Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 05.08.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав у власність грошові кошти в сумі 5895,00 грн., а [PERSON] отримав дані грошові кошти і зобов»язався їх повернути в місячний строк 05.09.2009 року. Даний договір укладений в усній формі відповідно до домовленості сторін. На підтвердження взятих на себе зобов»язань відповідач написав розписку про отримання ним грошових коштів, але до сьогоднішнього дня кошти не повернув, ухиляється від будь-якого спілкування з ним, а тому він вимушений звернутись в суд і просить задовольнити позов та стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 6061,58 грн., пеню та проценти від суми позики в сумі 157,49 грн., судові витрати по справі та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., обґрунтовуючи її тим, що мав і має душевні страждання у зв»язку з протиправною поведінкою відповідача стосовно нього та родини, вказані грошові кошти були накопичені сім»єю на протязі року і він мав намір утеплити квартиру, зробити ремонт квартири, на даний момент несе витрати за користування додатковими джерелами опалення, в сім»ї склались напружені стосунки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що у судовому засіданні представник позивача не заперечував. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого останній взяв у борг у [PERSON] кошти в сумі 5895,00 грн. строком на один місяць і зобов»язався їх повернути 05.09.2009 року. Розписка укладена в простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобів»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 611 вказаного Кодексу передбачено у разі порушення зобов»язання настання правових наслідків, встановлених договором або законом. Так як борг, в зазначений позичальником строк, повернуто не було, відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов»язання, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків підлягають задоволенню. Як передбачено вимогами ч.2 вищезгаданої статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Сума заборгованості складає 5895,00 грн., з урахуванням індексів інфляції (індексу споживчих цін в Україні) дана сума становить: З вересня 2009 року по грудень 2009 року: 5895,00 грн. х 100,8% = 5942,16 грн. за вересень 2009 року; 5942,16 грн. х 100,9% = 5995,63 грн. за жовтень 2009 року; 5995,63 грн. х 101,1% = 6061,58 грн. за листопад 2009 року. 3% річних від суми позики 5895,00 грн. : 365 днів = 0,0082% за рік, 0,0082% х 93 дні прострочення зобов»язання = 0,7626% за 1 день. 5895,00 грн. х 0,7626 = 44,96 грн. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України, що передбачено ч.1 ст. 1048 ЦК України. Пеня нараховується з 06.09.2009 року по день звернення позивачем в суд строк складає 93 дні. Постановою національного банку України від 10.08.2009 року № 468 «Про зміну облікової ставки» з 12.08.2009 року затверджено облікову ставку НБУ в розмірі 10,25% річних, яка діяла на момент звернення позивачем в суд, а тому 10,25% : 365 днів = 0,02% за кожен день прострочення сплати заборгованості. Заборгованість становить 6061,58 грн. х 0,02% = 1,21 грн. х 93 дні = 112,53 грн. сума пені. В судовому засідання позивачем не надано доказів та не обґрунтовано у відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ч.1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати по справі. А саме судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial