overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між сторонами 01.07.2008 року (актовий запис № 141) Центральним відділом РАЦСу ММУЮ Миколаївської області. В попереднє судове засідання позивачка не зявилася, представила суду заяву про розгляд справи за її відсутності в попередньому судовому засіданні, вимоги позову підтримала. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю позивачки та відповідача в попередньому судовому засіданні, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 01.07.2008 року (актовий запис № 141) Центральним відділом РАЦС ММУЮ Миколаївської області, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В сімї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.ст. 110, 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у звязку з чим вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тому шлюб зареєстрований 01.07.2008 року (актовий запис № 141) Центральним відділом РАЦС ММУЮ Миколаївської обласмті між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. При цьому суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, які повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого народилися доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, а тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття дітей. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив про причину неявки хоча належним чином був повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 3-4). Відповідач матеріальної допомоги добровільно на утримання дітей не надає, що змусило позивачку звернутися до суду. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір в сумі 51грн. Згідно ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

КТП Комуненергія РМР звернулось до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 4728 грн. 86 коп. В своїй позовній заяві КТП «Комуненергія» РМР зазначає, що позивачем здійснюється відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], квартиронаймачем (власником) якого є відповідач [PERSON] (особовий рахунок і номер договору 12476). Однак, внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобовязань, станом на 01.06.2009 року перед позивачем утворилась заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 4728 грн. 86 коп. В судовому засіданні представник позивача зменшивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію в сумі 3981 грн. 94 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач в судове засідання не зявилась. Про дату та час розгляду справи повідомлялось заздалегідь та у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомлено. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач в порушення вимог ст. 68 ЖК України, своєчасно не вносить плату за використану теплову енергію, яку зобовязаний вносити своєчасно, в звязку з чим, станом на 22 січня 2010 року, у нього утворилася заборгованість перед позивачем за використану теплову енергію в сумі 3981 грн. 94 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітеій. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва серії 1-ГЮ № 052293 про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач - [PERSON]. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітньому сину суд вважає доведеним. У відповідності'до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання малолітньої дитини. Згідно з ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного, ст. 180 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2009 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони 19 листопада 1994 року зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та місце проживання якого надалі просила визначити з нею. Одруження з вини відповідача, який зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки та бійки, які негативно впливали на виховання сина, для них виявилося невдалим, так як між ними немає взаєморозуміння, подальше спільне життя стало неможливим. Вони втратили повагу і любов один до одного та всілякі добрі почуття. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з березня 2001 року і вони з того часу проживають порізно, їх сім'я існує формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюб: з 19 листопада 1994 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. [INFO], який проживає разом з матір'ю. Шлюбно-сімейні відносини з вини відповідача у зв'язку з його неправильною поведінкою сторони припинили приблизно дев'ять років назад, проживають окремо один від одного, втратили почуття поваги і любові один до одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання сина визначає з матір'ю, а витрати по розірванню шлюбу покладає на відповідача, як сторону, винну у розпаді сімї, позивача від сплати витрат звільняє, враховуючи, що вона вже понесла судові витрати у справі та на її утриманні залишається проживати неповнолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

[PERSON] 13 листопада 2009 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі чверті заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що батько дитини - [PERSON] добровільно не надає матеріального утримання на сина. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, своїх пояснень чи заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач, як батько дитини, добровільно не надає матеріального утримання на сина. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі та на підставі статей 81,88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 51 гривень в дохід держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивачка в позовній заяві посилається на те, що 28.04.09 помер її чоловік [PERSON], який проживав в [INFO]. Позивачка є спадкоємцем за законом. Крім неї, спадкоємцем за законом є мати чоловіка [PERSON], яка відмовилася від спадщини на її користь. Вона подала до Державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Савинці по вул.Жовтневій,44, але позивачка не може отримати витяг з Реєстру про право власності на даний будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності [PERSON] на це майно. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. В попереднє судове засідання позивачка не з»явилася, натомість її представник подала до суду заяву, в якій просить заслухати справу за їх відсутності та підтримала позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просить заслухати справу за його відсутності. За вказаних обставин суд ухвалив провести слухання справи у попередньому судовому засіданні без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Позивачка, прийнявши спадщину, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину. Тому з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті був власником житлового будинку з господарськими будівлями, його право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 червня 1987 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований відділом ЗАГС м. Павлограда Дніпропетровської області, актовий запис № 495. Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що він зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє бійки та застосовує до неї фізичну силу. Шлюбні відносини припинені з 30 вересня 2009 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачем неможг ве, просила шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що судом розяснено позивачу право на зміну, доповнення, уточнення заявлених вимог та наслідки невиконання вказаних процесуальних дій, крім того сторонам розяснено положення ст. 137 ЦПК України, доходить висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до матеріалів справи встановлено що, сторони перебували у шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серія III КИ № 379565 від 26 червня 1987 року, виданого відділом ЗАГС м. Павлограда Дніпропетровської області, актовий запис № 495 (а.с. 4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Так в судовому засіданні встановлено що подружжя з вересня 2009 року припинило шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, живуть власним життям. Враховуючи викладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне жизтя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю, витрати повязані з одг >жанням свідоцтва про розлучення покласти на відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

17.03.2009 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 18 629 гривень 00 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначив, що в наслідок дорожньо- транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], за кермом якого був власник [PERSON] спричинив пошкодження автомобілю [NUMBER], власником якого є позивач, тим самим завдавши матеріальну та моральну шкоду. Сторони у судове засідання зявились, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови Ленінського районного суду Харківської області по справі № 3-354/09 від 11.02.2009 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України ця обтавина не доказується при розгляді цієї справи. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до висновку спеціаліста № 000522 від 14.01.2009 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER]. 1988 року випуску, який належить [PERSON], визначений у розмірі 9116 гривень 23 коп. Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищенної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Сума матеріальної шкоди, яка заподіяна позивачу внаслідок ДТП підтверджується висновком спеціаліста, проти чого відповідач не заперечує, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 9116 гривень 23 коп. Копію квитанції від 23.09.2009 року № 026975 про сплату 1955 гривень 00 коп. суд не бере до уваги, оскільки не зрозуміло на підтвердження яких дій, що мають значення для розгляду справи, ці кошти були сплачені. Стаття 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вирішуючи питання про моральну шкоду завдану позивачу, суд виходить з того, що з моменту ДТП він нервував, внаслідок ДТП був пошкоджений його автомобіль, морально переживав, тривалий час був позбавлений можливості користуватися автомобілем для своїх потреб, однак суд знаходить, що визначена позивачами сума в 9000 грн. є завеликою. Таким чином, відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд зменшує суму в частині позову відшкодування моральної шкоди і вважає за необхідним і достатнім, враховуючи принцип розумності, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000 гривень 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 561 гривень 00 коп. суд відносить за рахунок відповідача, іншу частину судових витрат віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась в суд з позовом до Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом та визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що після смерті її мами [PERSON] пропустила з поважних причин строк на прийняття спадкового майна, у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями . У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що її мамі - [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що в с. Литвинів хутір Морги, 4а Підгаєцького району Тернопільської області. 25 січня 1994 року в Литвинівській сільській раді Підгаєцького району [PERSON] було складено заповіт ,яким вона все належне їй майно заповіла позивачці. 20 лютого 1998 року [PERSON] померла. Позивачці не було відомо про існування заповіту та був невідомий термін прийняття спадщини, тобто з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини та просить визначити її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача в поперднє судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.Крім цього, визнання ним позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, що приєднана до справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах ,що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності із ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок, що в с. Литвинів хутір Морги,4а Підгаєцького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою- характеристикою за №558 від 14 грудня 2009 року виданою Підгаєцьким районним бюро технічної інвентаризації. 25 січня 1994 року в Литвинівській сільській раді Підгаєцького району [PERSON] було складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Бей) [PERSON]. 17 травня 1986 року [PERSON] одружилась із [PERSON] в зв'язку з чим змінила прізвище на прізвище чоловіка [PERSON]. 20 лютого 1998 року [PERSON] померла. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного ,

Outcome: approved