Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

10 вересня 2009 року позивач - Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 1859 грн. 53 коп. та витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, а саме витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 12.11.2002 року № 532, йому передані функції по реалізації теплової енергії для потреб опалення й гарячого водопостачання споживачів, які проживають у правобережній частині міста, де і мешкають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України та Правил надання послуг із централізованого опалення, поставки холодної й гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2009 року, відповідачі зобов'язані вносити ВАТ Дніпродзержинська теплоелектроцентраль плату за надані послуги теплопостачання, однак [PERSON] та [PERSON] плата не вносилась, внаслідок чого за період з 01 листопада 2002 року по 01 вересня 2008 року утворилася заборгованість в сумі 1859 грн. 53 коп., яку вони не сплатили до теперішнього часу, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених вище і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що за вказаною адресою він не проживав у вказаний період, в квартирі мешкали його батьки. Його батько [PERSON], помер 11.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, мати померла раніш. [PERSON] не заперечував, що оплату за послуги теплопостачання за вказаний позивачем період ні він, ні члени його родини не здійснювали; вказана квартира приватизована і він разом з батьками є її співвласником; офіційно за прийняттям спадщини не звертався, але фактично її прийняв, так як користується квартирою, був у ній зареєстрований на час смерті батьків і на теперішній час за теплопостачання сплачує своєчасно. Не сплачував раніш за теплопостачання у зв'язку з незадовільним матеріальним становищем та відсутністю коштів, до того ж послуги з теплопостачання на його думку надавались неналежної якості і температура в квартирі у період опалювального сезону була низькою; з цього приводу до будь-яких інстанцій або до позивача не звертався, його батьки теж не звертались, оскільки були у похилому віці; при цьому зазначив, що при зверненні до суду позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, який він просить застосувати та відмовити позивачу у позові у звязку з пропуском вказаного строку та неналежною якістю послуг з теплопостачання. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст.60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується відповідною довідкою (л.с. 6) і відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 12.11.2002 року № 532 (л.с. 7), позивачем надавались послуги по забезпеченню його опаленням. Також за вищевказаною адресою був зареєстрований та проживав відповідач [PERSON], який помер 11 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (л.с. 23), актовий запис № 928 від 12 вересня 2008 року зроблено Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України та Правил надання послуг із централізованого опалення, поставки холодної й гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2009 року, відповідач зобов'язаний вносити ВАТ Дніпродзержинська теплоелектроцентраль плату за надані послуги теплопостачання за затвердженими у встановленому порядку тарифами, однак [PERSON], як і членами його родини, які мешкали за вказаною адресою, плата не вносилась, що відповідач в судовому засіданні не заперечував. Внаслідок несвоєчасної оплати виникла заборгованість, яка відповідно розрахунку (л.с. 4 5) за період з 01 листопада 2002 року по вересень 2006 року складає 757 грн. 99 коп. та за період з вересня 2006 року по серпень 2008 року включно складає 1101 грн. 54 коп., яка залишається несплаченою до теперішнього часу. Згідно п.п.1 п.3 ст.20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, однак при цьому як відповідач, так і члени його родини відповідний договір на надання їм послуг з теплопостачання не уклали, що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. Також відповідачем у суді не надано будь-яких доказів того, що послуги теплопостачання надавались позивачем неналежної якості, оскільки з цього приводу він до позивача не звертався, фактично самовільно припинивши вносити плату. Таким чином припинення відповідачем в односторонньому порядку внесення плати за послуги позивача на думку суду є безпідставним і призвело до порушення прав позивача на отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач [PERSON] повідомив у суді, що на час смерті своїх батьків був зареєстрований за ціею адресою, є співвласником квартири [ADDRESS], продовжує її використовувати за призначенням і зараз своєчасно сплачує за надані послуги, він фактично прийняв спадщину після смерті батьків, тому суд вважає необхідним стягнути з нього заборгованість у повному обсязі в межах строку позовної давності. Строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, встановлений ст. 257 ЦК України, позивачем пропущений, позивач як юридична особа, на думку суду, мав можливість вчасно реалізувати право на судовий захист своїх інтересів, але своєчасно з дотриманням строків позовної давності до суду не звернувся, причини пропуску строку позовної давності, наведені позивачем як то заходи по реструктуризації заборгованості, пошук засобів погасити борги за рахунок вкладів Ощадбанку, - суд не визнає поважними, оскільки позивачем не надано доказів, що ці заходи вживались саме у правовідносинах позивача з відповідачем [PERSON] або його спадкодавцями. Заборгованість за період з 01 листопада 2002 року по 01 вересня 2006 року складає 757 грн. 99 коп., суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні вказаної суми, так як за станом на день звернення до суду з позовом, тобто на 10.09.2009 року, закінчився трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Суд не знаходить підстав для відмови позивачу у позові до [PERSON], у звязку зі смертю останнього 11.09.2008 року, оскільки даний вид правовідносин допускає правонаступництво, тому позов повинен бути задоволений шляхом стягнення коштів з його сина і правонаступника [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання, в межах строку позовної давності, тобто трьох років, яка за період з вересня 2006 року по березень 2007 року складає 1101 грн. 54 коп. Згідно рішення Дніпродзержинської міської ради №723 39/V від 26.06.2009 року, позивач звільнений від сплати державного мита, що зараховується до міського бюджету при зверненні до суду з позовними заявами. Тому, вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн., що були останнім сплачені при зверненні до суду та судовий збір у розмірі 1% від розміру задоволених позовних вимог, але не менше 3-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51 грн. - на користь держави. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial