Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

20.07.09 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. 07.09.09 [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи служба у справах дітей Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, ТОВ «Нордстар ЮГ», про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та вселення. Ухвалою суду обидва позови обєднані в одному провадженні. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою, оскільки з травня 2007 року відсутні за місцем реєстрації без поважних причин. Проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на факт добровільного вибуття [PERSON], [PERSON] разом з неповнолітніми [PERSON], [PERSON] і сутність перешкод їх вселенню з боку [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] позов не визнали суду пояснили, що дійсно вони не проживають в спірній квартирі з травня 2007 року, оскільки [PERSON] створював перешкоди їх проживанню, що вимусило відповідачів залишити жиле приміщення спірної квартири. При цьому відповідачі зазначали, що внаслідок вселення [PERSON] до квартири своєї співмешканки, сумісне проживання є неможливим. Також відповідачі посилалися на створення перешкод шляхом заміни [PERSON] замків від вхідних дверей, при цьому просили про задоволення зустрічного позову. Представник третьої особи ТОВ «Нордстар ЮГ» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Заводського району виконкому Миколаївської міської ради покладав розгляд справи на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] знаходився в шлюбі з [PERSON], який був розірваний 12.08.03. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] є дочкою [PERSON] від першого шлюбу. Згідно ордеру на житлове приміщення №1513 від 28.08.97 спірна квартира виділена [PERSON], який є основним квартиронаймачем, в якості членів його сімї в квартирі зареєстровані: [PERSON] з 26.12.97, [PERSON] з 31.05.02, [PERSON] з 28.12.07, [PERSON] з 24.04.09 Як пояснили представники позивача, в травні 2007 року відповідачі добровільно залишили спірну квартиру та забрали свої особисті речі. При цьому у відповідачів залишились ключі від квартири. З вказаного часу звязку з квартирою відповідачі не підтримують, участі в сплаті комунальних платежів не приймають. Пояснення позивачів частково визнали відповідачі, які суду пояснили, що дійсно з вказаного часу вони не проживають в спірній квартирі, однак не вважають себе такими, що втратили право користування її жилою площею, оскільки [PERSON] та неповнолітні діти їздили до батька в гості до кінця 2008 року. Крім того, в період з січня до червня 2009 року [PERSON] проживав у батька та мав ключі від квартири, але в звязку з неможливістю спільного проживання з [PERSON] повернувся назад, віддавши батькові ключі, після чого став постійно проживати з ними. Також відповідачка [PERSON] зазначала, що не приймала спроб повернутися до спірної квартири оскільки уклала інший шлюб, при цьому діти повернутися та проживати з батьком відмовились у звязку з його неправильною поведінкою у сімї та висловили бажання проживати з нею та її новим чоловіком, який повністю їх забезпечує. В цій частині пояснення відповідачки [PERSON] підтримала [PERSON], яка підтвердила небажання відповідачів повертатися до спірної квартири. При цьому як [PERSON] так і [PERSON] посилалися на відсутність в спірній квартирі понад передбачений законом строк з поважних причин, оскільки [PERSON] були створені умови, що перешкоджали їх проживанню. Однак із доводами відповідачів погодитися не можна, виходячи з наступного. Згідно вимоги ч. 1 ст.71 ЖК України при тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутньою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводяться в судовому порядку. Як пояснили позивачі та визнали відповідачі, [PERSON], [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] добровільно залишили спірне житлове приміщення в травні 2007 році та до теперішнього часу в квартирі не проживають, при цьому жодної поважної причини на підтвердження їх відсутності в даній квартирі біля 3 років, судом не встановлено. Крім того, факт не проживання відповідачів протягом вказаного періоду в квартирі [ADDRESS], підтверджується актом про не проживання та показами свідків [PERSON], [PERSON] Посилання відповідачів, щодо чинення їм перешкод з боку позивача у користуванні жилим приміщенням спірної квартири, суд не приймає до уваги, оскільки жодного належного доказу на їх підтвердження відповідачами суду не дано. Крім того, вони спростовуються поясненнями самих [PERSON] та [PERSON] і вищевказаними доказами. При цьому суд враховує, що після виселення спірної квартири відповідачі не зверталися до відповідних установ з приводу усунення перешкоди їх вселенню та користуванню житлом, зустрічний позов суд оцінює критично, оскільки він був поданий після звернення до суду [PERSON] Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст.ст.71,72 ЖК України, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] без поважних причин відсутні в квартирі [ADDRESS] протягом понад шість місяців, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням даної квартири. Таким чином, вимоги первісного позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки [PERSON] та [PERSON]І не надано суду жодного належного доказу на їх підтвердження. При цьому суд враховує, що після вибуття з квартири [ADDRESS], у відповідачів була можливість повернутися, яку вони не використали. У відповідності зі ст.ст.81,88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позовів.

Outcome: approved