Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

25.12.2009 року Бориспільський міжрайонний прокурор звернувсь до суду з зазначеним позовом в інтересах держави, уточнивши який в судовому засіданні, посилається нате, що 18.06.2009 року відповідач [PERSON] уклав договір дарування земельної ділянки, площею 0,1750 га, кадастровий номер 3220881303:03:002:0212, яка знаходиться в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до даного договору відповідач [PERSON] передав на безоплатній основі відповідачу [PERSON] вищезазначену земельну ділянку. Відповідач [PERSON], дарувальник за договором, відповідно до п.1.5 договору, стверджує, що на земельній ділянці, яка ним відчужується, відсутні будь-які будівлі та споруди. Пункт 1.6 договору передбачає, що відповідач [PERSON], обдарований за договором, зазначену в договорі земельну ділянку оглянув, та недоліків, які б перешкоджали її використанню за цільовим призначенням на момент огляду ним не виявлено. Проте, в ході проведення Бориспільською міжрайонною прокуратурою перевірки з інформації Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області встановлено, що на вказаній земельній ділянці упродовж значного часу знаходиться об'єкт нерухомості - житловий будинок, дозвільна документація на будівництво якого відсутня. В зв язку з чим просить визнати недійсним вищезазначений договір дарування земельної ділянки, оскільки він укладений з порушенням чинного законодавства, а саме є удаваним правочином з ознаками фіктивності, так як укладений для приховування передачі об'єкта самочинного будівництва у власність іншій особі та уникнення відповідальності у зв'язку з цим, а також виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник Бориспільської міжрайонної прокуратури позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,1750 га, кадастровий номер 3220881303:03:002:0212, яка знаходиться в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, визнавши недійсним виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку. Вишеньківська сільська рада свого представника до суду не направила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій при розгляді справи покладається на думку суду та просить слухати справу у відсутність свого представника. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в суді проти позову заперечив, пояснивши, що інтересів держави спірний договір дарування не порушує, а спір між відповідачами, сторонами в договорі, відсутній, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з"явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та заяви про слухання справи в свою відсутність не надав, свого представника не направив. Була надана заява про перенесення розгляду справи у зв'язку з відрядженням, проте підтверджуючих документів не надано. Третя особа ДП «Центр державного земельного кадастру» ДКУ із земельних ресурсів в особі Бориспільського районного відділу КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», свого представника не направила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала відзив, в якому зазначає, що не має повноважень щодо заперечення або визнання вимог відносно недійсності правовстановлюючого документа на нерухоме майно та договорів дарування нерухомого майна, а також просить слухати справу без участі свого представника. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], на судовий розгляд неодноразово не з явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, причини неявки не повідомила, свого представника не направила, заяви про слухання справи в свою відсутність та пояснень не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представника Вишеньківської сільської ради, відповідача [PERSON] та третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення представника Бориспільської міжрайонної прокуратури, представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 278064 відповідач [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 0,1750 га, яка розташована в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Згідно вказаного Державного акту цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку. 18.06.2009 року відповідач [PERSON] уклав договір дарування земельної ділянки, площею 0.1750га, з кадастровим номером 3220881303:03:002:0212, що розташована в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, який зареєстровано в реєстрі за № 2743. Згідно умов вказаного договору відповідач [PERSON] передав на безоплатній основі відповідачу [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1750 га, що розташована в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до п.1.5 зазначеного договору дарування від 18.06.2009 року відповідач [PERSON] стверджує, що на земельній ділянці, яка ним відчужується, відсутні будь-які будівлі та споруди. Крім того, п.1.6 вказаного договору дарування передбачає, що відповідач [PERSON] відчужену земельну ділянку оглянув, та недоліків, які б перешкоджали використанню земельної ділянки за її цільовим призначенням, на момент огляду ним не виявлено. Разом з цим, в ході проведеної Бориспільською міжрайонною прокуратурою перевірки з інформації Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області встановлено, що на вказаній земельній ділянці упродовж значного часу знаходиться об'єкт нерухомості - житловий будинок. При цьому, дозвільна документація на будівництво вказаного будинку відсутня. Так, згідно вимог ч.і ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до вимог ст.21 Закону України «Про планування і забудову території» передбачено, що регіональні правила забудови розробляються на основі типових регіональних правил забудови, затверджених спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. При цьому, регіональні правила забудови є обов'язковими для суб'єктів містобудування на території відповідного регіону. Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про планування та забудову території», громадянам, які є власниками (користувачами) земельних ділянок у селах, селищах та містах районного значення, спеціально уповноважений орган з питань містобудування та архітектури може надавати будівельний паспорт об'єкта містобудування та погоджувати проектну документацію на будівництво об'єкта містобудування без попереднього надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо його інженерного забезпечення. Перелік об'єктів містобудування щодо яких застосовується спрощена процедура, а також порядок надання будівельного паспорта встановлюється регіональними правилами забудови. На виконання вимог ст.21 Закону України «Про планування та забудову територій» та доручення Кабінету Міністрів України від 19.05.2000 року № 8676/1 Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України видано наказ від 10.12.2001 року № 219 «Про затвердження Типових регіональних правил забудови», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України з січня 2002 року за № 4/6292. Відповідно до вимог п.9 Типових регіональних правил забудови, яким регламентовано основні вимоги щодо оформлення документації на будівництво садибних житлових будинків, передбачено, що на підставі рішення місцевої ради про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку забудовник звертається до місцевого органу містобудування та архітектури за отриманням будівельного паспорта індивідуального житлового будинку. У сільській місцевості, селищах та малих містах для будівництва садибних одно-, двоповерхових житлових будинків орган містобудування та архітектури районної державної адміністрації надає забудовнику будівельний паспорт, складений на основі проекту масового або повторного застосування, рекомендованого для цього регіону, або за індивідуальним проектом для будівництва, розробленим, погодженим і затвердженим згідно з державними будівельними нормами. Будівництво на садибній ділянці житлового будинку здійснюється на підставі будівельного паспорту, який надається за зверненням замовника місцевими органами містобудування і архітектури та погоджується в установленому законом порядку місцевими державними наглядовими органами відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва». Зазначеним паспортом визначається призначення, розташування будинку на ділянці та його архітектурно-планувальні, конструктивні та інженерні рішення, які повинні відповідати чинним державним будівельним нормам. Відповідно до вимог п.9.9 Типових регіональних правил забудови, при внесенні в процесі будівництва змін до проекту житлового будинку або інших будівель забудовник зобов'язаний погодити їх з органами містобудування і архітектури додатково. Пункт 9.11 Типових регіональних правил забудови передбачає, що будівництво, здійснене без належного дозволу згідно із статтями 24, 29 Закону України «Про планування та забудову територій» або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням державних будівельних норм і правил, вважається самовільним, забороняється законодавством і тягне наслідки передбачені ст.376 ЦК України. З інформації відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації № 5187 від 23.12.2009 року встановлено, що архітектурно-будівельні паспорти відповідачам на будівництво житлового будинку у с. Петрівське Бориспільського району не видавались та у відділі відсутні. З інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області також встановлено, що інспекцією дозвіл на будівництво житлового будинку у с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району відповідачам не видавався. З огляду на викладені обставини, договір дарування укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] є удаваним правочином з ознаками фіктивності, оскільки укладений для приховування передачі об'єкта самочинного будівництва у власність іншій особі та уникнення відповідальності у зв'язку з цим. Таким чином, укладаючи договір дарування земельної ділянки, сторони фактично встановили між собою інші правовідносини, а саме уклали договір дарування житлового будинку. Однак, враховуючи, що будівництво вказаного житлового будинку здійснене без належно затвердженого проекту та архітектурно-будівельного паспорту і є самочинним, оспорюваний правочин, що вчинений сторонами суперечить закону. Згідно із вимогами ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.210 Земельного кодексу України, угоди, укладені з порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну визнаються недійсними за рішеннями суду. Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Цей же Кодекс у п.5 ст.216 ЦК України передбачає, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Статею 228 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок. Так, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до вимог п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Таким чином, відповідачі з метою приховання дійсної передачі об'єкта самочинно збудованого майна, документально оформили удаваний правочин з ознаками фіктивності, який підлягає визнанню недійсним, оскільки правочин який насправді вчинено між сторонами суперечить закону. Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На підставі вищевказаного незаконного договору дарування відповідачу [PERSON] виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1750 га, з кадастровим номером 3220881303:03:002:0212, яка розташована в с. Петрівське Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується також інформацією Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі. Відповідно до вимог ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 вказаної статті даного Кодексу передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст.ст.152, 155, 211 Земельного кодексу України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного земельного законодавства України визнається недійсним в судовому порядку. Таким чином, оскаржуваний договір є недійсним, оскільки суперечить вимогам перелічених вище норм законодавства, і виданий на його підставі державний акт також є недійсним. З відповідачів на користь держави підлягають стягненню солідарно витрати по оплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., від сплати яких було звільнено позивача при подачі позову, оскільки позов задоволено в повному обсязі. З урахуванням наведеного, на підставі п.9 Типових регіональних правил забудови, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.12.2001 року № 219; п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року; п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року; ст.ст.152, 155, 211 ЗК України; ст.ст.202, 203, 215, 216, 228, 235, 236, 321 ч.1, 376 ЦК України; ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved