Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь втрати від знецінення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 9611 грн. 55 коп., проценти від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 7124,94 грн. та судові витрати в розмірі 230 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 березня 2005 року на підставі договору позики відповідач [PERSON] взяла у неї у борг 25300 грн. і зобовязалася їх повернути до 25 березня 2006 року. В зазначений строк відповідач позику не повернула. Згідно судового наказу, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області 14 квітня 2006 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто борг за договором позики в розмірі 25300 грн. Протягом 2006 2009 років відповідачка сплачує борг частками. Станом на 06 листопада 2009 року залишок боргу [PERSON] складає 14834,22 грн. Будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи позивач [PERSON] звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність, відповідач [PERSON] до залу суду не зявилася, причин неявки не повідомила, доказів на заперечення позову не надала. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 25 березня 2005 року на підставі договору позики відповідач [PERSON] взяла у [PERSON] в борг 25300 грн. і зобовязалася їх повернути до 25 березня 2006 року. В зазначений строк відповідач позику не повернула. Згідно судового наказу, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області 14 квітня 2006 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто борг за договором позики в розмірі 25300 грн. Станом на 06 листопада 2009 року залишок боргу [PERSON] складає 14834,22 грн. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягаючим до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України предбаченого, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір знецінення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з червня 2006 року по жовтень 2009 року складає 9611,55 грн., який підлягає стягненню на користь позивача. Пунктом 5 розділу VIII «Прикінцевих положень» Закону України «Про фінансоі послуги та державне регулювання ринків фінансвоих послуг» (далі закон) передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України та інші нормативно-правовові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до положень зазанченого закону надання коштів (грошових) у позику є фінансвою послугою (п.6 ст.4 закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п.5 ч.1 ст.1 закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання коштів на умовах позики не допускається. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення процентів від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ є необґрунтованими, також не підлягають стягненню три проценти річних від простроченого боргу, в порядку ст.625 ЦК України, так як договором позики встановлений інший розмір процентів. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, необхідно покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (96,12грн.(державного мита) + 30грн.(ІТЗ)). На підставі викладеного,

Outcome: partial