Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті рідного батька [PERSON], зазначивши, що 23.08.2008 року його батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину житлового будинку № 39 по пров. Радищева в м. Мелітополі. Він як син померлого батька є спадкоємцем 1 черги. Однак у теперішній час він не має можливості отримати в державній нотаріальній конторі м. Мелітополя свідоцтво про право на спадщину, тому що пропустив строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Вважає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки з 1998 р. постійно проживав в м. Електросталь [PERSON] Федерації, про смерть батька не знав та довідався про неї лише в червні 2009 року зі слів матері, яка поїхала гостювати до м. Мелітополя. В звязку з чим просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять задовольнити вказаний позов. Представник відповідача - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради [PERSON] позов визнав, пояснив, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини дійсно є поважними, позивач проживав в іншій країні і не мав змоги подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Представник співвідповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його довіритель є братом покійного [PERSON] Він постійно, весь час, і на момент відкриття спадщини проживав спільно з їх матірю та братом в будинку по пров. Радищева,39 в м. Мелітополі. Після їх смерті проживав в цьому ж будинку, господарював там, сплачував всі послуги, працював на садибній ділянці, тобто фактично управляв майном. Його довіритель вважав своїм боргом повідомити позивача про смерть [PERSON], а отже позивачу було відомо про смерть батька, оскільки протягом двох років йому повідомлялось про це. Тому вважає, що підстав для задоволення позову немає. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 283177 позивач [PERSON] народився 10 травня 1985 року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. 23 серпня 2008 року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 149432 /а.с.7/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем 1 черги за законом після смерті батька [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частину житлового будинку № 39 по пров. Радищева в м. Мелітополі, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.10.2005 року, що підтверджується довідкою КП «ММБТІ» №1 від 14.07.2009 р. /а.с.10/. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак отримати в Мелітопольській міській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не може, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для вирішення питання про надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом були допитані свідки, а саме: Свідок [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що в червні 2009 року до неї прийшла мати позивача, та спросила, чи відомо їй щось про [PERSON]. Оскільки їй нічого відомо не було, вона подзвонила квартальній, яка підтвердила, що [PERSON] помер. Вона спитала в квартальної, чому про смерть [PERSON] не повідомили дружині та сину, а квартальна дуже здивувалась, оскільки не знала, що в [PERSON] був син. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в травні 2009 року приїхала її донька ставити батьку памятник. Вона сказала, що заїде на Юрївку, оскільки [PERSON] просив заїхати та дізнатись як поживає батько. Вона поїхала, однак в будинку нікого не було. Вийшла сусідка та повідомила, що всі повмирали і [PERSON] також. Вони дзвонили квартальній, яка підтвердила смерть [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] на Україну не приїздив більше 2-х років, оскільки це дуже дорого. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка по пров. Радищева. [PERSON] дуже хворів, а коли помер, її син допомагав на похоронах. Знає, що у [PERSON] був син, однак вона ніколи його не бачила та про його долю їй нічого не було відомо. Також їй не було відомо і про те, що його колишня дружина з сином поїхали до Росії. Про смерть [PERSON] повідомили дружину [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є донькою [PERSON]. [PERSON] вона жодного разу не бачила. 23.03.2008 року помер [PERSON], а 24.08.2008 вона подзвонила матері і вони з нею поїхали на Новий Мелітополь. З будинку вийшла якась жінка, вони спросили, де знайти [PERSON], а вона повідомили, що він тут не проживає. Вони сказали їй, що помер [PERSON] і, що про це слід повідомити [PERSON]. Жінка сказала, що повідомить. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною [PERSON]. Коли помер [PERSON] її в місті не було. Їй зателефонувала донька і 24.08.2008 року вона приїхала до міста. Разом з донькою вони поїхали на Новий Мелітополь. З будинку вийшла якась жінка, вони спросили, де знайти [PERSON], а вона повідомили, що він тут не проживає. Вони сказали їй, що помер [PERSON] і, що про це слід повідомити [PERSON]. Жінка сказала, що повідомить. Згідно з п.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що з 1998 року позивач є громадянином [PERSON] Федерації і живе в м. Електросталь Московської області, що підтверджується копією паспорта та довідкою 11-СР № 8796550 від 10.11.1998 р. /а.с.6/. З показань свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що лише в червні 2009 року, коли мати позивача приїхала до м. Мелітополя погостити, зі слів квартальної стало відомо про смерть [PERSON] Про те, що в [PERSON] був син, навіть квартальній нічого відомо не було. Свідок [PERSON] підтвердила, що сина [PERSON] вона ніколи не бачила та про його долю їй нічого не було відомо. Про те, що колишня дружина [PERSON] з сином поїхали до Росії вона нічого не знала. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили лише факт того, що про смерть [PERSON] вони повідомляли якійсь жінці, а не позивачу чи його матері. Хто є названа ними жінка, вони не повідомили. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд прийшов до висновку, що з 1998 року позивач [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації і живе в м. Електросталь Московської області, на потязі останніх 3-х років до м. Мелітополя він не приїздив, про смерть батька йому ніхто не повідомляв, на похоронах він не був. Лише в червні 2009 року, коли мати позивача [PERSON] приїхала погостити до м. Мелітополя, тільки тоді вона дізналась про смерть [PERSON] і сповістила про це позивача. Отже лише з того часу [PERSON] дізнався про смерть свого рідного батька. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки дійсно про смерть батька йому стало відомо лише в червні 2009 року. З позовом про надання додаткового строку на право прийняття спадщини [PERSON] звернувся 16.07.2009 року. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити [PERSON] додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного батька [PERSON], який помер 23 серпня 2008 року, який відраховувати з моменту набрання чинності цим рішенням.

Outcome: approved