Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] кооперативу «Електрон-2», [PERSON], третя особа Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності у порядку спадкування за законом, який в ході розгляду справи уточнив, вказавши в обґрунтування позовних вимог наступне. Рідна сестра позивача [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], вказана квартира належить [PERSON] кооперативу «Електрон-2» і її вартість була остаточно виплачена у грудні 1980 року. Однак, право власності у встановленому порядку [PERSON] за життя не зареєструвала. У травні 2006 року [PERSON] померла, на час смерті з нею проживала її донька та племінниця позивача [PERSON] 05 лютого 2008 року [PERSON] померла. Позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем майна, яке належало [PERSON], у звязку з чим він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що в нього не збереглися необхідні документи для підтвердження родинних відносин із спадкодавцем позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] кооперативу «Електрон-2», [PERSON] про встановлення факту знаходження в шлюбних відносинах, встановлення права на спадкування, який в ході розгляду справи доповнив та уточнив, у позові вказав, що 05 лютого 2008 року померла [PERSON], з якою він проживав однією сімєю починаючи з червня 2002 року по день її смерті, без реєстрації шлюбу. Зазначаючи, що з червня 2002 року зі згоди [PERSON] та [PERSON] він поселився у спірну квартиру за адресою: [ADDRESS], як член сімї, просить встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в період з червня 2002 року по 05 лютого 2008 року без шлюбу та факт постійного проживання в спірній квартирі як члена сімї, визнати за [PERSON] право постійного користування квартирою як члена сімї померлих, та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні представники позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON], за ордером [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали з підстав викладених в уточненій позовній заяві, проти позову [PERSON] заперечують, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просять відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] просили позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі, з приводу позову [PERSON] пояснили, що не оспорюють факт того, що позивач є рідним братом померлої [PERSON], а також рідним дядьком померлої [PERSON], проте вважають, що оскільки [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка, зі згоди [PERSON] та [PERSON] вселився в спірну квартиру, тому набув право постійного користування квартирою як член сімї померлих, та не заперечує, щоб спадкоємці отримали паєнакопичення в грошовому вигляді за спірну квартиру. В подальшому позивач [PERSON] просив справу розглядати без участі його представника [PERSON] та просив визнати за ним право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Електрон-2» в судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суд. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 04 травня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 045108 від 04 травня 2006 року (а.с. 6). Згідно довідки ЖБК «Електрон-2» від 26 червня 2008 року [PERSON] була членом ЖБК «Електрон-2»(а.с. 56). Пай [PERSON] за квартиру [ADDRESS] було виплачено у повному обсязі у грудні 1980 року (а.с. 57), таким чином, з цього часу відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність" (введеного в дію з 15 квітня 1991 року) набула права власності на цю квартиру, надану їй у користування. За змістом зазначеної норми з цього моменту квартира вибула з власності кооперативу та стала власністю [PERSON] З набуттям [PERSON] права власності вона набула право розпоряджатися квартирою на свій розсуд і вчиняти відносно неї будь-які цивільно-правові угоди, не заборонені законом, у той час як кооператив втратив право розпоряджатися спірною квартирою. Такий висновок ґрунтується на аналізі норм ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 13, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про власність", положень пп. 19, 31 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186 "Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу" (у редакції, чинній на час вчинення зазначених дій), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1991 року № 163 "Про зміну і визнання такими, що втратили чинність, рішень Уряду УРСР у зв'язку з прийняттям Закону УРСР "Про власність". У цьому разі питання, пов'язані з правом на квартиру мають вирішуватися на підставі цивільно-правових норм, що регулюють відносини власності (ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про власність", які діяли на час виникнення спірних правовідносин). Також судом встановлено і сторонами не заперечується, що у спірній квартирі була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] її донька [PERSON] з 14 грудня 1976 року по день смерті (а.с. 56). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки сьомої Запорізької державної нотаріальної контори від 05 березня 2010 року після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 254-255). Як встановлено судом та не оспорюється сторонами після смерті [PERSON], її дочка [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак прийняла спадщину фактично у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем. Таким чином, за життя [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті матері. 05 лютого 2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 101649 від 07 лютого 2008 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або по закону. Заповіту [PERSON] не складала, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти\\спадкові договори), виданого 26 березня 2008 року. (а.с. 79). У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, якщо не було заповіту, право на спадщину одержують спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем третьої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 77). [PERSON] є рідним дядьком померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серія ІІ-СМ № 133647, виданого 12 жовтня 1961 року, згідно з яким її матір'ю є [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія ЯЯ № 275782, згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON], довідкою № 83\\3.47 від 06 листопада 2008 року про народження [PERSON], [INFO], згідно з якою її батьками є [PERSON] та [PERSON], копією актового запису про шлюб № 23 від 11 вересня 1951 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. За викладених обставин суд вважає законними, обґрунтованими та повністю доведеними позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлює обов'язковість державної реєстрації прав. Згідно з додатком 1 до п. 2.1 Тимчасового положення Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин, вимога позивача [PERSON] про зобовязання Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на спірну квартиру не ґрунтується на законі та в цій частині слід відмовити [PERSON] у задоволені позову. Позовні вимоги [PERSON] про встановлення факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу з 2002 року по 05 лютого 2008 року в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Так, факт проживання однією сімєю позивача [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що приблизно з 2002 року [PERSON] та [PERSON] проживала разом у спірній квартирі однією сімєю. При цьому допитані свідки з боку позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], також пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу з 2002 року по 05 лютого 2008 року є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому позовні вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту постійного проживання в [INFO], а також щодо встановлення за ним права на спадкування за законом на зазначену квартиру не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, а тому задоволенню не підлягає. Доводи позивача [PERSON], щодо того, що він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є безпідставними, оскільки проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України. [PERSON] відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України при відсутності спадкоємців попередніх черг мав би право на спадкування за законом у четверту чергу як особа, що проживали однією сімєю зі спадкодавцем не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Матеріалами справи не підтверджується той факт, що [PERSON] давала згоду на те, щоб [PERSON] проживав у спірній квартирі як член сімї. Вселившись у спірну квартиру у 2002 році [PERSON] був прописаний за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 21, 74), де зберігалось за ним право користування цим житловим приміщенням. До мешканців цієї квартири [PERSON] та [PERSON] з вимогами про визнання за ним права користування цим житловим приміщенням не звертався, а звернувся до суду з зазначеним позовом після смерті всіх мешканців спірної квартири до їх спадкоємців, які не є учасниками житлових правовідносин, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Outcome: partial