overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності 1/4 частину жилого будинку з господарськими спорудами, що розташований в с. Велика Березна Полонського району по вул. Ж.Дзюбчик, 7, Хмельницької області. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що на виділеній для її батька земельній ділянці в 1972 році було побудовано зазначений будинок та господарські споруди, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору. Головою двору був батько [PERSON], членами - вона, її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] В 1995 році батько помер та після його смерті вона як спадкоємиця за законом не може оформити спадщину на жилий будинок, оскільки на будинковолодіння відсутній належно оформлений правоустановчий документ, тому змушена звернутись з цього приводу до суду. Представник сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що в 1972 році покійний [PERSON] побудував згаданий вище жилий будинок та господарські споруди, котрі на той час відносилися до колгоспного двору, про що свідчить довідка сільської ради. Позивачка з чоловіком з 1975 року, а їхня дочка [PERSON] з часу свого народження - 1982 року, стали проживати у вказаному домоволодінні, яке в той період та станом на 15.04.1991 року являлося колгоспним двором, а тому вони за час свого проживання до часу існування колгоспних дворів (15.03.1990 рік) набули відповідно до ст.123 бувшого ЦК УРСР права власності на домоволодіння кожний на ? частку. 29.07.1995 року помер [PERSON] та він як бувший голова колгоспного двору мав право власності у будинку в розмірі 1/4 частини, тому саме на таку частку після його смерті відкрилась спадщина. Після смерті [PERSON] позивачка, як спадкоємиця за законом, відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, так як продовжувала проживати у частині будинку, що належить їй як члену колгоспного двору, а тому згідно до ст.549 названого ЦК України набула право власності на ? частину вказаного житла. Про належність будинку названій особі свідчать пояснення позивачки, дані технічного паспорту, рішення виконкому та довідок сільської ради.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача 1040 грн. 55 коп. матеріальної, 4000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), та судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що 6 листопада 2009 року [PERSON] керуючи транспортним засобом в м. Полонному порушивши Правила дорожнього руху здійснив на неї наїзд автомобілем, від чого вона отримала тілесні ушкодження та проходила лікування в Полонській ЦРЛ. На придбання ліків та медикаментів вона затратила 1040 грн. 55 грн. Крім цього у звязку з ушкодженням здоровя їй заподіяна моральна шкода, розмір якої становить 5000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він погоджується на відшкодування затрат понесених [PERSON] на лікування в сумі 1040 грн. 55 коп., однак не визнає вимоги про стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що 6 листопада 2009 року [PERSON] керуючи транспортним засобом в м. Полонному порушивши Правила дорожнього руху здійснив наїзд автомобілем на позивачку, від чого вона отримала тілесні ушкодження та проходила лікування в Полонській ЦРЛ. На придбання ліків та медикаментів [PERSON] затратила 1040 грн. 55 грн. Вказані обставини стверджуються даними постанови Полонського районного суду від 4.12.2009 року, а також документами про придбання ліків і медикаментів. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки відповідач є володільцем транспортного засобу від дії якого для [PERSON] була завдано шкода, тому він має бути відповідальним за її заподіяння. Підлягає стягненню на користь позивачки майнова шкода розмір якої документально підтверджений на суму 1040 грн. 55 коп. Згідно до ст. 23, ст. 1167 ЦК [PERSON] також має право на відшкодування моральної шкоди, яку вона зазнала через понесені душевні страждання у зв'язку з ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування такої шкоди суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, яких зазнала позивачка їх тривалості, та інших обставин, які в даному конкретному випадку мають істотне значення, виходячи при цьому із вимог розумності і справедливості, що має становити суму 4000 грн. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2596 грн. 61 коп., посилаючись на те, що згідно наказу №76а від 15.02.1992 року з 02.03.1992 року вона займала посаду на Державному підприємстві «Харківський радіозавод «Протон» інженера електронника 1 категорії. 14.09.2009 року згідно наказу №82 від 14.09.2009 року була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. У 2006-2009 році підприємство несвоєчасно здійснювала їй виплату заробітної плати, в результаті чого з відповідача було стягнуто заборгованість за 2006-2008 рік в сумі 8675 грн. 87 коп. на її користь. На теперішній час відповідач здійснив перерахунок заборгованості по заробітній платі та компенсації за грудень 2009 року в сумі 2596 грн. 61 коп. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. ^ Представник відповідача [PERSON] позов визнав, про що заявив у ході попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Як вбачається з Трудової книжки [PERSON] 02 березня 1992 року позивач була прийнята на посаду інженера електроніка першої категорії ДП «Харківський радіозавод «Протон» та 14 вересня 2009 року звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 5-6). Згідно довідки ДП «Харківський радіозавод «Протон» від 16 лютого 2010 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] складає 2596 грн. 61 коп.(компенсації) (а.с. 7). Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, судом безспірно встановлено та не оспорювалося сторонами, що ДП «Харківський радіозавод «Протон» на момент звільнення працівника [PERSON], яка працювала на зазначеному підприємстві, тобто 14 вересня 2009 року, не виконало остаточний розрахунок з останнім, чим порушило вимоги ст. 116 КЗоТ України. Тому, суд вважає правильним стягнути з ДП «Харківський радіозавод «Протон» на користь позивача заборгованість по заробітній платі (компенсації) у розмірі 2596 грн. 61 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Інспекції «Держтехнагляд» про визнання права власності на причеп заводський номер 26-01857, марки (модель) 1 ПТФ-2, рік випуску 2008, та зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію та облік вказаного причепа, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2008 році у своєму господарстві із агрегатів, що були у використанні та з приданих матеріалів (швелера, листа, кутника), для своїх потреб зібрав саморобний причеп, який зареєстрував у Кіцманській інспекції «Держтехнагляд» та отримав тимчасовий реєстраційний талон до 01.06.2010 року. В отриманні постійного реєстраційного талону йому відмовлено. Головним державним інспектором «Держтехнагляду» було проведено огляд причепа та складено акт від 27.04.2009 року, причеп відповідає технічним вимогам, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, представник відповідача [PERSON] позов визнав, звернувшись до суду з відповідними письмовими заявами. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'зку з визнанням відповідачами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст. 317, 319, 328, 392 ЦК України, ст.34 Закону України «Про дорожній рух»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], відділу Держкомзему у Кіцманському районі про визнання права власності на спадкове майно: земельні ділянки площею 0,1287 га вартістю 1976 гривень для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2472 га вартістю 3796 гривень для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,1092 га вартістю 21618 гривень для будівництва, що розташовані в с. Оршівці Кіцманського району, після смерті 02.10.2009 року її матері [PERSON]. Вказує, що інший спадкоємиць за законом - відповідач по справі [PERSON] не претендує на спадщину, вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, але оформити право на спадщину перешкоджає той факт, що за життя [PERSON] були виготовлені, але не видані Державні акти на право власності на земельну ділянку, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, відповідач [PERSON] та представник відділу Держкомзему у Кіцманському районі заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1258, 1261, 1268, 1270, 127&ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212, 213, 214, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади села Драчинці, Кіцманського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на прибудову (літ. а), літню кухню (літ. Б), гараж (літ. В), мансарду (літ. Мс/Б,.В), що розташовані в с. Драчинці, вул. Миру, 30, Кіцманського району, загальною вартістю нерухомого майна 257787 гривень, вказуючи, що на підставі договору дарування від 10.04.2003 року являється власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в с.Драчинці, вул. Миру, ЗО, Кіцманського району. Господарство розташовано на відведеній земельній ділянці площею 0,08 га. В цьому ж господарстві, на цій же земельній ділянці ним самочинно зведені прибудова, літня кухня, гараж та мансарда. Сільська рада надала згоду проведення будівництва вказаних будівель та споруд і не заперечує проти узаконення самочинного будівництва, яке зведено без порушень санітарних та протипожежних норм, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав, представники сільської ради та РБТІ заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами, і суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наявності законних на те підстав, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, ст. ст. 328, 376,392 ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212,213,214,215 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 29 жовтня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №9. Даний шлюб для сторін первинний, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що їх сімя остаточно розпалася, тому що вони зареєстрували шлюб не пізнавши один одного належним чином, хоча на даний час сторони проживають за однією адресою але шлюбних стосунків не підтримують вже приблизно 2 місяці, тому вона просить розірвати шлюб у судовому порядку, на примирення не згодна. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання надав заяву, згідно якої просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та доводи позивачки, дослідивши матеріали справи та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження /а.с.4/ вбачається, що 29 жовтня 2000 року був укладений шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1982 року народ-ження, який був зареєстрований виконавчим комітетом Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №9. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони 04 червня 2006 року уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. Син перебуває на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальної допомоги по його утриманню, позивачці одній важко матеріально забезпечувати дитину, тому вона змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачка у судове засідання надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.3) у сторін по справі народився син [PERSON], 21 лип-ня [INFO]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №018897 від 04.06.2006 року (а.с.2), сторони по справі уклали шлюб 04 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. З довідки, виданої Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.4), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], 21.07.2008 року народ-ження. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 30 березня 2010 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до повноліття сина, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієзданим його рідного дядька [PERSON], 18.03.1939року народження, стверджуючи, що він страдає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, просить призначити його опікуном [PERSON] В судовому засіданні заявник вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволльнити. Представник органу опіки та піклування до судового засідання не з*явився, про час розгляду справи повідомлені своєчасно наледним чином. Суд,заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заявленних вимог. Відповідно до ч.З ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дії та(або) керувати ними. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 91 від 09.12.2009року [PERSON] з дитинства відстає в розумовому розвитку, в 2010 році госпіталізований в психіатричний стаціонар, встановлений діагноз «синдром деменції». В цей час [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді деменції неуточненої, за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність падстав для визнання недієздатним [PERSON], який потребує опіки. При цьому суд бере до уваги, що рідний брат [PERSON] [PERSON] помер 28.01.2010року( свідоцтво про смерть видане ВРОЦС по м.Харківу від 29.01.201 Ороку, а/3 № 1477), та вважає за можливе призначити опікуном [PERSON] його племінника [PERSON], який фактично проживає за адресою свого дядька [PERSON] та доглядає за ним, про що свідчить довідка від 17.03.201 Ороку головуючого вуличного комітету №1 та директора КП «Центр соціального розвитку Немишлі». На підставі викладеного, керуючить ст.ст. 240, 241 ЦПК України, ст. 39 ЦК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

23 березня 2010 року прокурор звернувся з позовною заявою до [PERSON], в якій вказав, що відповідач 19 лютого 2010 року на території Буртинської сільської ради Полонського району пошкодив до ступеня припинення росту 25 дерев породи береза, чим завдав шкоди навколишньому середовищу на суму 1210 грн. згідно встановлених такс для обчислення розміру шкоди. Просить цю суму стягнути з відповідача. Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю. Представники екологічної інспекції та Буртинської сільської ради до суду не прибули, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач з позовом погоджується. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На території Буртинської сільської ради Полонського району, за межами с. Буртин [PERSON] 19 лютого 2010 року самовільно зрізав двадцять дерев породи береза до ступеня припинення росту діаметром 10 см та пять дерев берези діаметром 14 см. Таксова вартість зрізаних дерев становить 1210 грн. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів - акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2010 року, постанова про накладення стягнення від 22 лютого 2010 року, розрахунок шкоди. Відповідно до ст.68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу порушенням природоохоронного законодавства. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що вина [PERSON] в завданні шкоди доведена, тому позов підлягає задоволенню. Згідно п.15 ст. 48 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік 100 відсотків грошових стягнень за завдану шкоду навколишньому природному середовищу стягуються до фонду місцевих бюджетів.

Outcome: approved