Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

Позивачі в березні 2010 року звернулися до суду з названою позовною заявою , в якій вказували , що 20 березня 2010 року помер їх батько [PERSON], який до дня смерті проживав у [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом , до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями . У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на імя спадкодавця , позивачі не мають змоги належним чином оформити прийняття спадщини у нотаріальній конторі , тому звернулись до суду. Просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою с. Рубченки Володарського району Київської області по вул. 8-го Березня в порядку спадкування за законом в рівних частках. В попередньому судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] вимоги позивача визнала , проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилася подала до суду заяву , в якій зазначила, що вимоги позивачів вона визнає та просить провести розгляд справи без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено , що 20 березня 1994 року помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.17), який до дня смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої поряд із іншим спадковим майном входить житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями розташований в с. Рубченки Володарського району Київської області по вул. 8-го Березня,14 . Померлий за свого життя , правовстановлюючий документ на будинок не отримав і відповідно реєстрація будинку в органах БТІ в установленому порядку не була здійснена , що підтверджено листом комунального підприємства Київської обласної ради „ Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації № 1179 від 31 березня 2010 року ( а.с. 34). Відповідно до інформації наданої Володарською державною нотаріальною конторою Київської області спадкова справа після померлого 20 березня 1994 року [PERSON] не заводилася ( а.с.29). Встановлені судом обставини справи вказують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачі не мали змоги оформити у нотаріальній конторі, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи. Тому позивачі вимушені звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом , визначаються державою.... Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа , витяг з Реєстру прав власності. Оскільки на момент розгляду справи , інакшим шляхом ніж за рішенням суду визнати право власності на будинок за померлим не можливо, то суд вважає за необхідне визнати , що нині померлий [PERSON] за свого життя , набув права власності на житловий будинок , який знаходиться за адресою : вул. 8-го Березня,14 с.Рубченки Володарського району Київської області . Так, довідка видана виконкомом Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області від 23 лютого 2010 року вказує, що згідно запису № 250 в по господарській книзі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером 14 по вул. 8-го березня в селі Рубченки Володарського району Київської області належав [PERSON], який помер 20 березня 1994 року ( а.с. 14). Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачі мають право на спадщину , що залишилась після померлого за законом , оскільки вони є дітьми померлого (а.с. 10-13 ) та відповідно являються спадкоємцями першої черги за законом . Наведене відповідає положенням ст. 1261 ЦК України , яка вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки . Відповідно до ст. 1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідачі по справі є також дітьми померлого , що стверджено свідоцтвами про їх народження ( а.с. 7-10) , однак вони на спадщину не претендують та не заперечують проти її прийняття позивачами. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку , що вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно , базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved