Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» звернулося з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] працював на підприємстві позивача з 17.11.1986 року по 02.08.2001 року. У звязку з цим [PERSON] разом з сімєю на підставі ордеру від 13.11.1987 року було надано житлову кімнату № 18 у гуртожитку за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 25. У 1988 році у відповідача народився другий син [PERSON], який також був зареєстрований і проживає у зазначеній кімнаті. Крім того, [PERSON] разом із сімєю самоправно зайняли кімнату № 15 у зазначеному гуртожитку. Відповідачі були повідомлені про необхідність звільнення кімнати № 15 у добровільному порядку, однак до даного часу вони займану житлову площу не звільнили. Відмова відповідачів виселитись з даної кімнати порушує права позивача на вільне розпорядження належною йому житловою площею в гуртожитку , керівництво підприємства обмежене в можливості забезпечити житлом діючих працівників підприємства. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до ДП МОУ «Укрвійськбуд» про визнання права користування жилим приміщенням . Посилались на те, що в 1997 році багато мешканців гуртожитку отримали квартири, тому звільнились кімнати, і [PERSON] подав заяву на імя начальника 135-заводу ЗБВ з проханням надати йому вільну кімнату № 15 і отримав погодження адміністрації і профспілкового комітету, після чого його сімя стала проживати у двох кімнатах та сплачувати за проживання у двох кімнатах. В цих кімнатах відповідач проживає з дружиною та двома синами, іншого житла не має. Згідно з ст. 47 ЖК України, норма жилої площі, встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Оскільки відповідач пропрацював на підприємстві 15 років, то згідно зі ст. 125 ЖК України, не підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Тому просили ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право користування жилим приміщенням - кімнатою № 5 по вул. Бориспільській, 25 у м. Києві. У задоволенні позовних вимог ДП МОУ Укрвійськбуд» про виселення без надання іншого жилого приміщення - просили відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги про виселення відповідачів без надання їм іншого жилого приміщення підтримала та просила позов задовольнити , у задоволенні зустрічного позову - просила відмовити, оскільки -відповідачам не видавався ордер на вказане жиле приміщення. Відповідач [PERSON] особисто та як представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, зустрічний позов просив задовольнити, вказуючи на те, що оскільки керівництво заводу у свій час дозволило йому проживати в цій кімнаті, відповідач сплачує за користування кімнатою № 15, то вважає, що підстав для виселення немає. Вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини . Наказом Міністра оборони України № 27 від 29.01.1998 року було створено державне підприємство «Укрвійськбуд», до складу якого було включено 135-й завод ЗБВ в якості відокремленого підрозділу. В подальшому 135 завод ЗБВ було перейменовано у філію ДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135-й домобудівельний комбінат. На балансі філії позивача - Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» знаходиться гуртожиток, розташований за адресою : м. Київ, вул. Бориспільська, 25. Статус даної будівлі як гуртожитку підтверджується листом начальника Квартирно- експлуатаційного управління № 303/25/1/764 від 12.05.2008 року, копією балансу на 31.12.2008 року ФДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135 ДБК, довідкою № 193 від 25.08.2009 року, виданої директором ФДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135-й ДБК ( а.с. 6- 9) В листі від 12.05.2008 року начальник Київського квартирно-експлуатаційного управління зазначив, що будівлі, серед яких будівля за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 25, згідно обліку Київського КЕУ (форма 400), рахуються як гуртожитки. Дані будівлі згідно наказу начальника розквартирування військ і капітального будівництва ЗС - начальника Головного КЕУ МОУ від 01.12.2000 року № 103 та акту прийому-передачі від 06.12.2000 року були передані на балансовий облік ДП «Укрвійськбуд» ( а.с. 9). Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної амдіністраці № 986 від 27.09.2007 року «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» будинок № 25 по вул. Бориспільській у м. Києві віднесено до відомчих гуртожитків. Як вбачається з копії трудової книжки відповідача [PERSON], [INFO], він з 17.11.1986 року по 02.08.2001 року працював на 135-му заводі залізобетонних виробів - філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» ( а.с. 29). Відповідно до ордеру № 2169 від 13.11.1987 року, службовцю [PERSON] було надано тимчасовий ордер Київською квартирно-експлуатаційною частиною на право заняття кімнати № 18 в гуртожитку по вул. Бориспільській, 2 у м. Києві, площею 19,7 кв.м., з сімєю 3 особи : він, дружина [PERSON] , [INFO], та син [PERSON], [INFO] ( а.с. 4) Як вбачається з довідки форми № 3 від 12.08.2009 року, [PERSON] та члени його сімї [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - син, проживають у кімнаті № 18, площею 19,7 кв.м. у гуртожитку по вул. Бориспільській, 25 у м. Києві. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою 15.01.1993 року а.с. 3). Крім того, начальником житлово-комунального відділу 135-го домобудівельного комбінату видана довідка № 77 від 12.08.2009 року про те, що [PERSON] проживає також без реєстрації у кімнаті № 15 по вул. Бориспільській, 25 у м. Києві , яка є спірним килим приміщенням по даній справі ( а.с. 5). В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав ту обставину, що він та члени його сімї-відповідачі по справі проживають також і в кімнаті № 15. Статтею 127 ЖК України передбачено, що гуртожитки використовуються для проживання у них робітників, службовців, студентів, учнів , а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 128 ЖК України, жила площа надається в гуртожитку за спільним ' рішенням адміністрації підприємства, установи , організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно з ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану площу. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не надано доказів , що він в встановленому порядку був поселений з сімєю в кімнату № 15 гуртожитку по вул. Бориспільській, 25 у м. Києві. Відповідач визнав , що спеціальний ордер на вселення його до спірної кімнати не видавався. Твердження відповідача про те, що підставою для визнання за ним права користування спірним жилим приміщенням є та обставина, що він поселився у кімнату зі згоди керівника підприємства, а також протягом тривалого часу сплачував за користування нею - є необгрунтованими та безпідставними, зважаючи на встановлений законом спеціальний порядок поселення в гуртожиток. Правила ст. 129 ЖК України про те, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, не означають, що на ці правовідносини поширюються положення ст. 47,48, 61-64 ЖК України щодо норми та розміру жилого приміщення, яке надається громадянам , укладення договору найму жилого приміщення. Глави 1 та 2 ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, в якій знаходяться статті 47, 48, 61-64 , і глава 4 ЖК України про користування гуртожитками регулюють не аналогічні правовідносини, і в главі 4 ЖК немає посилань на те, що на правовідносини, які нею регулюються, поширюються норми глави 2 ЖК. Немає підстав й для висновку про їх поширення. У главі 4 ЖК України не передбачено, що до користування гуртожитками застосовуються правила про договір найму жилого приміщення . Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки , затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року, громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без законних підстав проживають у кімнаті № 15 гуртожитку по вул. Бориспільській, 25 у м. Києві, а тому , оскільки вони не бажають добровільно звільняти займану ними кімнату , то підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Що стосується заперечення відповідача [PERSON] про неможливість його виселення з даного приміщення, оскільки він пропрацював на підприємстві більше 10 років, тому відповідно до ст. 125 ЖК України не може бути виселений з гуртожитку, то дані заперечення є безпідставними, оскільки у встановленому законом порядку йому надавалась кімната № 18 у цьому гуртожитку , про виселення з якої позивач не заявляє позовних вимог , а не кімната № 15, яка є спірною. З вищевикладених підстав зустрічні позовні вимоги відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути судові витрати по справі в розмірі 45 грн. 50 коп., що складаються зі -сплаченого судового збору у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 37 грн. На підставі викладеного , ст. 9, 47, 48, 61-64 , 109, 125, 127- 132 Житлового кодексу країни, п. 44 Примірного положення про гуртожитки , затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року ,

Outcome: approved