Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона з 07 березня 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] 22 січня 2008 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. У 1997 році відповідач [PERSON] оформив на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га, що розташована за адресою: село Скибин Броварського району Київської області, вулиця Озерна, 39. На цій земельній ділянці вони спільно побудували житловий будинок, у якому з 2003 року постійно проживають. Даний двоповерховий будинок житловою площею 72 м2 складається із 2-х житлових кімнат, вітальні, спальні, кухні, котельні та двох коридорів. Другий поверх будинку є вільним від проживання. До будинку прибудовані гараж і сарай. Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо користування спільним житловим будинком. Відповідач постійно погрожує їй та їхньому сину що вижене їх на вулицю, умисно перешкоджає їм у користуванні будинком. Забрав будинкову книжку та державний акт на право власності на землю, паспорт та свідоцтво про одруження. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Посилаючись на ч. 3 ст. 70 СК України, вважала за можливе врахувати при поділі інтереси малолітнього сина, відступити від начала рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частки спільного майна, а за відповідачем на 1/3 частку цього майна. Просить поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку № 39 з надвірними будівлями і спорудами по вулиці Озерній у селі Скибин Броварського району Київської області та на 2/3 частки земельної ділянки за цією ж адресою, а за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частку цього житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та на 1/3 частку земельної ділянки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги зменшила. Просила визнати за нею та відповідачем [PERSON] по ? частки права власності за кожним на житловий будинок № 39 з надвірними будівлями і спорудами по вулиці Озерній у селі Скибин Броварського району Київської області. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Перевіривши повноваження представника відповідача, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] розірвано, про що 23 вересня 2009 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 371. Від шлюбу 09 січня 1998 року у них народився син [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 198612, виданим виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району 14 лютого 2004 року, та технічним паспортом на житловий будинок відповідач [PERSON] є власником житлового будинку № 39 та надвірних будівель і споруд: колодязь, вбиральня, що знаходяться по вулиці Озерній у селі Скибин Броварського району Київської області. У судовому засіданні встановлено, що цей житловий будинок побудований сторонами за час перебування у шлюбі. У ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 68 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з наведеного, враховуючи, що спірний житловий будинок побудований сторонами у шлюбі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 60, 68, 69, 70 СК України, ст. ст. 368, 372, 392 ЦК України,

Outcome: approved