overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів 2665 гривень 73 копійки і доводи мотивує там, що позивачі проживають в [INFO]. Донецької області і їм надавались послуги по теплопостачанню квартири. Відповідачі від послуг відмовився, але самоусунувся від оплати і утворився борг у сумі 2665 гривень 73 копійки з 01.01.2006 року і по 31.12.2009 року, що і просить стягнути з відповідачів. Представник позивача позов підтримала. Відповідачі позов визнали в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступних підставах. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, з листа Державного підприємства «Доненька залізниця» № 295/276 від 19.01.2010 року, яке є наявним у справі свідчить, що котельня № 47 по пров.Путейському в м. Волноваха, яка подає теплову енергію в будинок № 61 по вул. Леніна в м. Волноваха, знаходиться на балансі Маріупольського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Державного підприємства «Донецька залізниця». Згідно довідки № 930 від 12,2009 року виданої Державним комунальним підприємством Домоуправлінням № 2. яка є наявного у справі, свідчить, що відповідачі по справі є власниками квартири [ADDRESS]. Донецької області. Про те, що відповідачі зареєстровані і мешкають в квартирі № 4 в будинку №.61 по вул. Леніна в м. Волноваха підтверджується довідкою № 945 від 19,05.2009 року, виданою Державним підприємством Волноваське бюро технічної інвентаризації, яка є наявною у справі. З довідки № 295/1913 від 06,06.2006 року виданої ДП «Донецька залізниця», яка є наявною у справі, свідчить що котельня № 47, розташована в м, Волноваха і. подає тепло в будинок № 61 по вул. Леніна в м. Волноваха, Донецької області, знаходиться на балансі Маріупольського будівельно - монтажного експлуатаційного управління Державного підприємства „Донецька залізниця". Питання про применения позивної давності, у відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, відповідачі не ставили, Аналіз приведених судом доказів дає суду підстави вважати, що відповідачі згідно зі ст. 68 ЖК України повинні були щомісяця вносити плату за користування тепловою енергію, від отримання послуг вони не відмовились, а самоусунулись від сплати за послуги, і заподіяли позивачу шкоду в сумі 2665 гривень 73 копійки, тому у відповідності зі ст. 1166 ГК України позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача і судові витрати по оплаті держмита в сумі 51 гривня і на інформаційно - технічне забезпечення ЗО гривень у відповідності зі ст.88 ЦПК України. На підставі ст, 68 ЖК України і ст. 1166 ГК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

13 липня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що 14 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Мрія», правонаступником прав та обовязків якого є ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №20ТС, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000.00 гривень під. 32 відсотки річних на строк до 14 грудня 2007 року з погашенням згідно графіку, що є невідємною частиною кредитного договору. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача було укладено договір поруки №20ТС від 14 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON]. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязувався сплачувати відсотки за користуванням кредитом, повернути заявнику отриманий кредит, в строк та у порядку, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п.8.1. Кредитного договору сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно в період з 25 числа по останній робочий день поточного місяця. Згідно з п.1.1. Кредитного договору сума кредиту повинна була бути повернута до 14 грудня 2007 року. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, у встановлений термін кредит повернуто не було та не сплачено відсотки за його користування. Пунктом 9.1. Кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 відсотків річних від простроченої суми. Згідно п.9.2. Кредитного договору у випадку несвоєчасної сплати відсотків за користуванням кредитом,* позичальник сплачує на рахунок банку за кожен день прострочення платежу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, яка діяла в період протягом якого нараховується пеня. Відповідачам було направлено листи - вимоги про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату відсотків 31.10.2008 року за №1842/1700-04-2 та№1843/1700- 04-2. однак, відповіді на них отримано не було. Станом на 08 липня 2009 року загальна сума заборгованості по кредиту боржника перед заявником складає 8035,67 грн., відповідно до розрахунку. Відповідно до Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником своїх зобовязань по кредитному договору Кредитор має право вимагати від Поручителя сплати в повному обсязі заборгованості за наданим кредитом, нарахованих за його користування відсотків, а також неустойки, у строки, передбачені в кредитному договорі. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його строк, встановлений договором. Для стягнення заборгованості Позивачем було подано до Бориславського міського суду Львівської області заяву судового наказу, однак,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

8.02.2010 року позивач звернувся з даним позовом у суд, указуючи, що 23.10.2007 року, між позивачем і відповідачем, [PERSON] був оформлений кредитний договір. За умовою даного кредиту відповідачу було видано 19773,00 грн. строком погашення до 23.10.2013 року із сплатою річних 29,50% за користування кредитними коштами. При цьому відповідач повинен щомісячно сплачувати кредит частинами та погашати відсотки за користування кредитом. Станом на 24.12.2009р. відповідачем вище вказані умови не виконуються і заборгованість перед банком становить 21 631,61грн. Представник позивача у зал суду не з*явився, але надав листа слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у зал суду не з*я вися, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З кредитного договору від 23 жовтня 2007року випливає, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 19 773,00гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 29,50% річних. Згідно договору відповідач повинен щомісячно сплачувати кредит частинами та погашати відсотки за користування кредитом. Станом на 24 грудня 2009р. відповідачем вище вказані умови не виконуються і заборгованість перед банком становить 21 631,61грн., яка складається з непогашеної суми кредиту - 16993,38грн., несплачених відсотків - 2797,30грн. та пені - 1840.93грн. Отже, вимога позивача обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у сумі 21631.61грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 216,32 грн. судового збору. На підставі ст. ст.526, п.п. 1.2 ст. 554, 610, 1048, 1049, п.2 ст. 1050, п.2 ст. 1054 ЦК України, ст.75 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

Сторони по справі уклали шлюб 06. 07.2002 року, шлюб реєструвався відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, Донецької області, актовий запись № - 61, і мешкали однією родиною по 12.01.2010 року, потім шлюбні відносини припинили. Від шлюбу мають сина - [PERSON]. [INFO], який мешкає з позивачкою, і в майбутньому буде мешкати з позивачкою, питання стягнення аліментів вирішується в судовому порядку Мають спільне майно. Причиною розпаду родини, послужила та обставина, що сторони перестали розуміти один одного, тому родина розпалась, і позивачка звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з»явилася а подала заяву про розгляд справи у її відсутність . на позові наполягає. Відповідач також в судове засідання не з»явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Суд. дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факті і відповідні їм правовідносини. Стороні по справі 06.07.2002 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, що є наявним у справі, з якого свідчить, що шлюб було зареєстровано Волноваським відділом реєстрації актів цивільного стану, Донецької області, актовий запис № 61, і мешкали однією родиною по 12.01.2010 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і в майбутньому залишається з нею, питання стягнення аліментів вирішується в судовому порядку, що підтверджується свідоцтвом про народження, що є наявним в матеріалах справи. На підставі ст. ст. 104, 110,112 СК України, позов підлягає задоволенню, оскільки сторони мір до встановлення родинних відносин не прийняли, що свідчить про те, що родина розпалась остаточно, суд вважає за можливе подальші судові витрати покласти на відповідача у сторін це перший шлюб, тому підлягає стягненню 17 гривень на користь держави. На підставі ст. ст. 104, 110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням виконкому Тузлівської сільської ради Березанського району, Миколаївської області №51 від 09.12.2003 р. вона призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності зі ст. 77 ЦПК України сторони чи інші особи, що беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У випадку неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, що беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце проведення судових засідань, вважається, що він не з'явився в судове засідання без поважних причин, тому необхідно провести заочний розгляд справи. За згодою позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст. ст. 121, 122,133 СК України є походження від нього дитини. Оскільки в книзі реєстрації про народження дитини батьком вказаний він, тому згідно ст. 180 СК України він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний вжити заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України. -у матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що по виконавчим документам з відповідача не проводяться інші утримання. Відповідно до ст.183 СК України суд вважає за необхідне розмір аліме=- * визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст. 217 ЦПК України рішення суду в справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88, п.4 ч. З ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду спави та судовий збір. На підставі ст. ст. 180, 181,182, 183, 191,247 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

У судову засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача на користь РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал заборгованість в сумі 2827 грн. 19 коп. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, суд рахує, розглянути справу без відповідача за наявності матеріалів, з винесенням заочного рішення. Так, судом встановлено, що відповідач в порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.09.09 р. становить 2827 грн. 19 коп. Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України, води (водні обєкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст. 42 цього кодексу водокористувачем є РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал, яке згідно ст.ст. 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання. Згідно ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги та ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. Згідно ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 6, 42, 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України, ст. 526 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

У судову засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача на користь РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал" заборгованість в сумі 4999 грн. 31 коп. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, суд рахує, розглянути справу без відповідача за наявності матеріалів, з винесенням заочного рішення. Так, судом встановлено, що відповідач в порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.09.09 р. становить 4999 грн. 31 коп. Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України, води (водні обєкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст. 42 цього кодексу водокористувачем є РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал, яке згідно ст.ст. 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання. Згідно ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги та ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. Згідно ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 6, 42, 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України, ст. 526 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

У судову засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача на користь РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал заборгованість в сумі 5117 грн. 79 коп. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, суд рахує, розглянути справу без відповідача за наявності матеріалів, з винесенням заочного рішення. Так, судом встановлено, що відповідач в порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.09.09 р. становить 5117 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України, води (водні обєкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст. 42 цього кодексу водокористувачем є РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал, яке згідно ст.ст. 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання. Згідно ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги та ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. Згідно ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 6, 42, 43, 48, 49, 59 Водного кодексу України, ст. 526 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою. Заявниця зазначила, що 04.02.1996 померла її матір - [PERSON] ТимоЖвна. проте свідоцтво про народження позивачки загублено. Встановлення факту родинних відносин заявниці необхідно для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Встановити даний факт заявниця може лише у суді. В судовому засіданні заяву було підтримано заявницею. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Заяву визнав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] Тимої-йвна, померла 04 лютого 1996 року в с. Вереси Житомирського району та області у віці 84 років(а.с. 7). Судом встановлено, що заявниця народилася 03 березня 1940 року(а.с.б). Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 29.01.2009 за № 00000106534 актовий запис про народження заявниці не виявлено(а.с.9). Згідно із довідкою виконкому Вересівської сільської ради від 01.10.2009 року №668, відповідно записів в по господарських книгах Вересівської сільської ради [PERSON] Тимоні вна дійсно являється матірю [PERSON] (а с. 10-11). За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] є матірю [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-04 00:00:00

26.01.2010 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив розірвати шлюб сторін, оскільки подальше спільне життя із відповідачкою неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дитини, дитину просив залишити на її вихованні. Спору про поділ спільно придбаного майна не має. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у її відсутності, позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов визнала в повному обсязі. В звязку з тим, що відповідач позов визнає, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: -правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113 СК України; -з позовної заяви, яка сторонами не оспорюється, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сімї; -подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. Окрім того, що зазначені обставини сторонами не оспорюються, вони підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження сторін (а.с.4), іншими матеріалами справи (а.с.5). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя та їхньої дитини. Вирішуючи питання про те, з ким із батьків повинна проживати їхня неповнолітня дитина, суд враховує думку сторін з цього приводу, вік дитини і приходить до висновку, що вона повинна проживати з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved