Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 21.12.2009 року з вимогами до відповідача та просила постановити рішення згідно якого стягнути борг у розмірі 150000 доларів США. Свої вимоги мотивувала тим, що 20.06.2007 року вона позичила відповідачу [PERSON] гроші в сумі 150 000 доларів США на будівництво будинку в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, вул. С. Лазо, 22 [PERSON] цьому відповідачем власноручно була написана розписка, згідно якої відповідач зобов'язувався весь борг повернути в строк до 20.10.2007 року. Після закінчення строку повернення грошей позивачка звернулась до відповідача з вимогою повернути суму боргу, однак він став від цього ухилятися. Пройшло вже більше двох років, а борг відповідач їй не повернув і зараз відмовляється повертати борг в добровільному порядку. Позивачка у попереднє судове засідання з'явилася позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у поперердньому судовому засіданні позов визнав у повній мірі, однак зазначав, що у зв'язку з тяжким матеріальним становищем у теперішній час повернути борг не в змозі. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що при наявності у справі належних доказів, можливо постановити рішення, задовольнивши позивні вимоги. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, за згодою сторін, вважає, що рішення по справі можливо ухвалити у попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 130 ЦПК України. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 1 договір позики. Згідно розписки, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні, між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 20.06.2007 року було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від позивачки суму грошей у розмірі 150000 доларів США, та зобов'язався повернути свій боргу термін до 20.10.2007 року ( а.с. 5). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача [PERSON] ним була написана боргова розписка ( а.с. 5). Згідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з пояснень позивачки, свої зобов'язання за договором вона виконала у повному обсязі, а саме передала відповідачу гроші у розмірі 150000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути гроші в строк до 20.10.2007 року, однак свої зобов'язання не виконав, гроші не повертає, тобто від своїх зобов'язань ухиляється. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача приходить до висновку, що в справі є достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивачки заборгованості, а також судових витрат. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно ст. 99 Конституції України та Указа Президента України від 25.08.1996 року „Про грошову реформу в Україні" грошовою одиницею України є гривня, таким чином стягненню підлягає сума у розмірі 150 000 доларів США, що за курсом НБУ на 14.01.2010 року (100 доларів США = 800,4 грн.) = 1200 600 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved