overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що йому належить трудова книжка серії БТ-1 №0830345, видана 5 серпня 1977 року Хмельницьким спеціалізованим будуправлінням механізації комбінату «Хмельницькпромбуд» та атестат №1263, виданий міським професійно-технічним училищем №6 в м.Кам»янці-Подільському Хмельницької області 25 липня 1977 року на ім»я [PERSON]. Встановлення даного факту йому необхідно для оформлення пенсії, а у вищевказаних документах помилково вказано його по-батькові як «Антонович», а правильно «Анатолійович». Заявник в судовому засіданні підтримав свою заяву, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - управління ПФУ в Старокостянтинівському районі в судове засідання не з»явись, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] належить трудова книжка серії БТ-1 №0830345, видана 5 серпня 1977 року Хмельницьким спеціалізованим будуправлінням механізації комбінату «Хмельницькпромбуд» та атестат №1263, виданий міським професійно-технічним училищем №6 в м.Кам»янці-Подільському Хмельницької області 25 липня 1977 року на ім»я [PERSON]. Даний факт підтверджується поясненням заявника, копією паспорта заявника серії НА №507444 від 26.05.1998р., з якого вбачається, що заявника по-батькові «Анатолійович», а не «Антонович», копією свідоцтва про народження заявника серії V-ЯР №062684 від 10.06.1959р., з якого вбачається, що заявника по-батькові «Анатолійович», а не «Антонович». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

09 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2006 році, від якого мають дочку. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння із-за поведінки відповідача.. Це призвело до того, що вони з серпня 2006 року припинили шлюбні стосунки. Позивач в суді свої вимоги підтримує. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення в пресі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову частину будинку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час слухання справи повідомлені належним чином, своїми письмовими заявами просять справу розглядати в їх відсутність, просять позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 10 січня 2005 року померла мати позивачки [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 11/24 частин жилого будинку № 4 по вул.Піонерській в м.Фастові та на грошові заощадження. Спадкодавицею було збільшено житлову площу в будинку за рахунок переобладнання кухні 1-2, площею 10,6 кв.м., в жилу кімнату 1-2, площею 10,6 кв.м шляхом демонтування печі. При житті мати позивачки своє майно нікому не заповідала. Спадкодавця одружена не була. Позивачка являється спадкоємицею першої черги спадкування після смерті матері , як її дочка. Відповідачі по справі -дядько та тітка позивачка являються спадкоємцями другої черги, як рідні брат та сестра спадкодавці, які не заперечують, щоб за позивачкою було визнано право власності на спадщину. Суд вважає, що тільки за позивачкою повинно бути визнане право власності на спадщину після смерті матері, так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, поховала за власні кошти і вважається такою, що спадщину прийняла, згідно ст. 1268 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на цей будинок. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, своєю письмовою заявою просить справу розглядати в його відсутність, просить позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 07 серпня 1987 року померла мати позивачки [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини жилого будинку № 134 по вул.Фастівській в смт.Борова та на жилий будинок № 45 б по вул.Калініна в смт.Борова Фастівського району Київської обл. При житті мати позивачки своє майно нікому не заповідала. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті матері є її діти: позивачка, [PERSON], [PERSON], [PERSON] Брати га сестра позивачки в порядку т.553 ЦК України відмовилися від спадщини після смерті матері, і 12.02.1987 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на ХА частину жилого будинку № 134 по вул.Фастівській в смт.Борова. А у видачі свідоцтва на іншу частину спадщини- на жилий будинок № 45-6 по вул.Калініна позивачці відмовлено, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на цей будинок. Враховуючи той факт, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вже померли, що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть, то відповідачем по даній справі є територіальна громада-Борівська селищна рада. Суд вважає, що тільки за позивачкою повинно бути визнане право власності на спадщину після смерті матері, так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, поховала за власні кошти і вважається такою, що спадщину прийняла, згідно ст. 1268 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що в порушення Правил надання населенню послуг газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999г., відповідач не здійснює оплату за послуги газопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1647,28 грн. за період з 01.12.2008 року по 01.12.2009 року, яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 1647,28 грн. за період з 01.12.2008 року по 01.12.2009 року. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю і попереджений судом про наслідки визнання позову. Відповідно до ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є підстави для стягнення заборгованості за послуги по газопостачанню, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплопостачання, посилаючись на те, що він проживає в кв. № 14, по вул. Леніна, 47 в с.Дударків Бориспільського району Київської області та користується послугами з теплопостачання і щомісячно зобов'язаний їх оплачувати, але свої обовязки по оплаті послуг не виконує, внаслідок чого має борг в сумі 3286,53 грн. Представник позивача надав заяву, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі та слухати справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач мешкає в кв. № 14 гурт-47 по вул. Леніна, 9 в с. Дударків Бориспільського району Київської області і користується послугами по теплопостачанню, які йому надає позивач. Згідно ст. 67 ЖК України, п. 18 «Правил надання населенню послуг з центрального опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 відповідач зобовязаний щомісячно оплачувати надані йому послуги, але ці обовязки він не виконує, внаслідок чого заборгував 3286,53 грн., які підлягають стягненню з нього на користь позивача. Обставини справи, що мають суттєве значення при вирішенні спору суд встановив на підставі виписки із особового рахунку відповідача, яким підтверджується сума боргу. Оскільки позов задовольняється, то з відповідача слід стягнути на користь держави держмито, а на користь позивача витрати повязані з інформаційно-технічним забезпеченням цивільної справи. На підставі ст.ст. 64, 67 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, п. 18 «Правил надання населенню послуг з центрального опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за теплопостачання в сумі 3 102 грн. 33 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідачка є відповідальним квартиронаймачем, повинна була сплачувати послуги щомісячно, але вона систематично порушувала зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 3 102 грн. 33 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачка не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачці було відкрито особовий рахунок № 802381, за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Відповідачка систематично порушувала зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 3 102 грн. 33 коп. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за надання теплової енергії в сумі 3\~102 грн. 33 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплопостачання в сумі 4 141 грн. 12 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідачка [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, повинна була сплачувати послуги щомісячно, але вона систематично порушувала зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 4 141 грн. 12 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачі не бажають, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачці було відкрито особовий рахунок № 802545, за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Згідно довідки ЖЕК № 13 з [PERSON] в зазначеній квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] Відповідачі систематично порушували зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 4 141 грн. 12 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за надання теплової енергії в сумі 4\~141 грн. 12 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути солідарно судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за теплопостачання в сумі 2 058 грн. 17 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідач є відповідальним квартиронаймачем, повинен був сплачувати послуги щомісячно, але він систематично порушував зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 2 058 грн. 17 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачеві було відкрито особовий рахунок № 709374, за яким він повинен був сплачувати комунальні послуги щомісячно. Відповідач систематично порушував зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 2 058 грн. 17 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за надання теплової енергії в сумі 2\~058 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В серпні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її вихованні та утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду. У судовому засідання позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі то просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він є інвалідом третьої групи та отримує лише пенсію, іншого заробітку не має. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їх утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В липні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 500, розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу у них є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2007 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя та побут. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 29 жовтня 1994 року уклали шлюб. Від шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2007 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-28 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплопостачання в сумі 5\~723 коп. 76 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, повинен був сплачувати послуги щомісячно, але він систематично порушував зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 5 723 грн. 76 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачі не бажають, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачеві було відкрито особовий рахунок № 802443, за яким він повинен був сплачувати комунальні послуги щомісячно. Згідно довідки ЖЕК № 13 з [PERSON] в зазначеній квартирі проживає [PERSON] та [PERSON] Відповідачі систематично порушували зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 5 723 грн. 76 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за надання теплової енергії в сумі 5 723 грн. 76 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути солідарно судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 57 грн. 24 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved