Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що між нею та Харківською філією ГРУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір на пенсійне обслуговування. В кітні 2006 року з вини відповідача її пенсія, яка надійшла з УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова була зарахована на її рахунок, та вона була вимушена неодноразово звертатися до відділення банку, головного управління банку з цього приводу. 10.06.2006року її пенсійний рахунок був заблокований, а грошові кошти-пенсія за червень 2006року затримані банком. Внаслідок довготривалого нервового стану, її здоровья погіршилося та 11.06.2006року вона була в стані коми доставлена до реанімаційного відділення 2-ї Харківської міської лікарні. В період проходження лікування вона звернулась до УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова з проханням про перерахування пенсії на поштову адресу, та до ЗАО КБ «ПриватБанк» зі скаргою на протиправні дії працівників банку, але відповідь від відповідача на її скаргу до цього часу не надійшла. Вказані події призвели до погіршення її стану здоров*я, та їй була надана 2 група інвалідності. Також вказала, що 12.06.2008року при внесенні сум на оплату кредиту, їй було відмовлено в прийнятті грошей з посиланням на те, що за іншим рахунком вона має заборгованість в сумі 8000гривень (з яких 5937-25грн. - кошти помилково зараховані на її рахунок, 2810-32грн. заборгованість за овердрафтом на картрахунку), та до того часу, поки вона не сплатить заборгованість, гроші в рахунок погашення кредиту прийматися не будуть. При цьому їй був наданий рахунок, на який вона повинна була перерахувати кошти. Після погроз та образ на її адресу з боку працівників банку, 17.09. та 18.09.2008року, вона вимушена була внести вимагаєму суму, після чого звернулась до суду з позовом.Тому просила суд стягнути на її користь 8747-57гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. В судовому засіданні позивач не підтримала вимоги щодо стягнення суми 5937-25грн.- помилково зарахованої на її рахунок суми, просила стягнути з відповідача неправомірно за її думкою стягнену сум заборгованості за овердрафтом та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав в повному обсязі посилаючись на його безпідставність, відсутність неправомірних дій співробітників банку, які діяли у відповідності з діючим законодавством. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2005року між сторонами у справі був укладений договір № 209741643, у відповідності до вимог якого відповідач відкрив рахунок та видав позивачу платіжн\\ карту для зарахування пенсії. Обслуговування картрахунку відбулося на відділенні №9 філії «Харківське головне регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк». Крім того між сторонами у справі укладений договір № SAMD 22000004916059, відповідно до якого на ім*я [PERSON] була видана кредитна карта. 28.04.2006року на картрахунок [PERSON] було зараховано помилково 5937-25гривень. В період з 29.04.2006року по 01.05.2006року [PERSON] зняла з картрахунку вказані гроші. Після чого її картка була заблокована та вона не змогла отримати пенсію, яка своєчасно була перерахована на картрахунок [PERSON], про що свідчить відповідь управління пенсійного фонду України у Джержинському районі міста Харкова від 12.05.2009року № 8463-02/26. Пенсія [PERSON] в родмфі 308-03грн. була утримана банком та 09.06.2006року перерахована на погашення овердрафта. З приводу блокування картрахунку та порушень з боку працівників Банку [PERSON] 03.07.2006рмж звернулась зі скаргою до ЗАТ КБ «ПриватБанк». В підвердження вказаного позивач надала суду копію цієї скарги та зворотнє повідомлення, з якого вбачається, що її скарга отримана відповідачем 07.07.ЗООброву. [PERSON] звернулась до УПФУ в Дзержинському районі міста Харкова та продовжувача з липни року отримувати пенсію на поштовому відділенні за місцем проживання. В цей час відповідач придбав статус Публічого акціонерного товариства, тому правовідносин встановлюються між ПАБ КБ «Приватбанк» та позивачем. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення вимог ст. 32.3.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів», належним чином не повідомив безвідклано позивача, как неналежного отримувача, про існування помилкового переказу, т.я. відповідач не надав суду доказів в підтвердження повідомлення [PERSON] про вказані обставини, та не надав доказів в підтвердження надання відповіді на ім*я [PERSON] на її скаргу від 03.07.2006року. Тому у відповідності з зазначеною нормою Закону, за якою передбачена можливість вимоги з ненажного отримувача тільки 10% від перераховаеної суми, з [PERSON] підлягає стягненню 2216-60грн.( помилково зарахована сума 5937- 25грн.- 10% складає 593-72грн., [PERSON] внесла 2810 гривень- 593-72грн.= 2216-60грн.) У відповідності до вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,-невідкладно, але не пізніш п*ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п*яти днів. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», взагалі не була надана відповідь на скаргу [PERSON] від 03.07.2006рокутобто вона не була проінформована про наявність помилково зарахованої суми на її рахунок. Вказаними неправомірними діями відповідача [PERSON] була спричинена моральна шкода, вона не могла користуватися особистими коштами, вимушена була використати значні кошти з вини відповідача. Все це призвело до необхідності прикладання додаткових зусиль для організації особистого життя, що призвело до моральних та фізичних страждань. Позивач є інвалідом 3 групи, та від струссу, викликаного неможливістю отримати пенсію 10.06.2006року, вона 11.06.2006року була госпіталізована. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що сумма 10000 гривень, яку просить стягнути позивач, не відповідає характеру та обсягу її страждань, тому суд визначає розмір моральної шкоди в 10000 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають також до стягнення судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду в сумі 30-00гривень.

Outcome: partial