Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

В листопаді 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким поновити її на роботі. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона з 09.12.2007 року протоколом загальних зборів учасників № 1 була призначена Генеральним директором ТОВ Промивково-розпарювальної станції „Тракт. 10.11.2008 року вона дізналася, що в Дніпропетровському офісі було здійснено несанкціоноване вилучення бухгалтерської та робочої документації новим директором [PERSON], а також його групою осіб без надання своїх повноважень. Призначення [PERSON] було оформлено протоколом № 6 загального збору учасників ТОВ ППС „Тракт від 09.09.2008 року. З зазначеним протоколом, а також з Наказом про звільнення її не ознайомили. Позивачка продовжувала виконувати свої обовязки. У звязку з цим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 09.04.2009 року до суду надійшли уточнення позовної заяви, в яких позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати наказ про її звільнення незаконним та скасувати його, поновити її на роботі та стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди в розмірі 5\~000 грн. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву де уточнила свої позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 75\~000 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5\~000 грн., також просила справу розглядати без її участі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка згідно Наказу № 1 від 10.12.2007 року була прийнята на посаду Генерального директора ТОВ Промивково-розпарювальної станції „Тракт за сумісництвом, відповідно до Протоколу Зборів Засновників № 1 від 09.12.2007 року з 10.12.2007 року, з оплатою згідно штатного розкладу. Наказом № 1/26 від 29.10.2008 року була звільнена з товариства у звязку з втратою довіри до неї зі сторони власників підприємства, згідно Протоколу Зборів Засновників № 6 від 09.09.2008 року. Як вбачається з Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2009 року загальні збори учасників ТОВ ППС „Тракт від 09.09.2008 року були визнані незаконними та недійсними рішення, прийнятих на цих зборах. Постановою Одеського Апеляційного господарського суду № 15/208-08-4861 від 05.05.2009 року зазначене Рішення було залишено без змін. Таким чином, суд приходить до висновку що звільнення позивачки є незаконними, а тому [PERSON] необхідно поновити на роботі на посаді Генерального директора ТОВ Промивково-розпарювальної станції „Тракт. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою повязана відповідна виплата. [PERSON] з абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка була звільнена без законної підстави 29.10.2008 року. Термін вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення судового рішення (час поновлення на роботі) складає 332 дні. Останніми повністю відпрацьованими днями позивачки є серпень та вересень місяці 2008 року. Оскільки відповідачем не надано відомостей стосовно нарахованої заробітної плати позивачки за вказані місяці, то суд для визначення середньомісячного заробітку бере до уваги штатний розклад, відповідно до якого заробітна плата Генерального директора підприємства складає 1\~000 доларів США. [PERSON] Офіційного курсу валют, встановленого НБУ - курс одного долару США на 25.03.2008 рік складав 5,05 грн. Тому заробітна плата позивачки складала 5\~050 грн. Таким чином, нарахована заробітна плата позивачки за два останні відпрацьовані місяці складає 5\~050 грн. + 5 050 грн. = 10 100 грн. [PERSON] Мінпраці від 18.09.2007 року „Про норму тривалості робочого часу на 2008 рік кількість робочих днів в серпні та вересні 2008 року становить 42 дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 10 100 грн. / 42 дні = 240 грн. 48 коп./день. Відповідно до [PERSON] праці та соціальної політики України з 29.10.2008 року по 24.02.2010 року кількість робочих днів становить 332. Тому необхідно: 240 грн. 48 коп. х 332 днів вимушеного прогулу = 79\~839 грн. 36 коп. середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Проте позивачка просить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі в сумі 75\~000 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі в сумі 75\~000 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральнихстраждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що у звязку з незаконним звільненням позивачка втратила спокій та нормальні життєві звязки, був порушений її звичайний уклад та ритм життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину її душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 758 грн. 50 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ч. 3 ст. 81 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial