Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 10.11.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Шлюб виявився невдалим майже з перших місяців життя. Між нею та відповідачем часто виникали сварки майже по всіх питаннях подружнього життя. З часом це призвело до втрати взаємного почуття поваги, любові та довіри. Виявилось, що вони мають різні погляди на життя. В жовтні 2009 року вони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Тому просила розірвати шлюб з останнім. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в попередньому судовому засідання позовні вимоги визнав та не заперечуючи обставини, на які позивачка посилається в позовній заяві, просив розірвати шлюб з останньою. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням зазначених положень закону, обставин по справі на які посилаються сторони та ви- знання позову відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу в попередньому судовому засіданні з ухваленням рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.11.2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №762 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначили в попередньому судовому засіданні сторони з жовтня 2009 року вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати шлюбні відносини та жити разом. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам останніх, а тому позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі17 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судовий збір при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача в сумі 8 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved