overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим що 06.10.1970 року Майбородівською сільською радою, Кременчуцького району, Полтавської області, актовий запис № 5 між ним та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб . Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося, в сім'ї виникали сварки, скандали, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, прохає розірвати шлюб з відповідачем . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, прохає розірвати шлюб, примирення та збереження сімї неможливе, так як сторони не проживають з серпня місяця 2005 року, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, в яких у нього 31.12.2009 року народився малолітній син - [PERSON], [INFO] Прохає розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], так як має намір створити іншу сімю та зареєструвати шлюб, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити проживати в разі розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], майнові питання вирішать самостійно в добровільному порядку. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, вважає, що сімя розпалась з вини позивача, який залишив сімю та почав проживати в іншою жінкою, не заперечує щоб неповнолітній син [PERSON] залишився після розірвання шлюбу проживати з нею майнові питання вирішать самостійно . Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, так як спільне життя подружжя суперечить всім моральним та етичним нормам сімейного законодавства, сторони разом не проживають з серпня 2005 року, миритися і поновлювати подружні стосунки не бажають, наданий судом час для примирення та збереження сім'ї сторонами не використано належним чином сім'я розпалася з вини позивача. Позивач перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, має малолітню дитину .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 10.12.1993 року Стеблівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 40. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їх з відповідачем шлюб виявився невдалим. Відповідач виявляє до неї неповагу, принижує, погано ставиться до її сина від першого шлюбу. Вони живуть в одному будинку, але як сторонні люди, подружніх стосунків не підтримують. Просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Ухвалами Рокитнянського районного суду від 18.08.2009 року та від 18.12.2009 року сторонам надавався час для примирення відповідно на чотири та два місяці, у звязку з чим розгляд справи відкладався на вказані періоди. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, та пояснила, що вони з відповідачем не примирилися, а тому просила позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.12.1993 року, який зареєстрований Стеблівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 40. Спільних дітей від шлюби сторони спору не мають. Між подружжям відсутні взаєморозумінні та взаємоповага. Наданий сторонам час для можливого примирення строком шість місяців бажаного результату по збереженню сімї не дав. З названих підстав суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і примирення між ними не можливе. На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що існування шлюбних відносин суперечить інтересам сторін спору і що має істотне значення, а тому приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

В позовній заяві прокурор ставить питання перед судом про позбавлення батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який за заявою батька дитини [PERSON] з 06.07.06 перебуває на вихованні у дитячому будинку «Чебурашка» смт.Рокитне. За цей час відповідачка не відвідувала сина, не цікавиться умовами його життя, утримання, розвитком, вихованням, станом здоров»я, навчанням, не телефонувала та не листувалася. Рішенням Рокитнянського райсуду від 29.05.07 у відповідачки було відібрано сина [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Після судового рішення відповідачка ніяких висновків не зробила, продовжує ухилятися від виконання батьківських обов»язків, відвідала сина у 2009 році лише два рази, матеріально не підтримує, не створила належних умов для повернення сина в сім»ю. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, представник третьої особи до суду не з»явився, натомість подав до суду заяву, в якій позов прокурора підтримав, просить слухати справу за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи. у судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалив за вказаних обставин провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: п.2) ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. У судовому засіданні, з позовної заяви та матеріалів, доданих до неї встановлено, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина, не відвідує його, не цікавиться його перебуванням у дитячому будинку, станом здоров»я, навчанням, тощо, тобто ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що 03.06.2000 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги в утриманні дочки, а тому просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до її повноліття. Під час попереднього розгляду справи представник позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, під час попереднього судового засідання позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому останній має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3% частини всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120-00 грн. Сторони Від сплати судового збору сторони звільнені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання до досягнення ним 23 річного віку в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на те, що їх син [PERSON] навчається з Національній академії управління стаціонарної форми навчання та є студентом II курсу денного відділення. На даний час син досяг повноліття в зв»язку з чим стягнення аліментів припинено. Син перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання та пояснила, що їх син [PERSON] навчається в Національній академії управління, стаціонарної форми навчання та є студентом II курсу денного відділення. Вона сплачує 12800 грн. за один навчальний рік. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав та пояснив, що він є пенсіонером і отримує пенсію в середньому 800 грн. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Із копії договору № 2008/д-207 П від 10.07.2008 року вбачається, що [PERSON] навчається в Національній академії управління за спеціальністю «Право». Термін закінчення навчання до 30.06.2013 року. Згідно п.3.1 Договору про навчання від 10.07.2008 року вартість навчання за один навчальний семестр навчального року становить 6400 грн. У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітній син продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24.11.1998 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач ухиляється від участі в матеріальному забезпеченні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Сторони, будучи повідомленими про день та час слухання справи в попереднє судове засідання не зявились, подали до суду заяви, якими позивачка свій позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав повністю та просять суд справу розглянути в попередньому судовому засідання у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 03.06.2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований в Житньогірській сільській раді Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовував у сімї сварки, були випадки коли вона з дитиною змушена була не ночувати дома. ЇЇ намагання відновити стосунки позитивних наслідків не дали. В попередньому судовому зсіданні позивач підтримала позов за викладених у ньому обставин та просила його задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.06.2000 року, який зареєстрований в Житньогірській сільській раді Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями та звинувачує позивача у зраді. Миритися сторони категорично не бажають, шлюб між ними існує формально. На підставі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається. За викладеного позов підлягає задоволенню. Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року. Сторони звільненні від сплати судового збору. Підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті витрат з ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30-00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] комітету Камянопотоківської сільської ради, треті особи друга Кременчуцька державна нотконтора, КП "Кременчуцьке МБТІ" про визнання права власності на домоволодіння з господарськими будівлями в порядку спадкоємства за заповітом, мотивуючи що 21 січня 1998 року померла його мати [PERSON], після її смерті залишився житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Леніна, №32 в селі Камяні Потоки Кременчуцького району. Згідно заповіту покійної спадкоємцем визначено позивача, але як виявилося після смерті [PERSON] нотаріальні органи позбавлені можливості переоформити спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок і господарські будівлі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. З'ясовано, що після смерті, 21 січня 1998 року [PERSON] залишилося спадкове домоволодіння з господарськими будівлями по вул. Леніна № 32 в селі Кам'яні Потоки Кременчуцького району, вартістю 39300 грн., що документально підтверджено. Спадкоємцем померлої за заповітом та за законом є позивач [PERSON], але за відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та господарські будівлі позивач не може оформити право власності. За таких обставин суд з підстав ст. ст. 15, 16, 346, 379, 381, 386, 392, 1227,1223, 1235 ЦК України визнає за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння № 32 по вул. Леніна в селі Кам'яні Потоки Кременчуцького району . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач в позовній заяві посилається на те, що 07.08.05 помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Позивач є спадкоємцем за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] [PERSON] та дочка [PERSON], які відмовилися від спадщини. Він подав до Державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і йому видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Запруддя по вул.8-го Березня,19, але позивач не може отримати витяг з Реєстру про право власності на даний будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності [PERSON] на це майно. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Представник Запрудянської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просить заслухати справу за його відсутності. За вказаних обставин суд ухвалив провести постановити рішення без подальшого слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Позивачка, прийнявши спадщину, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину. Тому з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті був власником житлового будинку з господарськими будівлями, його право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду із даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів нараховану за період з 01.10.2008року по 27.01.2010 року включно, нараховану по аліментах за період з 01.09.2008 року по 30.11.2009 року включно в сумі 12094,51 грн. посилаючись на те, що 10.09.2008 року Рокитнянським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. З вересня 2008 року з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, а тому у відповідності до вимог ст.196 СК України вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги уточнила, посилаючись на вищенаведені обставини і просили суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 1365,75 гривень. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивачки визнав та пояснив, що вони з позивачкою перебували у шлюбі, від даного шлюбу мають дочку [PERSON]. Згідно рішення суду він повинен сплачувати аліменти. Аліменти він сплачував по мірі можливості та в неповному обсязі. На даний час він ніде не працює, утримує матір, пенсія якої складає 600 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] рішенням Рокитнянського районного суду від 10.09.2008 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку на дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконував належним чином свої аліментні зобов'язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 1365,75 гривень. У відповідності до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved