Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

04.09.2009 року [PERSON] та [PERSON] , звернулися з позовними вимогами до [PERSON], до зацікавленої особи Ружинської селищної ради в ^ких посилаються на те, що 11 серпня 2009 року було винесено рішення Ружинського районного суду про встановлення факту прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON]. Під час розгляду справи уточнили свої позовні вимоги посилаючись на те, що вони були членами колгоспного двору, у власності якого перебував житловий будинок по вул. Партизанській, 62 в смт. Ружин, Ружинського району Житомирської області. Просили визнати право власності на майно бувшого колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування, по '/г частці кожному. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори 15.09.2003 року на ім'я батька [PERSON] на 2,87 га земельної частки /паю/, спадкова справа №510. Так як на день складання цього свідоцтва були живі діти, які проживали з батьками і були спадкоємцями першої черги. УКРАЇНА На підтвердження свого позову [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] пояснили, що з дня народження і по даний час [PERSON] проживає і зареєстрований за адресою: [INFO]. [PERSON] з дня народження до 15.04.1991 року проживала і була зареєстрована також за цією адресою разом в складі сім'ї колгоспника, та брали участь особистою працею та коштами у веденні підсобного господарства. На той час господарство відносилося до типу колгоспних дворів. При передачі земельно-шнурової книги у селищну раду при її огляді було встановлено, що [PERSON]? значиться в членах колгоспних дворів в тому ж списку, що і [PERSON] на якого лосилається відповідач. Тільки [PERSON] під № 302, а [PERSON] - під № 570. Всіх колгоспних дворів налічується 695. Після цього мається окремий підрозділ про землекористування робітників та службовців. За [PERSON] значиться земельна ділянка для обслуговування цього двору довічно в кількості 0,26 га. Для робітників та службовців видавалась земельна ділянка не більше 0,15 га. Позивачі вважають, що вони як члени бувшого колгоспного двору мають право на частку в майні цього двору, яка є рівна. Оскільки батьки померли, тому вони мають право по V* частці кожному, а також право на земельний пай, розміром 2,87 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Ружин, Ружинського району Житомирської області, що належало спадкодавцю особисто [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія ЖТ № 0260706 виданого Ружинською районною державною адміністрацією 14.10.1997 року та зареєстрованого 14.10.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 945. Тому з врахування вказаного просять визнати право власності на майно бувшого колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування до 15.04.1991 року. Та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державною нотаріальною конторою 15.09.2003 року на ім'я [PERSON] на всю земельну частку розміром 2,87 га, оскільки на день складання цього були ще діти - спадкоємці першої черги, яких позбавлено права спадкування за законом. Відповідач по справі [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, пояснивши: необхідно встановити чи є майно, а саме будинок по вул.. Партизанській, № 66 майном колгоспного двору, що даний факт в судовому порядку не встановлений. Посилається на те, що у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 12.04.1991 року зазначено, що будинок по вул.. Партизанській №62 в смт. Ружин, належить [PERSON] на праві особистої власності і жодним чином не зазначено, що це майно є майном колгоспного двору, і посилається на свідоцтво [PERSON] від 03.04.1968 року. Представник відповідача [PERSON] вважає, що довідку № 1587 від 12.06.2008 року видану виконкомом селищної ради, в якій зазначено, що будинок [PERSON] відноситься до типу колгоспних дворів, треба сприймати критично. І далі представник відповідача вважає, що із цієї довідки видно лише, що станом на 01.06.1973 року земельна ділянка відносилася до колгоспного двору. Посилається на те, що спадкування має відбуватися на загальних підставах, згідно вимог цивільного законодавства, яке діяло на той час. Вважає, що жодних доказів немає, що це був колгоспний двір. По відношенню порушення права дітей, яких позбавлено права на одержання частки земельної ділянки /паю/, то представник відповідача взагалі рахує, що йому не зрозуміло, яким чином порушені права дітей. Посилається на те, що [PERSON] вступив у спадщину, дочка [PERSON] відмовилася на користь батька від спадщини, а син [PERSON] взагалі не вступив у спадщину. [PERSON] при оформленні Свідоцтва про право на спадщину не заявив, що є ще спадкоємці по закону, діти, і що складено заповіт від імені [PERSON] від 09 грудня 2002 року на все майно, яке буде йому належати, написане на дочку, [PERSON], на земельний пай 2,87 га. Цей заповіт на той час ніким не відмінений і не скасований. [PERSON] приховав про цей факт. Таким чином порушенні вимоги закону ст.. 529 ЦК України (ред. 1963 р.). Представник відповідача вважає, що [PERSON] після смерті дружини проживав в аному будинку. Таким чином представник відповідача повністю не визнає позовні вимоги. Представник Ружинської селищної ради позов визнає і в судовому засіданні підтвердив й факт, що двір [PERSON] (нині покійної) відносився на той час до типу олгоспних дворів, і на 15 квітня 1991 року в цьому дворі проживали [PERSON], оболь [PERSON], [PERSON], вона ж, [PERSON] та [PERSON] авлович. Жили однією сім'єю. І на даний час [PERSON] проживає у цьому будинку по вул. артизанська, 62, смт. Ружин, Ружинського району Житомирської області. Під час розгляду справи судом було встановлено слідуюче: [PERSON] [PERSON] [PERSON] є рідними сестрою і братом. їхніми батьками були [PERSON] алина Петрівна та [PERSON], які перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] працювала в колгоспі ім.. Леніна, являлася членом колгоспу з ^962 року. [PERSON] систематично пив, часто не працював, в сім'ї вів себе недостойно, часто виникали сварки, і через це [PERSON] йшов із сім'ї до своїх родичів. [PERSON] в 1971 році почала будівництво жилого будинку в смт. Ружин по зул. Партизанській 62, і закінчила в 1974 році. Це підтверджено актом прийомки лдивідуального домоволодіння. їй було видано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 12 квітня -991 року, яке посвідчує, що цілий жилий будинок та з примикаючими до нього спорудами, які гозташовані в смт. Ружин по вул. Партизанській 62, дійсно належать [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ружинської селищної ради № 35 від 11.03.1991 року, згідно § 20 Інструкції МЖКГ У PCP від 31 січня 1966 року. На підставі цього :відоцтва в БТІ видано Свідоцтво про право власності. Про те, що цей двір відносився до типу колгоспних дворів стверджується довідкою № .587 від 12.06.2008 року, в якій зазначено, що згідно земельно-шнурової книги від 01.06.1973 року земельна ділянка 0,26 га, в смт. Ружин, по вул.. Партизанській, 62, яка рахується за покійною [PERSON] відноситься до типу колгоспних дворів. Довідкою СВК «Ружинський» № 425 від 27.10.2008 року, Пенсійною справою №274, з ЇКИХ вбачається, що [PERSON] була членом колгоспу з 1962 року, має колгоспну трудову книжку, що у неї двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Жилий будинок, який знаходиться за адресою в смт. Ружин, вул. Партизанська, 62, побудований до 15.04.1991 року і зареєстрований власником [PERSON]. До цього часу цей жилий будинок ніхто не переоформляв і ніхто не заявляв претензій після смерті [PERSON] Довідка із сільської ради від 08.12.2008 року за №2906 свідчить, що в жилому будинку [PERSON] на 15.04.1991 року проживали і були прописані: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - Кравчинська - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. Про те, що в цьому житловому будинку на 15.04.1991 року були зареєстровані і проживали вищевказані особи стверджується домовою книгою по вказаному будинку. Допитані в суді свідки: Вітрук, Рибак, Гоменюк, Махиня - підтвердили, що [PERSON] до 1991 року проживала разом з батьками однією сім'єю. Допомагала будувати хату. Батько [PERSON] не будував хати і не давав свої кошти, бо все пропивав. Ніде не працював, грошей не давав, бив дружину, [PERSON], перебив їй руку, тому його осудили на два роки і він знаходився у місцях позбавлення волі. Діти допомагали матері обробляти город, Володимир працював у колгоспі трактористом, [PERSON] допомагала матері обробляти цукрові "уряки в колгоспі. В 1991 році [PERSON] виїхала до Києва, але весь час підтримувала :в'язок з цим колгоспним двором. За свої кошти провела газ, купляла батареї, труби. На місяць по декілька разів приїздила додому, привозила продукти та допомагала по дому. До цього часу обробляє город і робить поточні ремонти будинку. Станом на 15.04.1991 року до майна вказаного колгоспного двору належав житловий будинок № 62 по вул.. Партизанській в смт. Ружин, Житомирської області. В 2003 році [PERSON] пішов жити до [PERSON]. Позивачі посилаються на те, що їм тільки в 2008 році під час слухання справи стало відомо, що є заведена спадкова справа, та є заповіт на [PERSON], і було видано свідоцтво на право на спадщину за законом на земельний пай, померлої матері на [PERSON] від 15.09.2003 року. Це тоді, коли батько, [PERSON], проживав біля [PERSON] Тому вони тільки тепер звернулися до суду про витребування своєї частки з майна колгоспного двору, яке збереглося після припинення існування колгоспного двору, це на жилий будинок за адресою: смт. Ружин по вул.. Партизанській, 62 Житомирської області. Державна нотаріальна контора 15.09.2003 року видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай після смерті [PERSON], у відповідності з яким [PERSON] успадкував весь земельний пай розміром 2,87 га. Проте, на день відкриття спадщини були ще двоє дітей, які вступили у володіння спадковим майном і прийняли його. Вони являються спадкоємцями першої черги, але батько не повідомив нотаріусу, що є ще діти, які також мають право на спадщину, і оформив весь земельний пай у свою користь, і порушив вимоги ст.. 529 ЦК України (редак. 1963 року). На той час (2003 р.) [PERSON] проживав у [PERSON], пропустивши строк подачі заяви до нотаріальної контори. Заява до нотаріальної контори була подана 08.09.2003 року, а [PERSON], його дружина, померла 25.06.2002 року (арк. с.5 спадкова справа № 510), через 1 рік 2 місяці. [PERSON] померла 25 червня 2002 року, згідно копії свідоцтва про смерть серія І-ТП № 182361, виданого 26.06.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області (спадкова справа №510). Після її смерті ніхто не узаконив цей житловий будинок, який належав [PERSON], і до цього часу рахується за покійною. У справі знаходиться Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 29 травня 2009 року, власник якого [PERSON], частка 1/1, на підставі рішення виконкому селищної ради від 21.03.1991 року. В цьому жилому будинку проживає і зареєстрований син, [PERSON], [PERSON] до цього часу не втрачає зв'язок із цим жилим будинком, так, як своїми коштами та працею підтримує його стан та обробляє город, не дивлячись, що проживає в м. Києві. Доглядала батьків до смерті і похоронила їх, підтримувала зв'язок з цим господарством. [PERSON] 15.09.2003 року оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай розміром 2,87 га повністю на себе, позбавивши права на спадщину дітей, в 1/3 частці кожному. 03 липня 2007 року [PERSON] помер, проживаючи у [PERSON]. Хоронили його діти та [PERSON]. [PERSON] повністю всі витрати на похорон взяла на себе. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До набрання чинності Закону України «Про власність» колгоспним двором визнавалось сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Позивачі в судовому засіданні довели, що вони являлись членами цього колгоспного двору. Свідоцтво про право власності на жилий будинок га господарські споруди, що розташовані за адресою смт. Ружин, вул.. Партизанська, 62, Житомирської області, рахуються за [PERSON]. Всі вони до 15.04.1991 року були членами цього колгоспного двору. Оскільки майно, яке нажите до 15.04.1991 року в колгоспному дворі і збереглося після припинення його існування, тому застосовуються правовідносини, які виникли до 15.04.1991 року. На це майно мають право ті члени двору, котрі не втратили права на частку його до цієї дати. Втратили право вважаються працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Суд вияснив і цю обставину. Було встановлено, що всі члени цього двору були зареєстровані в цьому колгоспному дворі, підтримували зв'язок з ним, обробляли город, робили поточний ремонт, провели газ, виконували всі інші роботи. Тому згідно закону всі 4-ро мають право на долю у цьому господарстві. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та доповнення до нього. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Кравчинська - [PERSON] в 1991 році вибула до м. Києва із цього двору, але в суді доведено, що вона не втратила права на свою частку, так як весь час до цього часу підтримує зв'язок з цим двором своєю працею та коштами. Цей факт визнано в суді. Свідки, які допитувалися, повністю підтвердили цей факт, а саме: обробляла город, проводила газ, ремонт цього будинку та доглядала своїх батьків і хоронила по християнських звичаях. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її видаленні при недовгочасному його перебуванні у складі двору, або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. В суді встановлено, що [PERSON] хоча і перебував у складі двору, але приймав незначну участь працею і коштами в цьому господарстві двору. Пив, ніде не працював і не допомагав будувати цей жилий будинок, тому після її смерті і не переоформляв на себе жилого будинку, так як добре знав, що ніякої участі в будівництві не приймав, а навпаки жив за рахунок [PERSON]. І нічим не доведено, що [PERSON] приймав участь у розширенні цього господарства між ним та його дружиною, [PERSON] існували неприязні стосунки, що підтверджено показами свідків, допитаних у суді. При вирішенні цього питання суд враховує, що [PERSON] після смерті дружини протягом 7 років не звертався до суду із позовом про виділ частки з майна бувшого колгоспного двору, при цьому знаючи, що його право на користування житловим будинком, який входив до майна бувшого колгоспного двору оспорювалося його дітьми, які не допускали його до користування цим будинком, тому він проживав у [PERSON] і ні де не зазначено, що він має право на частку цього будинку. Оскільки для визнання особи членом колгоспного двору, тобто суб'єктом права власності колгоспного двору необхідна наявність двох умов: а) входження особи в склад сім'ї колгоспника та б) участь вказаної особи особистою працею або засобами у веденні підсобного господарства, а сам собі факт проживання в колгоспному дворі не тягне для особи виникнення прав на майно колгоспного двору, тому суд рахує, [PERSON] хоча і був в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], був її чоловіком, але між ними були неприязні стосунки, і він проживав біля своїх родичів, і тому цілий жилий будинок належав [PERSON] повністю в її особистій власності. І ніхто до цього часу не звертався до суду про визнання права власності на частку колгоспного двору. \оЬ ю Тому після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] [PERSON] на жилий будинок не відкрилася, так як це майно колгоспного двору, яке набуте до ¦15.04.1991 року і знаходиться за адресою смт. Ружин, вул.. Партизанська, 62, Житомирської ^області. Позов до суду про визнання за [PERSON] права на майно бувшого колгоспного двору не подавався, тому і спору по цьому питанню немає. Право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 25.06.2002 року на земельний пай розміром 2,87 умовних кадастрових гектарів землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Леніна, Ружинського району Житомирської області, що належав спадкодавцю аа підставі сертифікату, серія ЖТ № 0260706, виданого Ружинською державною адміністрацією -4.10.1997 року, що цю спадщину [PERSON] успадкував повністю. Про те на :ень відкриття спадщини були ще двоє дітей, які також являються спадкоємцями першої черги. Зони мають право на спадщину в рівних частках разом з [PERSON] Тим самим було порушено вимоги ст.. 529 ЦК України (ред.. 1963р.), так як порушені права дітей: [PERSON] та [PERSON]. Про те, що вони прийняли спадщину після смерті матері підтверджено рішенням суду від 11 серпня 2009 року та згідно спадкової справи №510. Таким чином, право на спадщину по закону після смерті матері на земельний пай мають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 1/3 частці кожному. Враховуючи, що [PERSON] своєю заявою до нотаріальної контори відмовилася від спадщини на особисте майно [PERSON], земельний пай, на користь батька [PERSON], тому її частка переходить батькові. 1/3 частка спадщини, земельного паю, [PERSON], що становить 0,957 га переходить до [PERSON], а [PERSON] залишається 2/3 частки, що становить 1,914 га (0,957 + 0,957) земельного паю. Тому суд у цій частині задовольняє позовну вимогу позивачів. З вищенаведених підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved