overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

ЗАТ „УМЗ звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги мобільного звязку в сумі 73,46 грн., пені за прострочення сплати за надані послуги в сумі 1,00 грн., договірної санкції в сумі 698,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, вважаючи що заборгованість у неї відсутня. Також посилається на те, що була обманута позивачем щодо умов договору, який належним чином не читала. Послугами звязку не користувалась, оскільки у неї вкрали телефон. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 22.08.2007 було укладено договір № 3766970/111757086 про надання послуг мобільного звязку та Додаткову угоду до основного договору. Відповідно до вказаного договору відповідач користувався послугами мобільного звязку та зобовязувався регулярно оплачувати їх. Відповідно до п.1.3. Додаткової угоди, коли дія основного договору припиняється в звязку із несплатою наданих Абоненту послуг звязку, абонент сплачує УМЗ договірну санкцію в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії основного договору, починаючи з дня припинення його дії. Згідно розрахунку та роздруківки особового рахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги мобільного звязку становить 73,46 грн., сума договірної санкції становить 698,70 грн., пеня за прострочення сплати за надані послуги становить 1,00 грн. Оскільки відповідачкою порушені зобовязання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих телекомунікаційних послуг, сума боргу та пені підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Договірна санкція за додатковою угодою від 22.08.2007 є неустойкою в сенсі ст.549 ЦК України. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. Представник позивача в судовому засіданні не дав пояснень щодо розміру збитків, завданих позивачеві внаслідок невиконання договору відповідачкою. Враховуючи відсутність доказів заподіяння збитків, а також те, що розмір договірної санкції значно перевищує розмір заборгованості за послуги мобільного звязку, суд приходить до висновку, що розмір неустойки має бути зменшений до 10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати розірвати укладений з ним договір ВАТ „Облтеплокомуненерго; зобовязати розірвати укладений з ним договір КП „Деснянське Чернігівської міської ради; зобовязати розірвати укладений з ним договір КП „Чернігівводоканал; стягнути з [PERSON] борг за сплачені позивачем комунальні послуги в сумі 3228,70 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що квартира, в якій він проживає, подарована ним синові [PERSON], однак останній не виконує обовязки власника та не сплачує за комунальні послуги. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав з тих підстав, що за комунальні послуги він сплачує і уклав відповідні договори від свого імені. ВАТ Облтеплокомуненерго, КП „Деснянське та КП „Чернігівводоканал представників у судове засідання не направили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як свідчить копія договору дарування квартири від 11.07.2001, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно копії довідки КП „Деснянське від 12.10.2007, у квартирі зареєстровані [PERSON] з 11.10.2007, [PERSON] з 03.06.1989. 27.04.2006 [PERSON] укладено договір з ВАТ „Облтеплокомуненерго про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання. Також в матеріалах справи присутня копія договору з [PERSON] КП ЖКГ Деснянського району м.Чернігова про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій без дати. Копії договору з КП „Чернігівводоканал суду не подано. Копії квитанцій свідчать, що позивач сплачував за комунальні послуги у 2004-2008 роках. 12.10.2007 [PERSON] укладені договори по надання комунальних послуг з КП „Деснянське та ВАТ „Облтеплокомуненерго. Крім того, 14.04.2006 ним укладено договір з ВАТ „Облтеплокомуненерго про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згідно копій квитанцій, за комунальні послуги [PERSON] сплачував у 2007-2009 роках. Ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги покладає обовязок плати за комунальні послуги на споживача, тобто на особу, що отримує комунальну послугу. Отже, обовязок оплати комунальних послуг несуть особи, що проживають у житловому приміщенні. Оскільки на даний час договори з ВАТ „Облтеплокомуненерго та КП „Деснянське укладені [PERSON], попередні договори втратили чинність, і вимога про зобовязання їх розірвати не може бути задоволена. Копії квитанцій свідчать, що з часу реєстрації у житловому приміщенні відповідач вносить свою частину плати за комунальні послуги. У вимозі про стягнення витрат за попередній період слід відмовити, оскільки обовязок плати за комунальні послуги повинен нести позивач.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. Свої вимоги стверджує тим, що відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ст. ст. 296 ч.1 та 122 ч.1 КК України, якою встановлено, що 29.04.2008 року о 00-30 год. [PERSON] будучи в нетверезому стані біля магазину АБО (Прапорець» в с. Ільниця, по вул. Першотравневій Іршавського району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи правила поведінки, що діють в суспільстві, навмисно, безпричинно, з хуліганських спонукань наніс йому один удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 27 .05.20(18 року кваліфікуються як середньої важкості, які призвеш до тривалого розладу здоров»я. У зв"язку із вступом у дію Закону "Про амністію" за згоди винного, постановою суду від 07 травня 2009 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності. Незаконними діями [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду. Нанесення зазначених тілесних ушкоджень стало причиною моїх моральних страждань. Він втратив душевний спокій, багато часу втрачав на проведення необхідних по справі експертиз, тривалий час був змушений перебувати вдома, оскільки через перелом щелепи не міг нормально спілкуватися своїми рідними та знайомими, був обмежений в прийомі їжі,Заподіяну йому моральну шкоду оцінює в 5000 гри.. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, що викладені в позові. Просить суд, позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] В,В. на повторний судовий виклик не з»явився, причини неявки суду не повідомив. хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи па підставі ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши, матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити частково із слідуючих підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно постанови Іршазського районного суду від 07.05.2009 року кримінальну справу відносно [PERSON] -за ст. 122 ч.1 ст. 296 ч.1 КК України у Зв"язку із вступом у дію Закону "Про амністію" за згоди винного було звільнено від кримінальної відповідальності і на підставі ст. 6 п.4 КПК України кримінальну справу закрито. Судом враховано фізичну біль та душевні страждання потерпілого [PERSON], які виявилися втім, що він втратив душевний спокій, багато часу втрачав на проведення необхідних по справі експертиз, тривалий час був тушений перебувати вдома, оскільки через перелом щелепи не міг нормально спілкуватися своїми рідними та знайомими, і тому суд оцінює моральну шкоду в 2500 00 гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду із зазначеним позовом про визнання права власності на спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 27.02.2000 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] пояснює , що жилий будинок по вул. Леніна, 62 в с. Приозерне, Кілійського району відносився до колгоспного двору , та на момент 16.04.1991 року батько позивача був єдиним власником колгоспного двору. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вище вказаний будинок. Після закінчення шості місяців він звернувся до Кілійської районної державної нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в звязку з тим, що за життя [PERSON] За\-хара Яковлевича право власності не було зареєстровано. Представник відповідача голова Приозерненьської сільської ради [PERSON] з позов по\-вністю згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та розглянувши позовну заяву в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів технічної інвентаризації в технічному паспорті зазначеного житлового будинку , виданого Кілійським МЕТІ 25.05.2009 року по вул. Леніна, 62 в с. Приозерне Кілійського р-ну є житловий будинок, право власності на який не зареєстровано. Згідно довідки Приозерненьської сільської ради будинок по вул. Леніна, 62 відносився до колгоспних дворів та на момент 16.04.1991 року померлий 27.02.2000 р. [PERSON] Яковле\-вич був єдиним власником вказаного колгоспного двору. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 27.02.2000 року. Згідно свідоцтва про народження позивач є сином [PERSON]. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської обла\-сті після померлого 27.02.2000 року [PERSON] спадкову справу не заведено, в передбачений законом строк шість місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спад\-щини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Заповіт від імені [PERSON] Яковле\-вича не посвідчувався. Відповідно до ст. 120 ЦК України ( в ред. 1963 року , що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності ( ст. 112 ЦК, відповідно до якої майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.) , тобто без визна\-чення часток. Таким чином, встановлено, що батько позивача має право на все майно колишнього колгоспного двору, в звязку з чим належить визнати за позивачем право на цілий жилої будинок. Стосовно порядку спадкування Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 24.06.1983 року розяснив , що в разу смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщи\-на на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колиш\-ніх членів. Таким чином, встановлено , позивач, який є спадкоємцем за законом не заявил про від\-мову від прийняття спадщини , в звязку з чим належить визнати за позивачем право на жилої буди\-нок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

13.01.2010 року прокурор Марківського району звернувся до суду в інтересах [PERSON] з даним позовом, в якому було зазначено, що 18 вересня 2008 року між [PERSON] та філією «СРТ -Марківка» кредитною спілкою «Сєвєродонецькрадіотехніка» в особі директора [PERSON], що діє на підставі Положення та довіреності № 10 від 18.07.2007 року, був укладений договір № 539 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Цього ж дня нею було внесено на депозитний рахунок до спілки 2000 тисяч гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру. Строк закінчення договору визначений п. 1.1 Договору сплив 08 вересня 2009 року. Відповідно до п. 3.2.3 Договорів Спілка зобовязана після настання терміну, визначеного п.1 цього Договору в якості закінчення строку Внеску, протягом 5 днів повідомити Члена кредитної спілки про припинення нарахування процентів на внесок і про необхідність отримання Членом кредитної спілки Внеску та нарахованих, але не сплачених процентів. По закінченню терміну Договору, передбаченого п. 1.1 відповідач відмовила їй у повернені внеску та нарахованих відсотків. В судовому засіданні прокурор Марківського району позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Суд досліджуючи матеріали справи, пояснення сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору № 539 укладеним 18 вересня 2008 року між [PERSON] та філією «СРТ -Марківка» кредитною спілкою «Сєвєродонецькрадіотехніка» в особі директора [PERSON] / а. с. 5-6/ позивачем було внесено на депозитний рахунок до спілки 2000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру /а. с. 4/. Відповідно до р. 2.2 Договорів процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 24 процентів річних. Відповідно до п. 3.2.3 Договорів спілка зобовязана після настання терміну, визначеного п. 1) вищевказаного договору в якості закінчення строку внеску, протягом 5 днів повідомити члена кредитної спілки про припинення нарахування процентів на внесок і про необхідність отримання членом кредитної спілки внеску та нарахованих, але не сплачених процентів. Відповідачем в порушення умов договорів та чинного законодавства було відмовлено позивачу у поверненні внеску та нарахованих відсотків. Згідно ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Договором встановлена процентна ставка за внеском у розмірі 24 процентів річних. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

13.01.2010 року прокурор Марківського району звернувся до суду в інтересах [PERSON] з даним позовом, в якому було зазначено, що 11 жовтня 2008 року між [PERSON] та філією «СРТ -Марківка» кредитною спілкою «Сєвєродонецькрадіотехніка» в особі директора [PERSON], що діє на підставі Положення та довіреності № 10 від 18.07.2007 року, був укладений договір № 557 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Цього ж дня нею було внесено на депозитний рахунок до спілки 10 000 тисяч гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру. Строк закінчення договору визначений п. 1.1 Договору сплив 11 жовтня 2009 року. Відповідно до п. 3.2.3 Договорів Спілка зобовязана після настання терміну, визначеного п.1.1 цього Договору в якості закінчення строку Внеску, протягом 5 днів повідомити Члена кредитної спілки про припинення нарахування процентів на внесок і про необхідність отримання Членом кредитної спілки Внеску та нарахованих, але не сплачених процентів. По закінченню терміну Договору, передбаченого п. 1.1 відповідач відмовила їй у повернені внеску та нарахованих відсотків. В судовому засіданні прокурор Марківського району позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Суд досліджуючи матеріали справи, пояснення сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору № 557 укладеним 11 жовтня 2008 року між [PERSON] та філією «СРТ -Марківка» кредитною спілкою «Сєвєродонецькрадіотехніка» в особі директора [PERSON] / а. с. 6-7/ позивачем було внесено на депозитний рахунок до спілки 10000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру /а. с. 5/. Відповідно до р. 2.2 Договору процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 24 процентів річних. Відповідно до п. 3.2.3 Договору спілка зобовязана після настання терміну, визначеного п. 1) вищевказаного договору в якості закінчення строку внеску, протягом 5 днів повідомити члена кредитної спілки про припинення нарахування процентів на внесок і про необхідність отримання членом кредитної спілки внеску та нарахованих, але не сплачених процентів. Відповідачем в порушення умов договорів та чинного законодавства було відмовлено позивачу у поверненні внеску та нарахованих відсотків. Згідно ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Договором встановлена процентна ставка за внеском у розмірі 24 процентів річних. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

03.12.2009 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу в розмірі 11000 грн та відшкодування судових витрат. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем умов договору банківського вкладу в частині повернення суми вкладу після закінчення строку його дії. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідач позов визнала у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 130, частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює у попередньому судовому засіданні рішення про задоволення позову, якщо його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обґрунтованість вимог позивача підтверджується Договором про «Особливий» банківський вклад (депозит) за № 707/08/1396 та квитанцію відповідача про зарахування на депозитний рахунок 11000 грн. Підставою для задоволення позову є статті 526, 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. м. Чернігів Можливість порушення визнанням позову прав, свобод чи інтересів інших осіб судом не встановлена. Вищевикладене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням , квартирою № 10 по вул..Бориса Тена , 25, м.Житомира . оскільки той не користуються жилим приміщенням без поважних причин з 2005 року . В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю з викладених у позові підстав . Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю із викладених у позові підстав. Представник третьої особи в судовому засіданні також позов підтримав повністю із викладених у позові підстав. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає до задоволення . Згідно ст. 71 ЖК України , особа може бути визнана такою що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона не користується ним без поважних причин більше ніж шість місяців. Судом встановлено , що позивачка 07.10.2009 року по договору купівлі- продажу придбала у відповідача квартиру [ADDRESS]. Відповідачка з 2005 року у вказаній квартирі не проживає та мне не користуються жилою площею. Той факт, що відповідач з 2005 року не проживає без поважних причин в квартирі [ADDRESS], стверджується копією договору купівлі-продажу даної квартир, згідно якого вказаний договір був укладений представником відповідача , оскільки відповідач проживає в Ізраїлі, показами допитаних в судовому засіданні свідків та не заперечується представником відповідача. Враховуючи викладене [PERSON] втратила право на користування жилим приміщенням квартирою № 10 по вул.Бориса Тена, 25, м.Житомира. Вимоги позивача , щодо зобов'язання третю особу-КВЖРЕП-16 м.Житомира знати з реєстрації відповідача є безпідставними , оскільки останні не відмовляються від виконання рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання на період навчання у державному закладі доньки [PERSON]. В судовому засіданні свої вимоги підтримала і суду пояснила, що вона навчається на 1 курсі ВНЗ «Інституті підприємництва «Стратегія» на платній основі. Батько не проживає в сім'ї, матеріальної допомоги після її повноліття не надає. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини його заробітку, доходу до закінчення навчання доньки щомісячно. Але в судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила і просить суд зменшити їх розмір з 1\\4 до 1\\6 частини. Судом заява позивачки прийнята. Розмір аліментів встановлено з урахуванням, матеріального стану відповідача, як пояснила позивачка суду. Третя особа з позовом згодна та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, що позов визнає повністю, не заперечує щодо стягнення аліментів на користь позивачки у розмірі який буде встановлено судом. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 СК Укрвїни, батьки повинні надавати матеріальну допомогу на період навчання дітей, віком з 18 до 23 років, при умові, якщо вони можуть надавати таку допомогу, та якщо таку допомогу потребує стягувач аліментів. Довідкою навчального закладу встановлено, що [PERSON] навчається в державному навчальному закладі за власний рахунок. Отже вона повністю знаходиться на утриманні матері. Відповідно довідки з місця проживання видно, що вона зареєстрована та проживає з матір'ю, яка і надає йому допомогу. Маються передбачені ст. 199 СК України підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Окрім цього, відповідно до ст. 80 ЦПК України та ст. З Декрету Кабінету Міністрів України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, не меншому ніж три неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. До стягнення також підлягають й судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] 0.0. про стягнення аліментів на її користь на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж ЗО % прожиткового мінімуму та стягнення аліментів на її користь на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж ЗО % прожиткового мінімуму. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] 0.0., в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 лютого 1992 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 22 серпня 2001 року яки проживають з позивачкою (а.с.4,5). Позивачка здійснює догляд за дітьми, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно зі статтею 180 CK України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані, і підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до частини третьої ст.80 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51 грн., та 120 грн., судовий збір за ІТЗ.

Outcome: approved