Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідач в порушення умов договору добровільного страхування автотранспортних засобів № 06/81003/10406/08 від 25.07.2008 року неправомірно та навмисно здійснює затягування часу, пов'язаного з виконанням свого обов'язку щодо найскорішого врегулювання питання страхового відшкодування, потрібного на відновлення застрахованого транспортного засобу марки «Mitsubishi» н/з [NUMBER], що належить останній на праві власності. Зазначає, що дана відмова порушує її права та майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, як споживача страхових послуг, що й змусило її звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак будь-яких заперечень щодо позову не надіслав, та не надіслав повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки позивачки, яка не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 25.07.2008 року було укладено договір добровільного страхування автотранспортних засобів 06/81003/10406/08. Застрахованим за даним договором є транспортний засіб марки «Mitsubishi» н/з [NUMBER], що належить позивачці на праві приватної власності. На підставі вищевказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати страхувальнику (при наявності вигодонабувача - кредитора повинна бути письмова згода останнього) чи вигодонабувачу в межах страхової суми, прямі збитки, що виникли протягом строку дії Договору страхування в разі пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого ТЗ в цілому, або окремих його деталей та частин внаслідок дорожньо- транспортної пригоди (ДТП), інших випадкових подій та протиправних дій третіх осіб. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Змістом ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2009 року стався випадок, який відповідно до зазначених у договорі страхових ризиків має кваліфікуватися як страховий випадок, а саме пошкодження транспортного засобу в наслідок ДТП. Розмір збитків, завданих даною подією позивачці, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 132 від 22.07.2009 року, наданого ТОВ «Незалежна експортна компанія», склав 47 931 гривню 97 копійок. Однак, відповідно до Акту виконаних робіт № 54 від 25.07.2009 року, що складений СПД [PERSON], реальна вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу марки «Mitsubishi» н/з [NUMBER] склала 40 435 гривень. Встановлено, що позивачка, маючи на меті в межах строків передбачених договором страхування виконати свої обов'язки, які регламентовані розділом 9 договору, неодноразово зверталась до відповідача, однак безрезультатно. За змістом наданих суду пояснень вбачається, що на жодне з почтових повідомлень відповідей позивачці не надходило, а ряд особистих звернень виявився неможливим у зв'язку з зачиненими дверима в офісі за місцем реєстрації відповідача. Відповідно до п. 8.1.2 Загальних умов договору, відповідач зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання події, що мас ознаки страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування Страхувальнику. Згідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п.п. 12.19.1 Загальних умов страхування, Страховик протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з дати отримання всіх належним чином оформлених документів, необхідних для визнання випадку страховим та визначення розміру збитку, а також документів, отриманих Страховиком в процесі розслідування, приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування і складає страховий акт, який є формою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті. Виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше одного робочого дня від дати складання страхового акта (п.п. 12.19.2 Договору). Тобто, на противагу добросовісним діям позивачки, відповідач взяті на себе зобов'язання по договору належним чином не виконує, допустивши порушення норм закону та умов договору, в тому числі вищезазначених. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачкою по страховій виплаті складає 40 826 гривень 40 копійок, з яких 40 435 гривень вартість відновлювального ремонту (а.с. 43-44), 391 гривня 40 копійок - вартість проведеної незалежної оцінки, що відшкодовуються на підстави п. 11.2 договору. Так, оскільки викладені вище обставини справи, що підкріплені належними доказами, повністю підтверджують неправомірність дій відповідача по відношенню до позивача, як споживача його послуг, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 181 гривня, а саме: судовий збір в сумі 51 гривня, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень. Також, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживача», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів ..., страхування. Згідно до п. 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», п. З ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача», від сплати державного мита звільняються громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тобто, виходячи з ціни даного позову, з відповідача на користь держави необхідно стягнути недоплачену різницю державного мита, що складає 357 гривень 26 копійок. З урахуванням вищевикладеного, ст.ст. 509, 610, 611, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 8, 20, 25 Закону України «Про страхування», та

Outcome: approved