Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

В грудні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що в 42 роки в працездатному віці став інвалідом 3 групи у звязку з професійним захворюванням та втратив 60% працездатності..Звільнений з ш.Леніна ВАТ «КЗРК» 24.09.2009 року по ст. 40п2 КЗпП України-за станом здоровя, не працює. Трудовий стаж складає 26 років 1 місяць 10 днів, із них 19 років 11 місяців (05.01.1990 року по день встановлення профзахворювання)працював підземнимгірничим робітником,прохідником ш.Первомайська, прохідником 6 розряду з правом взривних робіт ш.ім Леніна треста ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком». В шкідливих та небезпечних умовах відпрацював 19 років 11 місяців. З 2006 року став часто хворіти. Двічі в 2007 році був обстежений в неврологічному відділенні клініки НДІ. 29.05.2008 року рішенням ЛЕК НДІ від 29.05.2008 року №1156 йому встановлений діагноз: Вегетативна полі невралгія рук з акроангіоспазмами кісток.Радікулопатія п/крижова. Було рекомендовано контроль в клініці НДІ через 12 місяців. Востаннє, в червні 2009 року йому був встановлений діагноз- радикулопатія п/крижова,вегетативна полі невралгія,артоз. Йому призначено контрольне обстеження через 1 місяць. Рішеням ЛЕК НДІ від 02.07.2009 року, протокол №1647 йому встановлено професійне захворювання з діагнозом: Радикулопаті шийна та попереково-крижова на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами,Нейродистрофія у вигляді двосторонній плечолопатковий періартроз ПФ 2 ст, деформуючий артоз ліктьових суглобів.колінних суглобів ПФ 1-2 ст,вазомоторно-трофічними порушеннями на кістках. Хронічний бронхіт,ЛН першого ст... Захворювання,з висновку спеціалістів, виникло у звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці,які перевищували санітарно-допустимі норми: локальна вібрація,фізичне перевантаження,вимушена робоча поза,нахили тулуба,пил та шум з перевищенням гранично-допустимих величин,несприятливий виробничий клімат. За висновком МСЭК від 24.09.2009 року була установлена втрата професійної працездатності 60 %- та 3 группа інвалідності до 01.09.2010 року.Із них- 10 % повторно по виробничій травмі безстроково, яка мала місце 13.09.2002-МСЕК від 14.11.2002 року.За відшкодуванням моральної шкоди не звертався. Вперше: -50% -40% по радікулопатії,та 3 група інвалідності, -10% по ХОЗЛ. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Йому спричинено моральну шкоду, так як він відчуває постійну біль, порушились нормальні життєві зв'язки, він не може реалізувати своє бажання працювати, матеріально забезпечувати себе та свою сімю. відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 100000 гр. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позов підтримала, просила стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 100 000 гр.. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнала. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 05.01.1990 року по 24.09.2009 р. працював підземним гірничим робітником, прохідником ш.Первомайська, прохідником 6 розряду з правом вибухових робіт ш. ім Леніна треста ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком», звільнений в звязку з виявленою невідповідністю виконувати роботи в наслідок стану здоровя, про що свідчать записи в трудовій книжці. Трудовий стаж позивача складає 26 років 1 місяць 10 днів, із них 19 років 11 місяців в шкідливих та небезпечних умовах. З медичних виписок вбачається, що з 2006 року позивач став часто хворіти. Двічі в 2007 році був обстежений в неврологічному відділенні клініки НДІ. 29.05.2008 року рішенням ЛЕК НДІ від 29.05.2008 року №1156 йому встановлений діагноз: Вегетативна полі невралгія рук з акроангіоспазмами кісток.Радікулопатія п/крижова. Було рекомендовано контроль в клініці НДІ через 12 місяців. В червні 2009 року позивачу був встановлений діагноз- радикулопатія п/крижова,вегетативна полі невралгія,артоз. Мені призначено контрольне обстеження через 1 місяць. Рішеням ЛЕК НДІ від 02.07.2009 року, протокол №1647, йому встановлено професійне захворювання з діагнозом: Радикулопаті шийна та попереково-крижова на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами,Нейродистрофія у вигляді двосторонній плечолопатковий періартроз ПФ 2 ст, деформуючий артоз ліктьових суглобів.колінних суглобів ПФ 1-2 ст,вазомоторно-трофічними порушеннями на кістках. Хронічний бронхіт,ЛН першого ст. За висновком МСЭК від 24.09.2009 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності 60 % та 3 група інвалідності до 01.09.2010 року, з них: 10 % повторно по виробничій травмі безстроково, яка мала місце 13.09.2002, висновок МСЕК від 14.11.2002 року, вперше - 50%, з них 40% по радікулопатії,та 3 группа інвалідності, -10% по ХОЗЛ. Винним у заподіянні шкоди здоровю позивача є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Факт провини підприємства підтверджується актом № 10 від 02.06.2008 року розслідування професійного захворювання, яким встановлені причини нещасного випадку, які полягають в порушенні адміністрацією підприємства ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України. Причиною профзахворювання є умови праці, що перевищували ГДН, виконання робіт, які внаслідок обмеженості робочого простору, що не дозволяло застосувати засоби малої механізації характеризувались важкою працею, Посилюючим шкідливим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт.. Санітарно-гігіенічною характеристика умов праці позивача від 28.12.2006 року за № Ф 2/2-1706 Тернівської МСЕК, свідчить про те,що на робочому місці було перевищення допустимих норм пилу,шуму,вібрації,негативні кліматичні умови, Так в пункті 12.5-12.12 санітарно-гігіенічної характеристики вказано на те,що вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного в пилу становить від .3.2 до. 7.7 мг/м3 при нормативному значенні 2.0; Вологість від 84-99 при нормі 30-80.; Температура від 18.0 до 20.6 при нормі 16-19; Шум від 113 до 115 при нормі 80 дБА. Важкість праці по всім показникам значно перевищував ГДН. Маса вантажу, що піднімається та періміщується вручну від 34 до 41 кг при нормі 30 кг.; нахили тулупу - 134 раз при допустимій нормі 100. За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001р умови праці відносяться до 3 класу, 4 ступеню шкідливості. Важкість праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості, напруженість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджується висновком МСЕК від 24.09.2009 року, виписками з історій хвороби, в яких підкреслюється стійкий біль в суглобах, поперековому відділі хрепта, між лопатками, головний біль, обмеження рухів. В наслідок отриманого професійного захворювання з вини підприємства позивач переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням здоров'я. Фізичні страждання полягають в тому, що позивач відчуває постійні болі та обмеження рухів в суглобах рук, відчуття затерпання в руках, скутість рухів в 11-111 пальцях лівої кисті, пекучий біль в 2 пальці лівої руки, біль та обмеження рухів в поперековому відділі хребта,ниючий,тягнучий,що посилюється при зміні положення тіла,навантаженнях,ходьбі. Хрускіт в правому суглобі, припухлість колінних суглобів,утруднену ходу, частий головний біль,задишку,частий сухий кашель, що вбачається з виписок історії хвороби. Отримане захворювання обмежує життєву активність позивача, позбавляє повноцінного спілкування з людьми, в працездатному віці він не може знайти роботи, став інвалідом. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в результаті одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Постановами 28 жовтня 2008 року Фонд соціального страхування призначив позивачеві щомісячні страхові виплати та нарахована одноразова допомога у сумі 40140.00 грн., моральна шкода не відшкодована. У позивача на підставі висновку МСЕК від 24 вересня 2009 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. \~ \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що \~при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода \~професійним захворюванням, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. Від професійного захворювання позивач \~втратив працездатність в розмірі 60 %, з них вперше 50% та йому встановлено 3 групу інвалідності. Від професійного захворювання позивач \~переносить \~фізичний \~біль. При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний \~для \~нього спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, який затверджений державним санітарним лікарем Тернівського району 05 серппня 2009року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням позивача змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуваю біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON]. задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на його користь 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved