Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ТОВ «Нерудбудматеріали» заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 2666 грн. 84 коп., компенсацію від втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 48 грн. та 2000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що з 13 грудня 2004 року по 30 липня 2009 року він працював у ТОВ „Нерудбудматеріали слюсарем з ремонту технологічних установок, а з 26.05.2008 року майстром з ремонту технологічного устаткування дробильно сортировочного цеху гранітного кар»єру. На день звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату з лютого по травень 2009 року, заборгованість по заробітній платі на даний час становить 2666 грн. 84 коп. Вважає, що йому повинна бути виплачена компенсація від втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати та завдана неправомірними діями моральна шкода, яку оцінює в 2000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудбудматеріали - позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 2666 грн. 84 коп., стягнення компенсації від втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати, в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити в зв»язку з їх необґрунтованістю та відсутністю належних доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: З 13 грудня 2004 року наказом № 68 від 13 грудня 2004 року [PERSON] прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудбудматеріали на посаду слюсаря з ремонту технологічних установок, що підтверджується записом у трудовій книжці серії позивача та наказом генерального директора ТОВ «Нерудбудматеріали» №68 від 13.12.2004 року, Наказом № 119 від 30 липня 2009 року [PERSON] звільнено з займаної посади на підставі ст..38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений в статті строк виплатити не оспорювану ним суму. На момент звільнення з роботи заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] становила 2666 грн. 84 коп., а саме за лютий 2009 року в сумі 597 грн., за березень 2009 року 579, 32 грн., за квітень 2009 року 681, 37 грн., за травень 2009 року 809 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою ТОВ „Нерудбудматеріали № 54 від 11 листопада 2009 року та наявність якої не заперечується сторонами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2666 грн. 84 коп є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1247 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. Якщо виплата заборгованості із заробітної плати провадиться до опублікування Держкомстатом індексу споживчих цін за останній місяць перед виплатою суми заборгованості, під час розрахунку суми компенсації на період до опублікування зазначеного індексу споживчих цін за згодою працівника для розрахунків застосовується індекс споживчих цін за попередній місяць. У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Виплата працівникові суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Враховуючи те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, з вини ТОВ „Нерудбудматеріали позивачу при звільненні не виплачено всіх сум, що належать останньому при звільненні то вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 237-І КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено судом відповідачем порушено вимоги ст..116 КЗпП України, оскільки при звільненні позивача останньому не виплачено всіх сум, що належать йому при звільненні, зокрема заборгованості по заробітній платі, в зв»язку з чим наявні підстави для відшкодування моральної шкоди. Невиплата відповідачем позивачу всіх сум, що належать йому при звільненні, завдало останньому моральних страждань, які виразилися в психічних переживаннях, повязаних з неможливістю використати кошти для реалізації власних бажань. Зважаючи на тривалість моральних страждань позивача, їх характер, ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо виплати йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 400 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню,то на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial