Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначив, що Рішенням №12 від 23 листопада 2009 року його було прийнято в члени обслуговуючого кооперативу «Юнга». Протоколом №10/2009 від 1 грудня 2009 року загальних зборів ОК «Юнга» зазначене рішення було затверджене, а також прийняте рішення, яким за позивачем була закріплена земельна ділянка №20/21 загальною площею 0,052 га, для проведення робіт з демонтажу старих будівель та будівельних робіт Будинків відпочинку сімейного типу згідно з затвердженою проектно-кошторисною документацією в межах зазначеної земельної ділянки. 10 грудня 2009 року між позивачем та ОК «Юнга» був укладений договір №12 субінвестування, відповідно до якого на позивача були покладені обовязки щодо пошуку будівельної організації, фінансування будівництва, контролювати процес будівництва та інше. Згідно з п. 3.4 договору субінвестування №12 від 10.12.2009 року повернення субінвестицій Субінвестору повинно було здійснюватися шляхом надання їй права власності на частину новостворених об'єктів нерухомості, а також надання частини земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування на умовах суборенди. Після завершення будівництва позивач в КП «Овідіопольське РБТІ» замовив технічний паспорт, відповідно до якого вбачається, що будинок відпочинку сімейного типу, розташований на закріпленій за мною земельній ділянці, в цілому складається з: А, А1 - будинок відпочинку сімейного типу загальною площею 198,0 кв.м., житловою площею-71,0 кв.м., підсобною площею - 110,5 кв.м. Під час будівництва представниками ОК «Юнга» не були виконані обовязки за договором №12 від 10.12.2009 року. Представником [PERSON] сільської ради в усній формі було відмовив у задоволенні заяви про надання свідоцтва на право власності було повідомлено, у звязку з тим, що в технічній документації має місце висновок про самовільне будівництво. Представник ОК «Юнга» на звернення позивача про оформлення права власності, відповіді не надав, тим самим ухиляється від виконання ним своїх зобовязань, передбачених договором №12 субінвестування від 10 грудня 2009 року, в звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом та просив визнати за ним право власності на зазначене вище самочинно збудоване нерухоме майно. В судове засідання позивач позов підтримав та просив суд ухвалити рішення яким визнати за ним право власності на збудоване нерухоме майно, але в подальшому не зявився та просить прийняти рішення в його відсутність на своїх позовних вимогах наполягає. Представник обслуговуючого кооперативу «Юнга» надав до суду заяву якою зазначає, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], в звязку з фінансовим становищем кооперативу та просить суд розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог при наявності позитивних висновків судової будівельно-технічної експертизи, в якій також зазначено, що при будівництві не порушені права інших осіб. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Іллічівський судноремонтний завод у формі товариства з обмеженою відповідальністю в особі [PERSON] надав до суду заяву, якою не заперечує проти позову та отримання позивачем необхідних документів про право власності на вищевказане нерухоме майно з урахуванням інтересів працівників ТОВ «ІСРЗ» та просить суд розглядати справу у відсутність представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. З ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 12 розділу X (Перехідні положення) Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Так судом встановлено, що земельна ділянка по вул. Приморській, 13, в с. Грибівка, у приватну власність не передавалася і перебуває у комунальній власності [PERSON] сільської ради, яка рішенням від 24.09.2009 року № 259 надала ОК «Юнга» дозвіл на реконструкцію та капітальний ремонт частини корпусів та споруд ДОТ «Юнга», які розташовані за адресою: Одеська область Овідіопольський район с. Грибівка, вул. Приморська, 13, на земельній ділянці загальною площею 2,084 га яка перебуває у користуванні ОК «Юнга» на підставі договору суборенди земельної ділянки від 17.07.2009 року. Земельна ділянка площею 2,084 га, яка перебуває в користуванні Обслуговуючого кооперативу «Юнга» на підставі договору суборенди земельної ділянки від 17 липня 2009 року за №49-159-09, який зареєстрований у Овідіопольському районному відділі Одеської регіональної філії ДП Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 серпня 2009 року за №040952900001 та розташована за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с. Грибівка, вул. Приморська, №13 була надана у користування ТОВ «ІСРЗ» на виконання п. 1.2. Договору №49-160-09 від 15.06.2009 року про реалізацію інвестиційного проекту, необхідних для будівництва першої черги комплексу для відпочинку родин з дітьми «ЮНГА». Відповідно до протоколу засідання загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу №10\\2009 від 1 грудня 2009 року за позивачем була закріплена земельна ділянка №20,21 загальною площею 0,052 га. 10 грудня 2009 року був укладений договір №12 субінвестування між обслуговуючим кооперативом «Юнга» та [PERSON]. Відповідно до розділу 2 зазначеного договору фінансування [PERSON] включало своєчасне та повне фінансування робіт по підготовці будівельного майданчика, проведення зносу старих будівель, будівництва; компенсації за виконаний гідронамив території будівництва та інші необхідні витрати, передбачені проектно-кошторисною документацією. Також сторони зобовязались здійснити реалізацію Проекту з суворим дотриманням вимог діючого законодавства та екологічних нормативів. Згідно з п. 3.4 договору №12 субінвестування повернення субінвестицій Субінвестору здійснюється шляхом надання йому права власності на частину новостворених об'єктів нерухомості, а також надання частини земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування на умовах суборенди. Під належного користування позивач [PERSON], [INFO] самочинно збудував у період шлюбу нерухоме майно, що підтверджується технічним паспортом виданий КП «Овідідопольський РБТ1» від 09.03.2010 року. Дружина не суперечить проти визнання право власності на нерухоме майно за позивачем. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №24/10 від 31.03.2010 року під час будівництва позивачем будинку відпочинку сімейного типу було дотримано вимоги державних будівельних норм і правил та не порушено законних прав та інтересів інших осіб. Вартість нерухомого майна - будинку відпочинку сімейного типу складає 771296,0 грн. Тобто інвестор [PERSON] виконав усі суттєві вимоги договору субінвестування №12 від 10.12.2009 року. Згідно до вимог абз. 7 п. 6.1. розділу №6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №3157/6445, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за №7/5, з послідуючими змінами та доповненнями, оформлення права власності на обєкти нерухомого майна провадиться інвесторам, які побудовані за їх кошти, а також членам житлово- будізельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або обєднання, які повністю внесли свої внески. Відповідно до ч.І ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України державне мито сплачено у повному обсягу, розподілу не підлягає .

Outcome: approved