Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. У квітні 2007 року сторони припинили між собою шлюбні відносини та до цього між собою не спілкуються. З цього часу відповідач не проявляє ніякого інтересу до дітей, їх виховання, не надає ніякої матеріальної допомоги. На даний час старший син навчається на платній формі навчання. Самотужки оплатити своє навчання він не в змозі, крім того, потребує додаткових витрат на проїзд, придбання підручників. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити належне матеріальне забезпечення синів, у звязку з чим змушена була звернутися до суду з позовом, оскільки вважає, що відповідач, працює, отримує заробітну плату, а тому може надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги уточнила, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, доповнивши, що син [PERSON] є неповнолітнім, потребує у звязку цим належного утримання, а старший син навчається, не працює, а отже змоги самостійно оплачувати навчання не має та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі в розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття та на користь повнолітнього сина [PERSON] аліменти на період його навчання в розмірі 150 грн. щомісячно, Також зазначила, що за період, коли відповідач з ними не проживав вона самостійно утримувала синів, а тому просила стягнути з відповідача також Ѕ частину його заробітної плати на її користь. Відповідач позов визнав частково та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, зі стягненням аліментів на повнолітнього сина на час його навчання не погодився мотивуючи тим, що останній працює та може самостійно оплачувати своє навчання. Також не згодний з вимогою позивачки про стягнення аліментів на її користь за період часу, коли вони проживали окремо. Суд, вислухавши посянення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позово підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття. Суд прийшов до висновку, що підлягає задоволенню і вимога позивачки про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON], 1989 року народження є студентом Тернопільського національного економічного університету, форма навчання є заочною та платною. Суд вважає, що у звязку з цим він потребує належної метіральної підтримки, яку позивачка не в змозі надавати самостійно. Посилання відповідача на те, що син [PERSON] працює, а отже може самостійно забезпечити оплату свого навчання, ніякими доказами з його боку не підтвердженні. Також суд не вважає, що він не бажає працювати, чи якимось чином уникає цього, оскільки на даний час ще не має відповідної освіти, яка є підставою для прийняття його на роботу. Суд задовільняючи вимогу про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина, враховує той факт, що відповідач в змозі надавати таку допомогу: він працює інженером - конструктором на ВАТ «Вінницький завод тракторних агрегатів», отримує заробіну плату та вважає за можливе стягнути їх в розмірі 150 грн. щомісячно до закінчення сином навчання. На думку суду не підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення на її користь Ѕ частини заробітку відповідача на час їх окремого проживання, оскільки вона необгрунтована, а тому в цій частині суд в позові відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 51 грн. судового збору, оскільки позивачка від його сплати звільнена. Згідно ст. 367 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допустити до негайного виконання,- На підставі викладеного та

Outcome: approved