Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-31 00:00:00

27 жовтня 2009 року [PERSON] в особі Миколаївської обласної дирекції звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.10.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/70050, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 196\~870,62 грн з процентною ставкою 12,5 % річних на строк 240 місяців, тобто до 08.10.2027 р. за програмою «Житло в кредит». Відповідач зобовязана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. 09.10.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань перед Банком між сторонами укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір № 2639, предметом якого є двокімнатна квартира № 6, що розташована у будинку № 152, по вул. Космонавтів в м. Миколаєві. Станом на 07.09.2009 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 11\~858,70 грн, яка складається: з простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 686,49 грн; простроченої заборгованості за відсотками в сумі 7\~514,04 грн; поточної заборгованості за відсотками в сумі 1\~520,08 грн та пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2\~138,09 грн. З посиланням на статті 526, 610, 611, 612, 625, 651, 1050 ЦК України, просили достроково розірвати кредитний договір з [PERSON] та стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Представник позивача погодився на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/08-112/70050, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 196870 грн з процентною ставкою 12,5 % річних на строк 240 місяців, тобто до 08.10.2027 р. за програмою «Житло в кредит на вторинному ринку». Згідно Договору [PERSON] зобовязаний був до 15 числа кожного місяця погашати кредит. В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Станом на 07 вересня 2009 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 204 156,70 грн, з яких залишок заборгованості за кредитом в сумі 192\~984,49 грн; заборгованість за простроченими відсотками в сумі 7\~514,04 грн; заборгованість за поточними відсотками в сумі 1\~520,08 грн; пеня в розмірі 2\~138,09 грн. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та [PERSON], та стягнення з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України сплати Кредитору заборгованість за кредитним договором.

Outcome: approved