Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-16 00:00:00

В листопаді 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначаючи, що у вересні 2008 року він дізнався про те, що після смерті його дружини [PERSON] ., яка померла [INFO] в с.Марківка Теплицького району, відповідач [PERSON] успадкував Ѕ частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] у, про що 22 лютого 1994 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого було зареєстровано право власності в Гайсинському МБТІ, хоча власником житлового будинку являється він на підставі свідоцтва №164, виданого 05 листопада 1993 року Степанівської сільською радою Теплицького району. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що він має намір подарувати увесь будинок своєму сину [PERSON] однак, з’ясувалось, що в лютому 1994 року державним нотаріусом було безпідставно видане відповідачеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - КП”Гайсинське МБТІ” – Юхимчук Г.А. не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] , оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок позивач отримав після смерті своєї дружини. Представник третьої особи - Теплицької державної нотаріальної контори – в судове засідання не з’явився, надійшла заява на адресу суду про розгляд справи у відсутність представника державної нотаріальної контори. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в с.Марківка Теплицького району Вінницької області померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] . з 21 листопада 1947 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] ., що підтверджується відповідним свідоцтвом. 22 лютого 1994 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори відповідачеві [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] успадкував Ѕ жилого будинку в с.Марківка Теплицького району та зареєстрував право власності на Ѕ будинку в Тульчинському бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1994 року. 05 листопада 1993 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво за №164 про право особистої власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , вказане свідоцтво було видане виконавчим комітетом Степанівської сільської ради. У відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, оглянувши в судовому засідання матеріали спадкової справи за №30 від 22 лютого 1994 року та інвентаризаційної справи на будинок по [ADDRESS] , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачеві [PERSON] видано на підставі заповіту, який [PERSON] . склала 08 грудня 1986 року в Степанівській сільській раді, та свідоцтва №164 про право особистої власності, виданого Степанівської сільською радою 05 листопада 1993 року, тобто після смерті [PERSON] .. Крім того, свідоцтво за №164 про право особистої власності на житловий будинок видано 05 листопада 1993 року на ім’я [PERSON] , тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане без наявних до того підстав. Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved