Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідач о розірвання договору оренди нежитлового приміщення, зобовязання звільнити займане не житлове приміщення, стягнення матеріальних збитків в 129937 грн.50 коп., стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн., стягнення затрат, повязаних з розглядом справи, стверджуючи, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 05.11.2008 року він став власником торгівельного центру, розташованого по вул. Уварова № 32 в м. Балта Одеської області. Попередній власник цього центру 01.10.2007 року з СПД «Стащенко» в особі відповідачки [PERSON] договір оренди це вказаного нежитлового приміщення на три роки, тобто до 01.10.2010 року, про що він дізнався лише при реєстрації права власності, однак з умовами договору він не був згоден, тому поставив до відома відповідача про власника і запропонував звільнити приміщення центру, на що відповідач відповіла, продовжувала користуватися його власністю, тому він вважає, що « завдано матеріальної шкоди, так як він, являючись власником торгівельного центру, уклав інший договір оренди цього приміщення з другими особами, а надати тим особам приміщення в оренду не зміг, так як [PERSON] чинила перешкоди в цьому, не звільняла приміщення, тому він не міг отримувати щомісяця орендну плату в сумі 18562 грн.50 коп., що за весь період надає 129937 грн.50 коп., які він просить стягнути з відповідачки, а також гнути моральну шкоду в сумі 20 000 грн., оскільки він вважає, що втрачає авторитет серед підприємців, бізнесменів, які перестали йому довіряти, він дійсно переживає, душевно страждає, стало боліти серце. Крім того, він просить стягнути з відповідача всі затрати, які він поніс у звязку з оплатою судового мита, ІТЗ, послуг юриста, тощо. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала і визнала, що договір оренди нежитлового приміщення - торгівельного центру, розташованого по вул. Уварова № 32 в м. Балта Одеської області, був( укладений між нею та [PERSON] і про те, що відбулася зміна власника орендованого нею приміщення їй стало відомо лише з позовної заяви [PERSON], однак перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. В самому договорі не закріплена умова про те, що в разі відчуження наймодавцем речі, договір найму припиняється. Оскільки договір є обов»язковим для виконання сторін, тому може бути розірваним лише за згодою сторін, або на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний, однак [PERSON] не є стороною в цьому договорі. Підстав,передбачених договором для розірвання його, не має, оскільки всі його вимоги вона добросовісно виконувала. Безпідставними вона вважає також і вимоги позивача щодо стягнення матеріального збитку у вигляді упущеної вигоди і моральної шкоди, так як з її боку відсутнє будь-яке порушення зобовязання за договором оренди вищевказаного нежитлового приміщення. Заслухавши вимоги позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне вимоги позивача задовольнити частково у звязку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що нежитлове приміщення, розташоване по вул. Уварова № 32 в м. Балта Одеської області, належало на праві приватної власності [PERSON], який довіреністю уповноважив [PERSON] заключите договір оренди на це приміщення. У відповідності до договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2007 року, укладеного між генеральним директором [PERSON] і СПД «Стащенко» в особі [PERSON], остання отримала в оренду на строк до 01.10.2010 року приміщення торгівельного центру, розташованого по вул. Уварова № 32 в м. Балта Одеської області, за що повинна була оплачувати щомісяця орендну плату в сумі 2500 грн. , починаючи з 01.02.2008 року, оскільки виконала ремонтні роботи цього приміщення на суму 8600 грн. Однак, 05.11.2008 року власник вищевказаного нежитлового приміщення змінився, ним став, згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 05.11.2008 року [PERSON], який направив [PERSON] про це повідомлення з проханням заключит новий договір оренди приміщення з оплатою щомісяця по 24 грн. за 1 кв.м. Відповідач на ці умови не погодилася, вважаючи, що зміна власника не може її стосуватися, оскільки існує з попереднім власником договір оренди і продовжувала орендувати це приміщення, сплачуючи за оренду щомісяця по 2500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Суд констатує, що у відповідності до ч.2 ст.793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди, укладений на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, а згідно ст.794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди, укладений на строк не менше ніж на три року, підлягає державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним(ч.1 ст.220 ЦК України). Отже, ствердження відповідачки про те, що існує і повинен існувати саме договір оренди, укладений між нею і попереднім власником, є необгрунтованим' і не дає їй права продовжувати орендувати вищевказане приміщення, оскільки вказаний договір не був посвідчений нотаріально, не піддавався державній реєстрації, а відтак, є нікчемним, тому не може бути прийнятим судом. Що стосується вимог [PERSON] про недоотримання ним упущеної вигоди по договору оренди, укладеному між ним і [PERSON] 10.11.2008 року, то суд до цього відноситься критично, у звязку з тим, що цей договір укладений на три роки, тому також повинен бути нотаріально посвідченим, підлягає державній реєстрації, чого не було зроблено, тому суд вважає цей договір нікчемним, а відтак, немає підстав для стягнення 129937 грн., ніби то упущеної вигоди. Відносно вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 20 000 грн., то позивач не представив доказів того, що йому була завдана ця шкода на таку суму, тому ці вимоги також не підлягають задоволенню, а також і вимоги, відносно стягнення сплаченого [PERSON] держмита, а також витрат на юриста, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, яка сума, чи сплачувалася вона взагалі, позивачем за надані йому юридичні послуги. Відносно вимог [PERSON] про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між [PERSON] і [PERSON], то суд констатує, що [PERSON] до цього договору не має ніякого відношення, він не був стороною при його укладанні, сторони, які уклали цей договір, питання про розірвання цього договору не ставили, тому [PERSON] не має права на такі вимоги, тим більше, що цей договір у відповідності до ст.220 ЦК України є нікчемним у звязку з обставинами, вищевказаними судом. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача лише в частині повернення коштів на сплату ІТЗ і зобовязання СПД [PERSON] в особі [PERSON] звільнити займане нею приміщення торгівельного центру, оскільки вона не погодилася укладати з [PERSON] договір на тих умовах, які запропонував власник, на що він мав право у відповідності до ст.ст.316,319 ЦК України, тобто має право, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: partial