overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Обласне комунальне підприємство теплові мережі подало до суду позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в своїх уточнених позовних вимогах просили суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 1420,22 грн. Позивачем подано до суду заяву, в якій позивач повністю позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи і просив суд розглянути справу за відсутності позивача/ Відповідачі в судове засідання вдруге не зявилися, причин неявки суду не повідомили, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи. Перевіривши письмову заяву представника позивача і дослідивши надані суду докази суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Жилкомунсервіспослуга» Покотипівської селищної ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають і зареєстровані за адресою [INFO]. Відповідно до відомості нарахувань та оплати за теплову енергію абонента особовий рахунок відкрито на відповідачів і заборгованість за послуги з теплопостачання становить 1420,22 гривні. На підставі ст. 61 ЖК України та ст. 903 ЦК України відповідачі зобовязані сплачувати комунальні послуги, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України державне мито у розмірі 51 гривні суд стягує з відповідачів на користь держави, а також суд стягує з відповідачів на користь УДК у Харківському районі 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.03.2009 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини на період її навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано в 2009 році. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька мешкає з позивачкою та навчається в Криворізькому педуніверситеті з 01 вересня 2009 року, в зв`язку з чим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1А частини з усіх видів заробітку до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримує свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов про стягнення аліментів на утримання дитини на період її навчання визнав у повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву. Третя особа [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, та просила розглядати справу за її відсутності, про що надала суду відповідну заяву. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивачку, проаналізував матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбних відносин мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Криворізькому педагогічному університеті з 01 вересня 2009 року (а.с. 4). Відповідно до ст.. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей, які продовжують навчання. Тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2013 року, з усіх видів заробітку( доходів). Відповідно до СТ..367 ч.І п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах платежів за один місяць. Суд також стягує з відповідача [PERSON] державне мито на користь держави в сумі - 51 грн. та витрати пов`язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в розмірі - 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, стверджуючи, що 12 травня 2006 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно до умов якого вона передала [PERSON] 7575 грн., який він зобов`язався в строк до 30 серпня 2006 року повернути, що підтверджується розпискою відповідача про отримання грошей. До сьогоднішнього дня відповідач не повернув їй грошові кошти, окрім того ухиляється від виконання зазначеного договору. Просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала вимоги своєї довірительниці та пояснила, що станом на травень місяць 2009 року сума боргу за зазначеним договором складає 7557 грн., час прострочки платежу 36 місяців, 3 %\~річних складає 818 грн. 10 коп.(7575\~грн.\~х 3%\~х 3б міс. /100 = 818 грн. 10 коп.) з урахуванням індексу інфляції сума боргу з 30 серпня 2006 року по травень 2009 року складає: 7575 грн. х 165.39 /100 = 12528 грн. 29 коп. Просила суд стягнути з відповідача за договором позики суму боргу 7575 грн., З % річних - 818 грн., 4953 грн. сума індексу інфляції, витрати по сплаті державного мита - 133 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 250 грн., та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката 1000 грн., а всього стягнути з відповідача 14729 грн. Відповідач до суду вдруге не з`явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, тому суд на підставі ст. 225 ЦПК України, розглядає справу заочно. . Вислухавши позивачку, її представника, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 12 травня 2006 року відповідач отримав від позивачки в борг грошові кошти в сумі 7575 грн., що підтверджується розпискою відповідача про отримання грошей, який зобов`язався в строк до 30 серпня 2006 року повернути зазначену суму боргу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того відповідач повинен відшкодувати позивачці витрати пов`язані із сплатою держмита в сумі 133 грн., витрати пов`язані з оплатою інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи в сумі 250 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

В заявленому позові позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по вул. Чорновола, 4 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області. В позові посилається на те, що в с Тишківці по вул. Чорновола, 4 Городенківського району Івано-Франківської області постійно проживав батько позивача - [PERSON], який 27.10.1989 року помер. Заповітного розпорядження він не залишив. Після його смерті позивач звернувся в Городенківську нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність свідоцтва на право власності у померлого батька, а на померлих таке не видають. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, про що подав заяву, одночасно зазначив, що б справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що в с. Тишківці по вул. Чорновола, 4 Городенківського району Івано-Франківської області. - постійно проживав [PERSON], який 27.10.1989 року помер про що свідчить його свідоцтво про смерть від 27.10.1989 р серії ІІ-ІІМ №270125. В даному господарстві він проживав один і був останнім членом двору. Після його смерті, позивач вступив у володіння, користування і розпорядженням спадковим майном. Відповідно до ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітного розпорядження померлий [PERSON] не залишив. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до першої черги спадкоємців відноситься позивач [PERSON] Інших осіб, які б претендували на спадкове майно не встановлено, а тому позивач є єдиним спадкоємцем цього майна. Згідно ст. 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння користування і розпорядження майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач фактично володіє та користується майном, став його власником, однак не може оформити право власності, через відсутність свідоцтва про право на власність у померлого. При вище наведених обставинах, суд вважає, що позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення. На підставі ст. 317. 121 7. 1220-1223. 1258. 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту . В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та пояснили, що їхні земельні ділянки знаходяться коло присілку Бабії та на протягом останніх коків вони користувалися під'їзною дорогою до даних земельних ділянок, однак на даний час даною дорогою користуватися не можуть оскільки власник земельної ділянки по якій проходила дорога загородила її та не дає проїхати. Відповідач проти задоволення позову заперечила та пояснила, що певний час тому переїхала проживати в с. Лавриків присілок Бабії та приватизувала земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, через дану ділянку деколи проїжджали гужовим транспортом місцеві жителі, однак внаслідок таких дій земельна ділянка зазнавала шкоди і тому вона загородила її, до земельних ділянок позивачів є інші підїздні дороги і тому немає жодної потреби проїжджати по її земельній ділянці. Представник Лавриківської сільської ради позов підтримав та пояснив, що дійсно земельна ділянка по якій проходить дорога, приватизована, однак вказав, що в генеральному плані села даної дороги немає. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягає з наступних підстав. З державного акту на право приватної власності серія ЛВ 0115386 виданого Лавриківською сілською радою 01.08.2006 року вбачається , що за гр. [PERSON] приватизована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,7411 га. З викопіювання з проекту роздержавлення вбачається де знаходиться земельна ділянка та проходить спірна дорога. З схеми розташування земельних ділянок вбачається, що до земельних ділянок позивачів підходять інші підїздні шляхи, даний факт також не оспороюється сторонами в судовому засіданні. Згідно зі ст.100 Земельного кодексу України - власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Крім цього, у відповідності до ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, закон вимагає від позивачів надання суду доказів, щодо неможливості іншого проїзду без обтяження сервітутом іншої земельної ділянки. Зазначені обставини позивачами не доведено, чим не виконано вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Не було доведено позивачами також те, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Крім того, позивачі також не надали доказів суду того, що вони зверталися до нового власника земельної ділянки, з проханням обговорити умови встановлення сервітуту.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Враховуючи складність справи, а також значний обсяг описової та мотивувальної частини рішеннч. виготовлення яких вимагає тривалого часу,"суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частини рішення, відклавши складання повного рішення суду на строк до п'яти днів згідно вимог ч.З ст. 209 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 31 жовтня 2009 року по 21 лютого 2010 року у сумі 7700,95 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача з 07.02.2006 року, а 30.10.2009 року був звільнений з роботи у звязку зі змінами у штатному розкладі за п.1 ст.40 КЗпП України. З ним несвоєчасно провели повний розрахунок на момент звільнення, тому просить стягнути середню заробітну плату за час затримки повного розрахунку з 30.10.2009 року по 21.02.2010 року на момент працевлаштування на новому місці роботи. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши що підлягає стягненню середня заробітна за прострочку повного розрахунку за 53 дні (повний розрахунок 22.12.2009 року). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач 07.02.2006 року був прийнятий на роботу до відповідача в якості оператора заправочної станції четвертого розряду, а згодом був переведений на посаду начальника ремонтно-механічної майстерні. Наказом № 154-к від 26.10.2009 року був звільнений з посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до відомості на виплату грошей № 160 повний розрахунок з позивачем був проведений 22.12.2009 року, тобто затримка повного розрахунку складає 53 дні. Середньоденний заробіток позивача складає 72,83 грн. (1850 грн. : 25,4 дн.), а сума яка підлягає стягненню складає 3860,24 грн. (72,83 грн. х 5 дн.). Доводи позивача про стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку по день його працевлаштування 21.02.2010 р., суд до уваги не приймає, оскільки вони не відповідають вимогам ч.1 ст.117 КЗпП України. Встановлені судом факти та обставини відповідають поясненням сторін, зібраними по справі письмовими доказами та чинному законодавству.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрованого виконкомом Горбівської сільської ради 09 липня 2005 року, актовий запис № 09, посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачкою не склалось. Від шлюбу мають одну неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Відносини між сторонами почали псуватись на початку 2007 року. Так як у них з відповідачкою різні погляди на життя та сім'ю. Оскільки їхній шлюб існує формально, то просить суд цього розірвати, так як жодна з сторін не бажає його зберегти. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, та суду пояснив, що з відповідачкою проживають окремо з 2007 року, неодноразово спробували примиритись, але спільне життя їм не вдається. Їх шлюб вважає формальним, тому вважає,що його розірвання буде відповідати інтересам обох сторін. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши сторін та ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 липня 2005 року у Горбівській сільській раді, актовий запис № 09. Від шлюбу мають одну неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Батько бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Шлюб між сторонами не може існувати через несумісність характерів, відсутності взаєморозуміння, та різні погляди на життя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що підстави, які спонукали позивача наполягати на розірвання шлюбу є обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона прожила у зареєстрованому шлюбі до 25.01.2010 року. Від спільного проживання у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сторони проживають порізно та відповідач не надає їй жодної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач працює по найму та не реєструє свої доходи, то просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим для суду причинам, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. При таких обставинах суд згідно ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони прожили у зареєстрованому шлюбі по 25.01.2010 року. Рішенням Герцаївського районного суду від 25 січня 2010 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. З ксерокопії акта обстеження матеріально-побутових умов житла [PERSON] вбачається, що вона з донькою прописані та проживають в господарстві її батьків в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області. Відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. З ксерокопії свідоцтва про народження [PERSON], вбачається, що її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статі 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

[PERSON]заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] ,[INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача з тих підстав, що добровільно він дитину не утримує на протязі останніх 6 місяців .Відповідач працює, а тому має змогу надавати щомісячну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечив частково. Ствердив,що він згоден платити аліменти на дитину в розмірі 2 00 грн., має ще одну неповнолітню дитину, на яку за рішенням суду сплачує аліменти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені ними докази прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , 7.07.2008 народження ( а.с.5) ,сторони по справі перебувають в шлюбі ( а.с.2,3), дочка сторін проживає з позивачкою, що стверджено довідкою з місця проживання ( а.с.4 ). На підставі ст..ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобов"язаний утримувати свою дитину . Отже, вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини заявлені підставно. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини ,відповідача , матеріальні можливості позивачки щодо надання повноцінного утримання .Позивачка працює, її середньомісячний дохід становить 164 8,6 грн., дитина проживає з нею (а.с.4,5). Відповідачем частково спростовано вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в заявленому нею розмірі та підтверджено доводи щодо можливості надавати утримання дитини в меншому розмірі.Так, відповідачем представлено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів сумі 168 грн. щомісячно ( а.с.11), довідку про його доходи , які в середньому становлять 1720 грн. на місяць ( а. с.10).Відповідач є батьком [PERSON], [INFO],яка є неповнолітньою і на її утримання відповідач сплачує аліменти , як це встановлено оглядом цивільної справи №482/07. Наявність неповнолітнього утриманця дає суду підстави зменшити заявлений позивачкою розмір аліментів. Суд також враховує, що обов"язки батьків щодо участі в вихованні і утриманні дітей є рівними. Суд на підставі наявних в справі доказів знаходить можливим задоволити вимоги позивача про стягнення аліментів частково в розмірі 1/5 частини заробітку відповідача з врахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України щодо мінімального розміру аліментів. Судові витрати по справі, як це встановлено ст..79,81,88 ЦПК України стягуються в дохід бюджету з відповідача.

Outcome: approved