Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (гараж), загальною площею 19,5 кв м , що розташований у дворі житлового будинку №5 по пр. Правди в м. Харкові. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 1999 році ним самовільно у дворі житлового будинку №5 по пр. Правди в м. Харкові було побудовано капітальний гараж. За самовільне будівництво його було притягнено до адміністративної відповідальності. В подальшому він отримав згоду на збереження побудованого гаража та замовив у ПП «БРАУН-ХАРКІВ» (ліцензія АА №774174) технічний висновок про технічний стан будівельних конструкцій гаражу і можливості його подальшого використання. Згідно висновку фахівців, конструкції гаражу знаходяться в задовільному технічному стані і забезпечують несучу здатність необхідну для подальшої його експлуатації. КП «Харківське міське БТІ» було виготовлено технічний паспорт , визначено загальну площу гаражу, що становить 26,8 кв м . Рішенням суду від 29 січня 2007 року позовні вимоги позивача було задоволено. За ним було визнано право власності на нежитлову будівлю (гараж), загальною площею 26,8 кв м , що розташований у дворі житлового будинку №5 по пр. Правди в м. Харкові. 17 березня 2008 року представником виконавчого комітету Харківської міської ради було подано заяву про перегляд рішення суду у зв»язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 25 березня 2008 року заяву задоволено. Рішення суду від 29 січня 2007 року скасовано у зв»язку з нововиявленими обставинами. До участі у справі в якості 3-ї особи залучено [PERSON] , яка заявила про свої права на вказане нерухоме майно. Справу призначено до розгляду. В квітні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на гараж, що розташований у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові. В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що її мати- Асс А.М. в 1994 році збудувала гараж у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові , за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 13.06.2000 року № 102/5 Про надання дозволу на встановлення гаражу учаснику бойових дій, інваліду 111 групи загальних захворювань- Асс [PERSON] у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові , як виняток було надано дозвіл на встановлення типового металевого гаражу, поруч із сміттєзбірником. Після смерті матері вона, як спадкоємиця за заповітом, розпоряджалася гаражем, регулярно сплачувала гроші за користуванням ним. під час проведення ремонтних робіт в квартирі за місцем постійного проживання. вимушена було тимчасово переїхати в інше місто. За час, коли вона була відсутня , через що не наглядала за своїм майном, відповідач [PERSON] зібрав неправдиві документи та незаконно захопив вказаний гараж . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання послуг правового характеру, який долучено до матеріалів справіи, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити посилаючись на обставини, наведені в обгрунтування . Додатково пояснили, що в 1994-1996 роках батько [PERSON] подарував йому гараж, передавши від нього ключі. Коли позивач займався ремонтом в квартирі, зайві речі було перенесено на зберігання в гараж. До 2005 року площу гаражу він не змінював. Після того, як виникла необхідність збереження в гаражі транспортного засобу , площа гаражу була збільшена. Тоді ж виникли претензії з боку інших претендентів на користування вказаним гаражем. Просили прийняти до уваги той факт, що позивач постійно з 1994-1996 років користується зазначеним гаражем, що можуть підтвердити свідки, які є його сусідами по гаражу, в 1999 році провів його капітальний ремонт , що є підставою для визнання за ним права власності на цей гараж. Представник відповідача в особі виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані судових розписок, які долучено до матеріалів справи. 3-я особа [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, який долучено до матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] не визнали , просили відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивують тим, що [PERSON] не надано жодного документу на підтвердження факту користування ним та членами його родини спірним гаражем в період часу з 1994 року по дійсний час. У 1994 році [PERSON]М- мати [PERSON], за допомогою свого зятя [PERSON], у дворі будинку , де вона проживала, встановила металевий розбірний гараж, в якому зберігала автомобіль. При житті в 1990 році [PERSON] зробила розпорядження на випадок смерті. При цьому все своє майно заповідала своїй дочці- Нікольській Н.І. [PERSON] померла 02.04.2000 року. після її смерті [PERSON] кольська Н.І. та члени її родини користувалися гаражем для зберігання побутових речей та автомобілю. за користування гаражем вносили відповідні платежі. В період часу з січня 2005 року по листопад 2006 року [PERSON] тимчасово виїхала з квартири [ADDRESS]. У вказаний період [PERSON] заволодів її гаражем, частково перебудував його, після чого отримав рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2005 року про визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. Коли [PERSON] дізналася про вказаний факт, вона звернулася до ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. За її зверненням було проведено відповідну перевірку та прийнято рішення про порушення кримінальної справи № 20060115 по факту надання завідомо підробленого рішення суду по ч. 3 ст. 358 КК України. Зважаючи на те, що [PERSON] не підтверджено факт користування вказаним гаражем, підстав для визнання за ним права власності на вказане майно не вбачається. Свої позовні вимоги [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених вище. Просили прийняти до уваги той факт, гараж постійно, з дня його побудови, знаходився в правомірному користуванні родини [PERSON], а тому є законні підстави для визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги 3-ї особи [PERSON] не взнали та заперечували проти їх задоволення з підстав, наведених вище в обґрунтування вимог позивача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника, 3-ї особи- Нікольської Н.І. , її представника [PERSON], свідків , дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, дійшов наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що в 1994 році [PERSON] у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові , де вона мешкала, за допомогою свого зятя [PERSON] встановила металевим розбірний гараж для зберігання транспортного засобу. На підтвердження вказаної обставини 3-ю особою [PERSON]І, яка заявила самостійна вимоги на предмет спору, надано довідку ЖКВ інституту «Гіпросталь» від 26.05.1994 року, копію якої долучено до матеріалів справи. Після того, як [PERSON] в 1997 році було присвоєно статус ветерана війни- учасника бойових дій , про що свідчать дані посвідчення № 429965, вона звернулася до виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради з приводу надання дозволу на встановлення металевого гаражу у дворі будинку, де вона проживала. На підставі рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 13.06.2000 року № 102/5 Про надання дозволу на встановлення гаражу учаснику бойових дій, інваліду 111 групи загальних захворювань- Асс [PERSON] у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові , як виняток було надано дозвіл на встановлення типового металевого гаражу, біля сміттєзбірника. На підставі вказаного рішення Управлінням містобудування та архітектури м. Харкова був оформлений та виданий проект установки металевого гаражу, площею 18 кв м. 02.04.2000 року [PERSON] померла. Після смерті її дочка [PERSON] та члени її родини продовжували використовувати вказаний гараж в своїх цілях, вносили оплату за користування, що підтверджено даними квитанцій, які містяться в матеріалах справи. В період тимчасової відсутності [PERSON] та членів її родини за адресою постійного проживання- [INFO] . кВ. 185, в період часу з січня 2005 року по листопад 2006 року, вказаним гаражем став користуватися [PERSON], який провів відповідні роботи по збільшенню площі вказаного гаражу та встановлення його на фундамент, для присвоєння статусу капітальної будови. Вказані факти знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи, не заперечувалися учасниками процесу. На підтвердження вказаного, [PERSON] надано фотознімки, які містяться в матеріалах справи. При огляді фотокарток було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] наполягають на тому, що користувалися одним й тим же гаражем. [PERSON] наполягала на тім, що вказаним гаражем користувалася до того часу, поки його не було самовільно та безпідставно захоплено [PERSON] , та поки не було ним проведено роботи щодо переобладнання та збільшення площі. Коли ці факти нею було встановлено, вона негайно звернулася до правоохоронних органів , що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. На підтвердження факту користування вказаним гаражем [PERSON] та [PERSON] заявили клопотання про допит свідків. Клопотання були задоволені. В ході судового процесу було допитано свідків [PERSON]О,. [PERSON]І, [PERSON] , яки підтвердили ті обставини, на які в обгрунтуванн6я своїх позовних вимог посилається позивач [PERSON] З боку [PERSON] було допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з свого боку також підтвердили той факт, що родина [PERSON] дійсно протягом багатьох років користувалася вказаним гаражем. Свідок [PERSON], яка раніше працювала в ЖЄО № 27, нині КП «Жилкомсервіс» пояснила, що [PERSON] до ЖЄО була надано документи на право користування вказаним вище гаражем. При цьому їй відомо, що осені 2006 року сторонніми особами було розпочато будівельні роботи навколо спірного гаражу. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] та 3- тя особа- Нікольська Н.І., яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, в обґрунтуванні своїх вимог визначальним вважають факт користування майном у вигляді гаражу. При цьому [PERSON] просить також прийняти до уваги , що її матері було надано дозвіл на встановлення та подальше використання металевого розбірного гаражу. Вона, як спадкоємиця після смерті матері, має право на використання вказаного майна та визнання за нею права власності на це майно. Суд не може погодитися з такими доводами позивач та 3-ї особи, тому що суперечить діючим нормам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Процедура надання земельних ділянок під уже забудоване нерухоме майно визначена Порядком вирішення питань, пов»язаних із самочинним будівництвом, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради Харківської області 4 скликання від 28.09.2005 року № 188/05. З пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони не зверталися у встановленому діючим законодавством порядку до компетентних органів з приводу надання земельної ділянки під збудоване нерухоме майно. [PERSON] в обґрунтування своїх вимог також посилається на той факт, що на її ім.»я матерю при житті 01.12.1990 року було складено заповіт, відповідно до якого все належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на день смерті по закону, заповідає [PERSON], яка проживає разом з нею. [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того факту, що її матері [PERSON] на день смерті на праві власності належало нерухоме майно в вигляді гаражу, що розташований у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові. Крім того, рішенням виконавчого комітету Дзержи6нської районної в м. Харкові ради від 24.02.2009 року № 65/2 скасовано рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 13.06.2000 року № 102/5 Про надання дозволу на встановлення гаражу учаснику бойових дій, інваліду 111 групи загальних захворювань- Асс [PERSON] у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові . Таким чином, суд вважає, що ні позивач [PERSON] , ні З-я особа [PERSON] , яка заявила самостійні вимоги на предмет спору, не надали суду достатніх та належних доказів на підтвердження того факту, що у них на законних підставах виникло право власності на нерухоме майно- спірний гараж у дворі будинку № 5 по пр. Правди в м. Харкові. Під час судового розгляду справи [PERSON] та [PERSON] не було доведено обставин, які мають істотне значення для вирішення справи про визнання права власності на нерухоме майно. Факт правомірності користування вказаним майном не було ними доведено. За таких обставин, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не грунтуються на законних підставах , а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed