Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 21.02.2008 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду № 16 та у рамках цієї генеральної угоди кредитний договір № 4 .42 - 16/08 - СК. Позивач виконав умови договору і надав відповідачу грошові кошти у сумі 1100000 грн.,строком до 20.02.2013 року з процентами за користування кредитом у розмірі 18% річних, відповідач в свою чергу ухиляється від виконання договору і станом на 22.08.2008 року заборгованість за договором складає 1189201 грн. 26 коп. Для забезпечення виконання кредитного договору були укладені договори поруки №4.42-16/08-ДП1, №4.42-16/08-ДП2, №4.42-16/08-ДП3 згідно яких відповідно ТОВ «Цегельний завод «Стара Чорторія», гр. [PERSON], ТОВ «Будівельник» поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань відповідно за кредитним договором №4.42-16/08-СК від 21.02.2008р. та будь-якими додатковими угодами до нього. Відповідно до договорів поруки у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та відповідач відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Оскільки відповідачем [PERSON] порушені істотні умови кредитного договору, то позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за цим договором та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за дорученням уточнив розмір позовних вимог і просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором в розмірі 1 199 237 гривень 38 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1730 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно уклав кредитний договір з ВАТ ВТБ Банк, отримав кошти в сумі 1100000 грн., вклав дані кошти в розвиток діяльності ТОВ «Будівельник», як його директор, але в зв'язку з тим, діяльність підприємства зупинена, коштів на повернення кредиту немає, тому просить звернути стягнення на заставне майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на вимогу банку при укладенні [PERSON] договору кредиту були укладені договора поруки, разом з тим, також був укладений договір іпотеки нерухомого майна, тому він вважає що банк в першу чергу повинен звернути стянення за рахунок заставного майна, а не солідарного стягнення заборгованості з поручителів. Представник відповідача ТОВ «Цегельний завод Стара Чорторія» Туркін О.А. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що банк уклав договір застави нерухомого майна і повинен в першу чергу звернути стянення на нерухоме майно вартість якого перевищує суму заборогованості за кредитом, а не стягнувати заборгованість за кредитним договором з поручителів. Представник відповідача ТОВ «Будівельник» Літвінський О.А. в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 21.02.2008 року було укладено генеральну угоду № 16 та у рамках цієї генеральної угоди кредитний договір № 4 .42 - 16/08 - СК на суму 1100000 грн. з терміном сплати 20.02.2013 року з процентами за користування кредитом у розмірі 18% річних. Згідно п. 3.1. кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно погашати кредит та відсотки за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту та процетів. Так, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.11.208 року заборгованість за кредитним договором становить: 1199237 грн. 38 коп. Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушив. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Відповідно до умов договорів поруки №4.42-16/08-ДП1, №4.42-16/08-ДП2, №4.42-16/08-ДП3 відповідачі ТОВ «Цегельний завод «Стара Чорторія», гр. [PERSON], ТОВ «Будівельник» поручились перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 4.42-16/08-СК від 21.02.2008 року. Відповідно до даних Договорів поруки предбачено відповідальність поручителя у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором кредиту, також даним договором передбачено, що поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Відповідно до ст. 554 ЦКУ у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦКУ у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, з врахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1 199 237 грн. 38 коп. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: сплачене позивачем держмито в сумі 1700 грн. та 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 1730 грн. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобо'язання по кредитному договору та генеральної угоди від 21.02.2008 року зі строком виконання до 21.02.2018 року, позивач уклав з гр. [PERSON], який є майновим поручителем гр. [PERSON], іпотечний договір, відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором Іпотекодержателя, тобто за вибором позивача. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.( ст.11 ЦПК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором кредиту, підстав для зміни або розірвання договору суд не вбачає, так, як відповідачем не надано доказів про порушення позивачем істотних умов договору, відповідно до іпотечного договору Банк має право, а не обов'язок звернення стягнення на майно за іпотечним договором в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Тому, посилання відповідачів на те, що Банк в судовому порядку повинен перешочергово звернути стягнення за рахунок нерухомого майна згідно договору іпотеки не обгрунтовані і не підтвержені в судовому засіданні належними доказами.

Outcome: approved