Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

15.12.2007 року сторони обрали шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони з відповідачем припинили спільне проживання і ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дочки у достатньому обсязі, хоча працює і має достатній регулярний дохід, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною 18 років. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі ? частини усіх видів заробітку, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і потребує матеріальної допомоги до 11.06.2011р. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень позивачки видно, що в даний час відповідач у добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки в грошової формі, але у недостатній кількості, вона перебуває на утриманні [PERSON] Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі ? частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. Крім того, у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, якщо останній взмозі робити таку допомогу. Такі кошти стягуються в частковому відношенні від заробітку або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів, тому що при цьому розмір утримань з нього не буде перевищувати 50 відсотків. На підставі викладеного і ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved