Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ 'Приватбанк' про визнання вимог по нарахуванню і сплаті боргу, умов договору щодо підвищення процентної ставки незаконними . У позові вказано, що 31.05.2007року вона уклала з ПАТ КБ 'Приватбанк' кредитну угоду №71-ЛМ на отримання коштів траншами в розмірі 720тис грн. на споживчі цілі з відсотковою ставкою 17% річних терміном до 15.05.2017 року. На виконання цієї угоди між позивачкою та відповідачем були укладені договори про видачу траншів №71/1-ЛМ від 31.05.2007р. , №71/2 ЛМ від 02.07.2007 року з відсотковою ставкою 17%. 13.01.2009 року банк повідомив позивачку про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за вищезазначеною кредитною угодою та договорами про видачу траншів з 01.02.2009 року до 30 %. 12.10.2009 року банк надіслав позивачці письмову вимогу про сплату суми коштів у завищених розмірах виходячи з підвищенням відсоткової ставки з чим позивачка не погоджується так як чинним законодавством заборонено підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку, всі обов'язки за кредитною угодою, договорами про видачу траншів нею виконувались своєчасно, відповідно до графіків погашення кредиту, згоди на підвищення відсоткової ставки вона не давала, вимоги п.2.3.1 кредитної угоди щодо повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки банком не були виконані. Позивачка прохає суд визнати незаконним збільшення ПАТ КБ 'Приватбанк' процентної ставки за користування кредитом отриманого за кредитною угодою №71-ЛМ від 31.05.2007 року, договорами про видачу траншів №71/1-ЛМ від 31.05.2007 року,№71/2 від 02.07.2007 року в розмірі 30 %, визнати недійсною умови зазначені у абз. 1, п/п.а, б, в п.2.3.3 кредитної угоди, визнати вимоги ПАТ КБ 'Приватбанк' по нарахуванню та сплаті заборгованості за кредитною угодою кредитною угодою №71-ЛМ від 31.05.2007 року незаконними та стягнути понесені судові витрати в розмірі 50 грн. за ІТЗ. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги уточнив, прохаючи суд визнати незаконним збільшення ПАТ КБ 'Приватбанк' відсоткової ставки за користування кредитом отриманого за кредитною угодою №71-ЛМ від 31.05.2007 року, договорами про видачу траншів №71/1-ЛМ від 31.05.2007 року,№71/2 від 02.07.2007 року в розмірі 30% визнати нікчемною умову вказаної у абз 1, п.2.3.1 кредитної угоди №71-ЛМ від 31.05.2007 року, визнати вимоги ПАТ КБ 'Приватбанк' по нарахуванню та сплаті заборгованості за кредитною угодою кредитною угодою №71-ЛМ від 31.05.2007 року незаконними та стягнути судові витрати, мотивуючи тим, що банк не мав права без згоди позивачки в односторонньому порядку підвищувати відсоткову ставку. Позивачка добросовісно виконує всі обов'язки кредитної угоди, заборгованості не має, повідомлення про підвищення відсоткової ставки не відповідає вимогам кредитної угоди, стягнення нарахованих сум, як боргу є незаконним. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, одночасно не заперечує проти їх задоволення так як порядок повідомлення позичальника про підвищення розміру відсоткової ставки не був дотриманий. На час підвищення відсоткової ставки діяла норма ст. 1056-1 ЦК України , підвищення відсоткової ставки було вимушеним . Дослідивши обставини , докази по справі, заслухавши учасників судового засідання суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Встановлено, що 31.05.2007року позивачка уклала з ПАТ КБ 'Приватбанк' кредитну угоду №71-ЛМ на отримання коштів траншами в розмірі 720тис грн. на споживчі цілі з відсотковою ставкою 17% річних терміном до 15.05.2017 року. На виконання цієї угоди між позивачкою та відповідачем були укладені договори про видачу траншів №71/1-ЛМ від 31.05.2007р. з відсотковою ставкою 17% та №71/2 ЛМ від 02.07.2007 року з відсотковою ставкою 17%. Разом з цими договорами позивачці видавалися графіки погашення кредиту. Кредитна угода та договори про видачу траншів є чинними. В судовому засіданні встановлено, що позивачка добросовісно виконувала всі взяті на себе зобов'язання за кредитною угодою, договорами про видачу траншів, заборгованості ніколи перед банком не мала, що підтвердив представник відповідача. 13.01.2009 року банк повідомив позивачку про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за вищезазначеною кредитною угодою та договорами про видачу траншів з 01.02.2009 року до 30 %. 12.10.2009 року банк надіслав позивачці письмову вимогу про сплату суми коштів у завищених розмірах виходячи з підвищенням відсоткової ставки з чим позивачка не погодилась. Дані повідомлення ніким не підписані. Згідно ст.1056-1 ЦК України вказано, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком , фінансовою установою в односторонньому порядку. Як вбачається з письмових повідомлень, банк підвищив відсоткову ставку встановлену договором з 17% до 30% на час дії цієї норми закону. Згідно ч.3 ст. 1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку, фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. У відповідності з абз. 1, п.2.3.1 кредитної угоди вказано. банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні. Виходячи з вимог ст. 1056-1 ЦК України цей абзац п.2.3.1.Угоди суд визнає нікчемним. Разом з тим суд взяв до уваги те що банк не дотримався вимог п.2.3.1 Кредитної угоди в частині порядку повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки , що було підтверджено представником банку у судовому засіданні. Виходячи з того, що банк підвищуючи відсоткову ставку визначеної у договорі без згоди позивачки , в односторонньому порядку, всупереч вимогам Закону нарахував заборгованість позичальнику , прохаючи її стягнути суд визнав ці дії банку незаконними. Ствердження представника банку, що підвищення відсоткової ставки без згоди позивачки пов'язано з погіршенням фінансового стану банку, не стабільності курсу долара суд оцінює критично виходячи з норми ст. 1056-1 ЦК України . Враховуючи вищенаведене суд визнає вимоги позивачки правомірними, які підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати позивачкою підлягають стягненню з відповідача частково так як сплачена сума за ІТЗ є завищеною .

Outcome: partial