Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

20 січня 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про набуття права власності в порядку успадкування. В поданій заяві позивач зазначила, що 17 березня 2009 року померла гр. [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ №203390, видане 17 березня 2009 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, яка мешкала в смт Костянтинівка по вул. Богдана Хмельницького. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка в установлений законом час не була прийнята, та складається із земельної ділянки, розташованої на території Костянтинівської селищної ради. Дана земельна ділянка площею 5,53 га належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією 03 січня 2003 року на підставі розпорядження №148 від 10 грудня 2002 року. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, тому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) площею 5,53 га, згідно державного акту серії ІІI-ХР №048757, розташованої на території Костянтинівської селищної ради. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну вимогу та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Костянтинівської селищної ради в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву про слухання справи в їх відсутність, оскільки проти позову не заперечують. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 17 березня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №203390, виданого 17 березня 2009 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті в установлений законом час не була прийнята спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Костянтинівської селищної ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією 03 січня 2003 року на підставі розпорядження №148 від 10 грудня 2002 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі заповіту, посвідченого 26 квітня 2002 року Костянтинівською селищною радою та зареєстрованого у реєстрі за №122, спадкоємцем вказаного в заповіті майна гр. [PERSON] є позивачка - гр. [PERSON]. Згідно з правилами статті 1220 та статті 249 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved