Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

20.02.2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Чернігівської міської ради про визнання права власності на домоволодіння, його реальний розподіл, визначення частково недійсним Державного акту, встановлення порядку землекористування(а.с.4-6), який 08.02.2010 р. уточнив, остаточно заявивши тільки одну позовну вимогу - про визнання права власності (а.с.78-79), мотивуючи свої вимоги наступним. Він перебував у шлюбі з [PERSON] з 1986 р. по 14.11.2005 р., дітей від якого не мають. Рішенням № 156 Новозаводської районної ради м. Чернігова від 08.07.1991 р. колишній дружині була виділена земельна ділянка площею 600 м2 у м. Чернігові по вул. Ушакова 68 для індивідуального будівництва. Рішенням цієї ж ради № 195 від 09.11.1992 р. земельна ділянка [PERSON] була збільшена на 400 м2. В 1991 р. вони на даній земельній ділянці розпочали будівництво житлового будинку, яке закінчили в 1997 р., будинок має 100 % готовності, але в експлуатацію не прийнятий. Під час шлюбу вони проживали в даному будинку, після розлучення до теперішнього часу він користується деякими приміщеннями в даному будинку для господарських потреб. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-60 від 24.07.2009 р. вартість спірного будинку складає 505527 грн., вартість будівельних матеріалів приймається у розмірі 60% вартості будинку та становить 303316,20 грн., вартість будівельних робіт приймається в розмірі 40% від вартості будинку та складає 202210,80 грн. Так як будівництво здійснювалось за спільні кошти і зусиллями його та дружини в період шлюбу, то на підставі ст.ст. 60, 68, 70 СК України просив визнати за ним право власності на 1/2 частину вартості будівельних матеріалів та робіт завершеного будівництвом житлового будинку у м. Чернігові по вул. Ушакова 68 на суму 252763,50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві(а.с.78-79), та зазначив, що він проживає в [INFO] з 14.11.2005 р., інші пояснення дасть його представник. Представник позивача [PERSON] позов підтримала за вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві(а.с.78-79) та пояснила, що позивач з 14.11.2005 р. проживає в [INFO], але користується спірним будинком; підставами для задоволення позову є ст.ст. 60, 68, 70 СК України, ч. 3 ст. 331 ЦК України; строк звернення до суду позивач не пропустив, бо користується будинком до цього часу. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позов не визнав відповідно до письмових заперечень від 25.02.2010 р.; просить застосувати строк позовної давності та пояснив, що будівельні матеріали набувались під час шлюбу, але оздоблювальні внутрішні роботи в будинку проводились без участі позивача. Представник відповідача - Чернігівської міської ради [PERSON] просила вирішити справу на розсуд суду, оскільки на даний час позивач не має позовних вимог до Чернігівської міської ради. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу у її відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений в 1986 р., було розірвано, 14.11.2005 р. [PERSON] отримав свідоцтво про розірвання шлюбу(а.с.7). З 14.11.2005 р. по даний час позивач проживає в [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова № 156 від 08.07.1991 р. [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м у м. Чернігові по вул. Ушакова 68 для індивідуального будівництва житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету цієї ж ради № 195 від 09.11.1992 р. земельна ділянка [PERSON] за вказаною адресою була збільшена на 400 кв.м(а.с.9-10). Згідно даних КП «ЧМБТІ» за адресою: м. Чернігів вул. Ушакова 68, є житловий будинок «А-2», право власності на який не зареєстровано, він має 100% готовності, в експлуатацію не зданий, остання інвентаризація проводилась 23.09.1997 р.(а.с.8;34-40). Враховуючи вказане, цей будинок було побудовано [PERSON] та [PERSON] в період їх шлюбу - суду не доведено протилежного. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15.01.2003 р. на підставі рішення (21 сесії 5 скликання) Чернігівської міської ради від 11.10.2007 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, яка розташована за вказаною адресою, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)(а.с.18). Відповідно до висновку судової експертизи № С-60 від 24.07.2009 р. ЧРТПП, зокрема, дійсна вартість домоволодіння № 68 по вул. Ушакова в м. Чернігові становить 505527 грн., вартість його 1/2 частини 252763,50 грн.(а.с.59-66). Згідно ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Позивач просить на підставі ст.ст. 60, 68, 70 СК України, ч. 3 ст. 331 ЦК України визнати за ним право власності на 1/2 частину вартості будівельних матеріалів та робіт завершеного будівництвом житлового будинку у м. Чернігові по вул. Ушакова 68 на суму 252763,50 грн. Позов не може бути задоволено на підставі ч. 3 ст. 331 ЦК України, згідно якої до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), оскільки позивач не вказав назву будівельних матеріалів і обладнання та їх обєм, на які він просить визнати право власності, це не визначено і висновком вказаної судової експертизи; 252763,50 грн. - це не вартість матеріалів і обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку «А-2», а сума вартості будівельних матеріалів і обладнання та вартості будівельно-монтажних робіт(а.с.63); [PERSON] просить визнати право власності на 1/2 частину вартості будівельних матеріалів та робіт вже збудованого самочинного будівництва, що має 100 % готовності; задоволення позову призведе фактично до узаконення самочинного будівництва. Також висновок судової експертизи № С-60 від 24.07.2009 р. ЧРТПП не є допустимим доказом, оскільки в порушення вимог ч. 4 ст. 147 ЦПК України експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України, про необхідність чого було зазначено у ухвалі суду від 14.04.2009 р. про призначення експертизи(а.с.48-49). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Житловий будинок «А-2» є самочинним будівництво, оскільки побудований за відсутності належних дозволу та проектної документації, не доведено, що не має місця істотне порушення будівельних норм і правил. Стаття 376 ЦК України не передбачає набуття права власності на будівельні матеріали та роботи завершеного будівництвом житлового будинку за рішенням суду. Проте, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 р. № 923, якою затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», передбачено можливість прийняття в експлуатацію приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, господарських споруд, прибудов, будівництво яких здійснено без залучення підрядних організації. Прийняття в експлуатацію проводиться за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких обєктів на підставі свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається органом державного архітектурно-будівельного контролю. Відмова і видачі свідоцтва може бути оскаржена до суду. Крім того, окремою підставою для повної відмови в задоволенні позову є і пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, який він поновити не просить, помилково вважає, що його не пропустив. Початок перебігу строку позовної давності потрібно рахувати з 14.11.2005 р., з дати отримання свідоцтва про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], з якої позивач проживає в [INFO], а позов подано до суду тільки 20.02.2009 р., а позовну вимогу про визнання права власності на 1/2 частину вартості будівельних матеріалів та робіт завершеного будівництвом житлового будинку заявлено тільки 08.02.2010 р., тобто більше ніж через 3-и роки. Суду не надано ніяких доказів, що позивач з 14.11.2005 р. до цього часу користується м. Чернігів по вул. Ушакова 68 житловим будинком «А-2». За таких обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. В звязку з повною відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed