Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

18 лютого 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Капустине вул. Івана Франка, 14, укладений 16 червня 1998 року між нею та [PERSON] та зареєстрований на Південній товарній біржі в м. Миколаєві за № 8886. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що 16 червня 1998 року вона придбала у [PERSON], житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Капустине вул. Івана Франка, 14. Договір купівлі- продажу було посвідчено на Південній товарній біржі в м. Миколаєві, після чого зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. В грудні 2009 року їй стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом, у звязку з чим вона звернулася до суду з позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, оскільки сторони виконали усі умови угоди. Відповідачка в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву в якій просила слухати справу за її відсутністю та не заперечувала в задоволенні позовних вимог позивачки. Третя особа - Південна товарна біржа в судове засідання свого представника не направила, повідомивши письмово про відсутність заперечень щодо задоволення заявлених вимог позивачки та можливість розгляду справи без присутності свого представника. Згідно до письмового договору купівлі-продажу від 16 червня 1998 року позивачка купила у [PERSON], житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Капустине вул. Івана Франка, 14. Зазначений договір було укладено та зареєстровано на Південній товарній біржі в м. Миколаєві, після чого зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, (а.с. 14). Згідно паспорту та свідоцтва про розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище з [PERSON] на Антонову, у звязку з розірванням шлюбу (а.с. 15-16). З даних технічного паспорту та довідки з Миколаївського бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Капустине вул. Івана Франка, 14. зареєстрована за [PERSON] А (а.с. 17-22 ). З довідки Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської воласті вбачається, що у вказаному будинку з 14.05.96р. по 14.07.05р. була зареєстрована позивачка (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON], продавець за договором, помер 26.12.08р. (а.с.25). Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна інформація щодо арешту на вказаний будинок відсутня (а.с.ЗЗ). Згідно вимог ст.ст. 76,80 ЦК України ( в ред. 1963 р.) позивачка мала право звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Оскільки право на звернення до суду з позовом у позивача виникло в грудні 2009 року, коли останній стало відомо про недійсність укладеної угоди, суд вважає за можливе відновити позивачці строк на звернення до суду з позовом. Відповідно до ч.І ст. 227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі- продажу житлового будинку, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України ( в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у звязку з чим вимоги позивачки суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved