Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи це тим, що 01.12.1996 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишився будинок по вул. Кірова, 55 в смт. Петрове, Кіровоградської області та автомобіль ВАЗ 21063, д.н. [NUMBER]. За життя батько склав заповіт, згідно якого будинок заповів матері позивача [PERSON], а автомобіль йому. Мати свою частину спадщини оформила через нотаріальну контору та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач же помилково вважав, що заповіт дає йому право в будь-який час оформити автомобіль, а тому не звертався до нотаріальної контори, хоча вступив в управління спадковим майном батька, так як у нього постійно знаходяться технічні документи на даний автомобіль, та й сам автомобіль також. В звязку з цим позивач просить суд встановити факт, що він прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], та визнати за ним право власності на спадкове майно батька автомобіль ВАЗ-21063, д.н. 33\~913 КД. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, обґрунтовуючи це тим, що являється братом позивача, тобто, теж є спадкоємцем після смерті батька [PERSON], а тому має право на ? частину автомобіля, оскільки заповіт втратив свою юридичну силу через сплин терміну позовної давності. Окрім цього його брат [PERSON] заволодів технічним паспортом та автомобілем не відразу, а через декілька років після смерті батька, тому не вступив в управління його спадковим майном. Представник відповідача Петрівської селищної ради, Кіровоградської області проти задоволення позову не заперечив та просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов слідуючих висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 01.12.1996 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку по вул. Кірова, 55 в смт. Петрове, Кіровоградської області та автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. 33\~913 КД (а.с.48, 59-60). За життя [PERSON] склав заповіт 03.06.1995 року, згідно якого заповів своїй дружині [PERSON] вищевказане домоволодіння, а спірний автомобіль [PERSON] (а.с.44). Мати позивача [PERSON], своєчасно звернулася з заявою після смерті чоловіка до нотаріальної контори, після чого 13.08. 1997 року отримала свідоцтво про право на свою частину спадщини за заповітом, а саме, житловий будинок по вул. Кірова, 55 в смт. Петрове, Кіровоградської області (а.с.41, 50). Позивач своєчасно на протязі встановленого законом шестимісячного терміну не звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини батька [PERSON], так як вважав, що заповіт дає йому право в будь який час оформити спадщину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позивачем не було доведено в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, а саме, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] Так, відповідно до п.4,5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2004 року) дія норм цього кодексу не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжувального характеру. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що мати позивача [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася 18.08.1997 року, за таких обставин необхідно керуватися положеннями ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 534 ЦК України 1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначенні в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як стверджує позивач, він має у володінні технічний паспорт на автомобіль ВАЗ та у користуванні сам зазначений автомобіль з моменту смерті батька [PERSON], про що свідчить запис у технічному паспорті про проходження технічного огляду автомобіля у 2008 році, а тому вступив в управління спадковим майном згідно заповіту батька. Однак, як вбачається з копії технічного паспорта на автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з 33913 КД, останній запис у ньому про проходження технічного огляду був здійснений у 2008 році, тобто, після сплину шестимісячного терміну з моменту смерті [PERSON], а тому не може бути взятий судом до уваги як доказ у справі. Викладене підтверджується поясненнями відповідача [PERSON], який пояснив у судовому засіданні, що позивач заволодів технічним паспортом та спірним автомобілем через декілька років після смерті батька [PERSON] Враховуючи викладене, суд не може прийняти за основу пояснення позивача, що він своєчасно вступив в управління спадковим майном батька, тобто на протязі шести місяців з дня його смерті, оскільки він не надав суду для підтвердження вказаних обставин справи ніяких доказів. Що стосується вимоги відповідача [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину автомобіля, оскільки заповіт втратив свою юридичну силу через сплин терміну позовної давності, то суд не може його розглядати, так як він не заявляв з цього питання зустрічний позов, як передбачено ст. 123 ЦПК України. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не було доведено в судовому засіданні факт прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed