Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Борівського районного суду з позовною заявою в якій вказали, що всі вони були постійними працівниками Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації, яка була утворена двома колгоспами-пайщиками «Заповіт Леніна» та «Зоря» Борівського району №1 від 24 вересня 1990 р. Рішенням уповноважених представників колгоспів-пайщиків від 16 березня 1992 р. №3 колективу Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації було надано право на приватизацію станції. На підставі рішення загальних зборів робітників-співвласників від 28 липня 1992 р. (протокол №2) Борівська районна міжколгоспна станція птахівництва та інкубації була реорганізована в колективне сільськогосподарське підприємство «Колібрі», статут якого був затверджений розпорядженням Представника Президента України по Борівському району Харківської обл. №457 від 21 грудня 1993р. (реєстраційний №120). Це підприємство на підставі рішення загальних зборів від 2 березня 2000р. (протокол №1) і відповідно до ст.31 Закону від 14 лютого 1992р. «Про колективне сільськогосподарське підприємство», було реорганізоване в приватне сільськогосподарське підприємство «Колібрі». При проведенні реорганізації КСП „ Колібрі" відповідачами було грубо порушено діюче законодавство України, в результаті чого були порушені майнові права позивачів, як співвласників підприємства, і вони не отримали майновий пай, на який вони всі, як їм стало нещодавно відомо, мають право. У відповідності до ст.2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. „Діяльність підприємства регулюється цим Законом, законами України "Про власність", "Про підприємництво", Земельним кодексом України та іншими актами законодавства України». Так, при вирішенні питання на загальних зборах про кількість осіб, що мають право на майновий пай реорганізованого КСП, не були застосовані положення інших нормативно-правових актів, які регулюють майнові та пайові відносини членів КСП і правовий режим пайового фонду майна членів цих підприємств, про які йдеться в ст. 9 Закону України від14 лютого 1992 р. Крім того, відповідачі не врахували, що до них, зокрема, належать [PERSON] від 7 лютого 1991 р. «Про власність» (статті 2024), Указ Президента України від 3 грудня 1999 р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», локальні внутрішньопідприємницькі акти, прийняті вищими органами самоврядування КСП відповідно до статей 9 та 23 Закону від 14 лютого 1992р., а саме: Статут та Положення про пайовий фонд майна членів цього підприємства. Проте зі змісту статей 7, 9 Закону від 14 лютого 1992 р. та зазначених нормативних актів вбачається, що: майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд їх майна складається з балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, а також коштів у грошовому виразі; майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання. Відповідно до статей 5, 8 Закону від 14 лютого 1992 р. право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства частка майна члена КСП є частиною майна цього підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження). З метою реалізації прав та інтересів КСП і членів цих підприємств у правовідносинах виділення-отримання майнового паю Міністерством сільського господарства і продовольства України та Інститутом аграрної економіки УААН 1 січня 1996 р. були розроблені Методичні рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході із колективного сільськогосподарського підприємства його членів. Ці рекомендації не є нормативно-правовим актом у розумінні Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (з наступними змінами), але оскільки в них закладено аналогічні ст. 9 Закону від 14 лютого 1992 р. та ст. 1 Указу принципи і підходи щодо порядку та способу виділення майнового паю, то вони можуть бути враховані підприємствами при затвердженні власних статутів і положень про паювання майна та судами при вирішенні спорів у частині, що не суперечить Закону від 14 лютого 1992 р. Зокрема, в них зазначено, що при виході членів підприємства необхідно провести ряд додаткових організаційних заходів, здійснення яких може бути покладено на відповідні комісії по паюванню і персоніфікації майна. „ 2. Створення і повноваження комісії по паюванню і персоніфікації майна 2.1. Комісія по паюванню і персоніфікації майна підприємства (надалі - комісія) створюється загальними зборами членів підприємства. До складу комісії можуть входити керівник і спеціалісти підприємства та його структурних підрозділів, представники ревізійної комісії і громадських організацій та інші члени підприємства. 2.2. Комісія визначає списки осіб, які мають право на отримання майнового паю, та розмір і перелік майна, яке підлягає паюванню; обчислює розмір паю; розглядає претензії щодо правильності визначення розмірів майнового паю і його нарахування; перевіряє достовірність інвентаризації майна та платіжних і інших зобов'язань підприємства; встановлює достовірність участі членів підприємства у трудовій діяльності і, у випадку порушення прав, захищає їх інтереси, в установлений термін вносить на розгляд загальних зборів підприємства оформлені в установленому порядку всі матеріали про паювання і персоніфікацію майна; несе відповідальність за достовірність включення до списку осіб, які мають право на майновий пай, розмір майна, розмір майнового паю кожному члену підприємства, одержана його у разі виходу із підприємства його членів ". Така комісія загальними зборами не утворювалась, списки осіб, що мають право на майновий пай не уточнювались і не складались. Майнові паї були надані тільки працівникам КСП „ Колібрі", що суперечить діючому законодавству. Крім того, відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 „ Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" наказом Міністерства аграрної політики № 15 від 6 лютого 2001 року „Про затвердження Тимчасового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки" було затверджене таке положення і відповідачі повинні були створити на підприємстві таку комісію, яка б вирішували всі спірні питання, але цього зроблено не було. Відповідачами також була порушена постанова КМУ від 28 лютого 2001р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Зокрема, не було затверджено положення про порядок паювання майна, не було розроблене типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, і т.п. Про те, що майнові права позивачів були порушені, вони раніше не знали, і їм це стало відомо тільки нещодавно, коли їм улітку 2009 року стало відомо про те, що колишній директор КСП „Колібрі" [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за порушення, які він допустив при реорганізації КСП „Колібрі" в приватне сільськогосподарське підприємство „Колібрі", одноособовим власником якого він став. Крім того позивачів ознайомили з листом Міністерства аграрної політики України № 3 7-17-4-16/18502 від 12.12. 2006 року, в якому вказано наступне: „Право на майновий пай у колективному сільгосппідприємстві визначається Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство" (2114-12 ). Таке право мають усі члени КСП, які були такими станом на 1 березня 1992 року, в тому числі пенсіонери й тимчасово відсутні члени господарства, не позбавлені членства в КСП. Пунктом 4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів КСП та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабміну від 28.02.2001 р. N 177 (177-2001-п), встановлено, що до списку осіб, як мають право на майновий пай (далі - МП), включаються всі члени підприємства та особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на МП, у тому числі особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного Би МП натурою, грошима або цінними паперами, а також спадкоємці померлих осіб, які мали право на МП. Статтею 59 Господарського кодексу України ( 436-15 ) встановлено, що в разі перетворення одного суб'єкта господарювання в інший до новоутвореного суб'єкта господарювання переходять усі майнові права й обов'язки попереднього. щодо врегулювання майнових відносин вирішуються в судовому порядку. Таким чином, позивачі не пропустили строк позовної давнини для звернення до суду, бо про порушення їхніх прав їм стало відомо у 2009 році, крім того, з дня опублікування листа Міністерства аграрної політики від 12.12.2006 року ще не пройшло три роки. На вказану у листі дату позивачі всі працювали і тому мають право на майновий пай. Стосовно [PERSON], то вона 16 березня 1977 року була прийнята на роботу сортувальником молодняка на Борівську районну міжколгоспну станцію птахівництва та інкубації, про що виданий наказ № 61 від 16.03.1977 року 11 травня 1999 року припинила трудові стосунки за згодою сторін - наказ № 11 від 11 травня 1999 року. 14 липня 2006 року [PERSON] померла, після її смерті залишились два спадкоємці: донька - [PERSON], та син - [PERSON] і тому вони вказані позивачами. Позивачі ставлять питання про скасування наступних рішень зборів КСП „ Колібрі: 1. Рішення зборів КСП „ Колібрі від 2 грудня 2000 року ( протокол № 2 ), яким порушені і наступні права: не була створена комісія по паюванню і персоніфікації майна підприємства, яка повинна була визначити списки осіб, які мають право на отримання майнового паю та розмір і перелік майна, яке підлягає паюванню; обчислити розмір паю; розглянути претензії щодо правильності визначення розмірів майнового паю і його нарахування; перевірити достовірність інвентаризації майна та платіжних і інших зобов'язань підприємства; встановити достовірність участі членів підприємства у трудовій діяльності і, у випадку порушення прав, захистити їх інтереси, в установлений термін внести на розгляд загальних зборів підприємства оформлені в установленому порядку всі матеріали про паювання і персоніфікацію майна; нести відповідальність за достовірність включення до списку осіб, які мають право на майновий пай, розмір майна, що підлягає паюванню, встановити розмір майнового паю кожному члену підприємства та забезпечити одержання його у разі виходу із підприємства його членів". Через це порушення, по-перше, до списків осіб включили тільки працюючих в КСП „Колібрі", а по-друге, в майновий пай включили залишкову балансову вартість основних засобів - що не відповідає вимогам законодавства. Так, у відповідності до ч.1 ет.9 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р., яка визначає пайовий фонд майна членів підприємства: «До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України». Таким чином, до пайового фонду було включено не все майно, що підлягало поділу на майнові паї, а також не за тією ціною, яку повинна була визначити вказана вище комісія, яка не була створена, що призвело до невірного визначення вартості майнових паїв навіть тим працівникам, які їх отримали. Через це порушення закону, на сьогоднішній день частина майна КСП залишилась не розпайованою, чим порушені не тільки права позивачів, а й права відповідачів. 2. Рішення зборів КСП „Колібрі» від 2 квітня 2001 року (протокол №3), яким порушені наступні права позивачів: у затвердженому переліку розпайованого майна вказано не все майно, що належало КСП „Колібрі" і яке підлягало розпаюванню, що позивачі доведуть документально після витребування судом матеріалів розпайовки, які вони самі отримати не в змозі. крім того, невірно визначена вартість майна - вказана остаточна залишкова, через що невірно визначається вартість майнового паю - вона значно занижена. Просили в изнати рішення загальних зборів КСП «Колібрі» від 2 грудня 2000 року, протокол №2, недійсним. Визнати рішення загальних зборів КСП «Колібрі» від 2 квітня 2001 року, протокол №3, недійсним. Визнати свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП «Колібрі» на імя відповідачів недійсними. Визнати за позивачами право власності на майновий пай КСП «Колібрі» у відповідності до розміру їхніх паїв у пайовому фонді КСП «Колібрі». У судовому засіданні позивачі підтвердили вищевикладене та підтримали свої позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів КСП «Колібрі» від 2 грудня 2000р., протокол №2, недійсним; про визнання рішення загальних зборів КСП «Колібрі» від 2 квітня 2001р. (протокол №3) недійсним; про визнання свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП «Колібрі» на імя відповідачів недійсними; про визнання за позивачами право власності на майновий пай КСП «Колібрі» у відповідності до розміру їхніх паїв у пайовому фонді КСП «Колібрі». При цьому позивачі та їх представник пояснили, що довгий час працювали на підприємстві, але їх позбавили права приймати участь у розпаюванні майна та отриманні майнових сертифікатів, бо не запрошували на загальні збори у 2000 і 2001 році. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, так як вважають , що процедура паювання підприємства проведена правильно. Представник Борівської селищної ради також вважає, що суттєвих порушень під час приватизації КСП „Колібрі не було. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. В суді встановлено, що позивачі: [PERSON], працювала на посаді старшого бухгалтера Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 19.09.1988 р. по 16.11.1992р. Звільнена у звязку з переводом до Державної податкової інспекції Борівського району.( а.с.14,28). [PERSON] працював на посаді інженера Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 18.07.1991 р. по 13.07.1992р. Звільнений у звязку з переводом до Борівського райагробуду (а.с.18,31). [PERSON] працював на посаді водія Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 04.10.1990 р. по 02.02.1993р. Звільнений у звязку зі скороченням штатів (а.с.34). [PERSON] працювала на посаді директора, зоотехніка Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 25.08.1978 р. по 02.02.1995р. Звільнена у звязку із скороченням штатів (а.с.21,35-36). [PERSON] працювала сезонною робітницею, завідуючою цехом Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з з 1955 р. по 1964р. З 1980 по 1985 р. Звільнена у звязку із виходом на пенсію (а.с.22,40). [PERSON] працювала на посаді директора Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 15.05.1989 р. по 29.08.1991р. Звільнена за угодою. сторін (а.с.23,41). [PERSON] працював на посаді водія Борівської районної міжколгоспної станції птахівництва та інкубації з 23.02.1975 р. по 20.05.1991р. Звільнений за угодою сторін (а.с.25,42-43). На підставі рішення загальних зборів робітників-співвласників від 28 липня 1992 р. (протокол №2) Борівська районна міжколгоспна станція птахівництва та інкубації була реорганізована в колективне сільськогосподарське підприємство «Колібрі», статут якого був затверджений розпорядженням Представника Президента України по Борівському району Харківської обл. №457 від 21 грудня 1993р. (реєстраційний №120)(а.с.111-122). Закон України „Про колективне сільськогосподарське підприємство від 14.02.92 р. вступив у силу з 01.03.92 р. Згідно постанови КМ України від 28.02.01 р. „Про врегулювання питань по забезпеченню захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки від 28.02.01 р. до осіб, які мають праву на частку відносяться : постійні працівники- члени КСП, пенсіонери... Згідно листа Міністерства аграрної політики України № 37-17-4-16\\18502 від 12.12.06 р. право на майновий пай у колективному сільськогосподарському підприємстві визначається Законом України „Про колективне сільськогосподарське підприємство і таке право мають всі члени КСП станом на 01.03.92 р. в тому числі пенсіонери і тимчасово відсутні члени КСП, які не позбавлені членства в КСП. Таким чином, враховуючи дати звільнення позивачів, і дату реєстрації Статуту КСП, вони повинні бути включені в списки працівників , які мають праву на частку в майні КСП. Майнові сертифікати Борівською селищною радою видавались у 2001 р. на підставі рішення зборів КСП „Колібрі від 02.12.2000 р.(а.с.126). Відповідно вимог ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачі пропустили строк позовної давності, не довели, що про порушення своїх прав на частку в майні КСП взнали лише влітку 2009р., не заявляли про поновлення цього строку у разі пропуску його з поважних причин. У звязку з наведеним, позовні вимоги не підлягають задоволенню. В той же час, при розгляді справи, судом виявлені численні порушення вимог Закону при проведенні процедури розпаювання КСП „Колібрі (складання списків, відсутність комісії по розпаюванню та ін.), про що судом викладено в окремій ухвалі, відповідно вимог ст. 211 ЦПК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed