Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача, третя особа сектор захисту прав споживачів виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої в наслідок неякісного ремонту, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2008 року він з метою ремонту генератора свого автомобіля звернувся на СТО фізичної особи підприємця відповідача [PERSON], яка розташована по вул.. Ломоносова, 147-А. Приїхавши на СТО, позивач передав генератор працівнику СТО [PERSON] для його подальшого ремонту. Після того, коли він забирав генератор, то побачив, що з генератора виходить рамного більш проводів ніж було. На його запитання, електрик [PERSON] відповів, що генератор працює і в підтвердження своїх слів сам поставив його на автомобіль. Після того як позивач уїхав зі СТО його автомобіль через деякий час зупинився і не міг далі їхати. Наступного дня позивач зателефонував [PERSON] і пояснив, що автомобіль не працює, на що [PERSON] відповів, що генератор в нормі, а чому автомобіль не працює він не знає. Після цього позивач вимушений був звертатись на СТО „Вінер Форд Запоріжжя для діагностики двигуна та генератора. Після його звернення до СТО „Вінер Форд Запоріжжя було встановлено, що генератор було перероблено, видалений блок інтелектуального керування, що привело до завданої позивачу матеріальної шкоди в розмірі 6585 грн. 59 коп., моральної шкоди в розмірі 4000 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 1250 грн.. На його прохання відшкодувати збитки відповідач відмовився це зробити, тому він вимушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи сектор захисту прав споживачів виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог позивача у звязку з тим, що відповідачем були порушені вимоги Закону України „ Про захист прав споживачів, та п.п.7, 8 Наказу Міністерства транспорту України від 11.11.2002 року № 792 „Про затвердження Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів. Відповідач по справі та його представник позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі і суду пояснили, що дійсно відповідач є фізична особа підприємець який надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобілів. На його СТО 16.10.2008 року звертався позивач для дачі консультації з приводу генератора його автомобіля, про цей випадок йому стало відомо від його робітника [PERSON]. Після чого [PERSON] йому розповів, що він на прохання позивача перевірив генератор його автомобіля на стенді. Потім він провів заміну блоку інтелектуального керування на реле регулятор, попередивши водія, що це реле не є фірмовим, тому з ним можливо тільки доїхати до стоянки, або до фірмової СТО. Через деякий час позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати збитків завданих неякісним ремонтом. При цьому позивач надав відповідачу чек від 16.10.2008 року, за нібито сплачені ним кошти за ремонт генератора. Як зясував відповідач, цей чек був виданий пізніше ніж позивач звертався до СТО, на його прохання дівчиною, яка продає на території СТО напої. Крім того, позивач не надав переконливих доказів, що на СТО був проведений саме ремонт генератора, а не його перевірка на стенді. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він працює на СТО яка належить відповідачу у якості авто електрика. 16.10.2008 року до нього коли він був на робочому місці, підійшов позивач і попросив подивитись на генератор з його автомобіля. Коли він провів діагностику генератора, то позивач попросив його щось зробити, щоб генератор працював. [PERSON] запропонував замінити реле генератора, позивач погодився і він замінив реле генератора на інше. Після чого позивач уїхав і потім приїхав на своєму автомобілі і [PERSON] поставив на автомобіль генератор. Реле було інше, і [PERSON] його установив на автомобіль за проханням позивача. Після установки він сказав позивачу, що необхідно знімати клему з акумулятора. Разом з позивачем були присутні ще дві особи. Ніякі документи не оформлювались, тому, що на СТО нікого не було. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона на протязі трьох років продає на території СТО по вул.. Ломоносова 147-А каву, чай та різні напої з дозволу фізичної - особа підприємця [PERSON]. 23 березня 2008 року вона на прохання клієнта виписала чек іншою датою, тому що пожаліла його, про наслідки вона не думала. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] він знає приблизно з 2005 року, коли почав звертатись до нього як до спеціаліста. 16.10.2008 року, він був у [PERSON] по своїх справах, коли до нього зайшли трое чоловіків і принесли генератор на діагностику. Після діагностики [PERSON] сказав, що вийшла з ладу інтегральна схема., що було далі він не бачив. Він лише бачив, як [PERSON] підключав якусь схему до генератора. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] він знає, так як був його клієнтом, він звертався до нього по обслуговуванню власного автомобіля. 16.10.2008 року [PERSON] зателефонував йому, що у нього вийшов із строю генератор, на що [PERSON] запропонував йому звернутися на СТО, яка знаходиться за адресою м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 147а.. [PERSON] звернувся до авто електрика [PERSON] який працює на даній СТО для діагностики генератора. А також [PERSON] попросив у [PERSON] зайняти йому гроші у сумі 50-60 грн., тому що йому можливо буде не достатньо для оплати за проведену роботу. [PERSON] приїхав на СТО, та зайняв [PERSON] гроші. Оплачував лі [PERSON] за проведену роботу , він не бачив. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він також клієнтом СТО яка знаходиться за адресою м. Мелітополь, вул.. Ломоносова, 147а, не одноразово звертався до авто електрика [PERSON] 16.10.2008 року [PERSON] зателефонував йому, що вийшов із строю генератор і треба відтягнути до станції, на що він погодився. Притягнувши автомобіль до СТО, [PERSON] звернувся до [PERSON] який зняв з автомобілю генератор для його діагностики. Провівши діагностику, та зробивши ремонт [PERSON] встановив генератор на автомобіль, це було близько 16-00 години. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчив матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок неякісного ремонту. Факт проведення ремонту та факт оплати ремонту 16.10.2008 року на Станції технічного обслуговування фізичної особи-підприємця [PERSON]І./м. Мелітополь вул.. Ломоносова, 147-А/, підтверджується товарним чеком № 193 від 16.102008 року.(а.с. ) У відповідності до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовую шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обовязків. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та Фізична особа підприємець [PERSON]І, знаходяться у трудових відносинах, що посвідчується трудовим договором від 04.01.2008 року, цей факт підтверджується відповіддю Мелітопольського міського центра зайнятості від 21.07.2009 року за № 1826/ 10.(а.с. ) Тобто укладаючи вказаний трудовий договір , фізична особа-підприємець [PERSON] тим самим доручив [PERSON] виконувати роботу слюсаря по ремонту автомобілів відповідними трудовими обовязками слюсаря (авто електрика). Як стверджував в своїх поясненнях сам [PERSON], так і [PERSON], до кола трудових обовязків [PERSON], як авто електрика, входять ремонт і установка генераторів автомобілів, в тому числі автомобілів марки FORD Mondeo, що підтверджується додатком до сертифіката відповідності / свідоцтва про визнання № 654118 серії ГЕ зареєстрованого в реєстрі UA9.032.02200-09 13 липня 2009 року. В даному випадку, [PERSON] не звертався до [PERSON] у частому порядку, ці факти підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], він звернувся на СТО по вул.. Ломоносова, 147-А у м. Мелітополі, тобто в установу, яка надає певні послуги з обслуговування автомобілів, де працював авто електрик [PERSON], який і надав послуги з діагностики, ремонту і установки генератора в межах власних трудових обовязків. У відповідності до преамбули Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонт автомобільних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 11.11.2002 року № 792, ремонт-це комплекс операцій щодо виробів чи їхніх складових. Зі слів [PERSON] він здійснив діагностику роботи генератора, підключив до генератора нештатне реле-регулятор і замінив «материнський» блок інтелектуального управління генератора на інший, після чого установив генератор в автомобіль [PERSON] Як стверджує [PERSON], після його робіт генератор нормально працював, тобто була відновлена справність в роботі генератора за рахунок заміни деталей. Таким чином, враховуючи положення Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонт автомобільних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 11.11.2002 року № 792 [PERSON] був проведений саме ремонт генератора автомобіля [PERSON] Проїхавши декілька кілометрів після ремонту на СТО [PERSON], автомобіль [PERSON] зупинився і не міг зрушити з місця. На прохання [PERSON] усунути несправність [PERSON] жодним чином не відреагував. Тому [PERSON] мусив звертатися за допомогою до Спільного підприємства «Вінер Форд Запоріжжя», де 20.10.2008 року була проведена діагностика генератора автомобіля , за результатами якої було встановлено, що генератор перероблений, видалений блок інтелектуального управління, подальша експлуатація генератора на даному автомобілі недопустима, може призвести до виходу з ладу модуля управління двигуном, замовлення на обслуговування № ВС-№Н00583 від 20.10.2008 року. Крім того, суду позивачем, в підтвердження своїх вимог, був наданий товарний чек № 193 від 16 жовтня 2008 року, в якому вказано, що ПП Чернявський зробив ремонт та установку генератора і заявником була проведена оплата в розмірі 95 грн.. Відповідно з п.6 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцією, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 вищевказаного закону споживачі мають право на відшкодування шкоди(збитків), завданих дефективною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової шкоди), заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Відповідно ч.1, 2 ст.16 Закон України «Про захист прав споживачів», шкода завдано життю, здоров'ю або майну споживача дефективною продукцією або продукцією неналежної якості, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо законом не передбачено більш високої міри відповідальності. Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за кожним потерпілим споживачем незалежно від того, чи перебував він у договірних відносинах з виконавцем. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними діями правам фізичних осіб відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної або юридичної особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у звязку з порушенням прав, наданих споживачам. Також згідно п. 23 вказаної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, який споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виробника, виконавця або через їх бездіяльність. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial