Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-28 00:00:00

18 грудня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказав, що 12 червня 2008 року між сторонами був укладений письмовий договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , сплативши повністю визначену суму грошових коштів на користь відповідача за придбання об'єкту нерухомості, фактично прийняв від [PERSON] вищевказаний жилий будинок. Посилаючись на те, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості та відбулось повне його виконання, але відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, [PERSON] вимушений був звернутись до суду за захистом своїх майнових прав, вимагаючи визнати укладений договір дійсним та визнати за ним право власності на придбаний об'єкт нерухомості. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені [PERSON] вимоги по тих підставах, які викладені в позовній заяві, надав відповідні пояснення про обставини у справі. Відповідачка [PERSON] , будучі повідомленою належним чином про час і місце попереднього розгляду справи (а.с.13), до суду не з'явилася. Судом справа розглянута за відсутності відповідачки, але з участю її представника [PERSON] який у попередньому судовому засіданні позов визнав, обставини у справі не оспорював, надав відповідні пояснення. Представник третьої особи - КП «Куйбишевське БТІ», будучі повідомленим належним чином про час і місце попереднього розгляду справи (а.с.14), в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві (а.с.22) просив суд розглянути справу без його участі. З врахуванням вимог, передбачених статтею 130 ЦПК України, а також думки представників сторін, суд визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи за відсутності представника вищевказаної третьої особи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9-11,19). 12 червня 2008 року між [PERSON] з одного боку, як продавцем, та [PERSON] з іншого боку, як покупцем, був укладений письмовий договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов'язався передати у власність покупця вищевказаний житловий будинок, а покупець зобов'язався прийняти об'єкт та сплатити продавцеві грошові кошти в сумі 32000 грн. (а.с.8). [PERSON] , сплативши визначену суму грошових коштів на користь продавця за придбання об'єкту нерухомості, вселився у житловий будинок, в якому став проживати разом із своєю сім'єю. На підтвердження того, що даний договір буде посвідчено нотаріально, сторони погодили строк його нотаріального посвідчення, а саме, протягом трьох днів з часу його підписання (а.с.8). Дану домовленість продавець не виконала та виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с.7), тому [PERSON] вимушений був неодноразово звертатися до [PERSON] з пропозиціями з'явитися до нотаріальної контори для належного оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу. [PERSON] відповідним чином на пропозиції [PERSON] не відреагувала, до нотаріальної контори з метою посвідчення укладеного договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості не з'явилася. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості та відбулось його повне виконання, але продавець [PERSON] , яка є відповідачем у справі, ухилилася від нотаріального посвідчення укладеного договору. Зазначені обставини сторонами, їхніми представниками, та іншими особами, які повинні брати у ній участь, не оспорювались, фактично ними були визнані, тому такі обставини у справі не підлягають доказуванню, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України. За змістом статті 328 ЦК України передбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача [PERSON] підлягають захисту, а заявлені позовні вимоги задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved