньомісячний заробіток, який склався в Кривоозерському районі, а також вимоги ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів, і вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 700 грн. На підставі ст. ст. 180 - 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

Прокурор Сторожинецького району в інтересах держави в особі ВАТ ЕК «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі «Сторожинецького РЕМ « звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної порушенням правил користування електричною енергією, зазначивши, що перевіркою проведеною прокуратурою Сторожинецького району Чернівецької області виявлено порушення Правил користування електроенергією, а саме безоблікове користування електричною енергією, шляхом самовільного підключення до електромережі та самовільній заміні електролічильника ,чим порушила Правила користування електричною енергією для населення, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Внаслідок порушення обліку використання електроенергії [PERSON] ухилялася від сплати обовязкових платежів за використану електроенергію. У відповідності до розрахунку збитків згідно акту про порушення ПКЕЕ № 8-2008 від 02.04.2009 року складеним на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, відповідачка заподіяла державі в особі Сторожинецького РЕМ матеріальну шкоду в сумі 387,46 грн. Відповідно до п.37 Правил користування електричною енергією постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією. Прокурор Сторожинецького району в інтересах держави в особі ВАТ ЕК «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі «Сторожинецького РЕМ « просить стягнути з [PERSON] шкоду в сумі 387,46 грн., а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні Прокурор Сторожинецького району в інтересах держави в особі ВАТ ЕК «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі «Сторожинецького РЕМ « та представник «Сторожинецького РЕМ « позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю . В судовому засіданні встановлено, що відповідачка користувалася електроенергією безобліково за, що згідно .п.11, 48 Правил користування електричною енергією передбачена відповідальність. Внаслідок порушення обліку використання електроенергії [PERSON] ухилялася від сплати обовязкових платежів за використану електроенергію. У відповідності до розрахунку збитків згідно акту про порушення ПКЕЕ № 8-2008 від 02.04.2009 року складеним на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, відповідачка заподіяла державі в особі Сторожинецького РЕМ матеріальну шкоду в сумі 387,46 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна організації підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду в повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою виконавчого комітету БілгородДністровської міської ради про визнання права власності на самочинну будову, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради до [PERSON] про знесення самовільно збудованої прибудови та [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, управління містобудування та архітектури м.Білгород- Дністровського, [PERSON] про усунення перешкод користуванні приватним майном та знесення самочинно зведеної прибудови. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги про визнання права гласності на самочинне будівництво підтримала в повному обсязі,позовні вимоги про знесення самочинного будівництва не визнала та заперечувала проти їх задовлення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову, позов про знесення самочинного будівництва підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову про визнання права власності на самочинне будівництво, позов про знесення самочинного будівництва підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 23 вересня 1998 року серії №950614, зареєстроване в реєстрі за №4441 позивачка являється власником 10/100 частин житлового будинку по вул.Першотравневій 100, м.Білгород-Дністровський. Для поліпшення житлових умов позивачка самочинно побудувала літ.«Х» - сарай, розміром 3,64 х 1,69 м. ; літ.«Г1» - сарай, розміром 3,70 х 2,65 м. та збільшену житлову площю будинку - літ.«В» на 8,8 кв.м., за рахунок переобладнення кухні літ.«4-4» у житлову кімнату по вул.Першотравневій 100, м. Білгород-Дністровський, за що, притягнута до адміністративної відповідальності та оштрафована. Висновком №20/109 від 07.02.2007 вказані будівлі узгоджені з управлінням містобудування та архітектури виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради та з співвласниками, не порушують прав інших осіб (а.с.4). Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.5 ст.37 6 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, це не порушує права інших осіб. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню, в задоволені позовних вимог виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до [PERSON] про знесення самовільно збудованої прибудови та позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, управління містобудування та архітектури м.Білгород-Дністровського, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватним майном та знесення самочинно зведеної прибудови - відмовити.

Outcome: approved