Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

В вересні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом про зниження розміру заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що з нього стягнуті аліменти на користь відповідача на доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку. Він домовився з відповідачкою про те, що буде передавати кошти через свого батька, буде купувати доньці необхідні речі. Він витратив на доньку 4067 грн, але несподівано отримав повістку до суду. [PERSON] вважала, що у нього є заборгованість, та нарахувала пеню. В суді вона визнала, що він витратив кошти на доньку, але не повідомила про це ВДВС. Держвиконавцем була видана довідка про те, що у нього є заборгованість в сумі 5830,45 грн. В звязку з тим, що він добровільно надав допомогу на утримання доньки на 4067 грн, просить зменшити розмір заборгованості до 1763,45 грн. В січні 2010 року позивач збільшив позовні вимоги і просив зменшити розмір заборгованості до 0,45 грн., тому що при поданні позову він не врахував перебування з донькою у м.Київі протягом місяця, при цьому він витратив 1763 грн. В судовому засіданні позивач пояснив, що він не мав постійного місця роботи, їздив по різних місцях. Але, коли у нього була можливість, він завжди надавав допомогу доньці. Так, він придбав одяг, інші речі для доньки, майже місяць вона була на його утриманні у Київі, і там він також купляв ній все необхідне. Тому він не має заборгованості, до липня 2009 року ним витрачено на доньку саме та сума коштів, яка була нарахована як аліменти по середньоміському заробітку. Тому він просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. Відповідач не зявлялася у судові засідання, про час слухання справи була повідомлена належним чином. В останнє судове засідання була передана заява відповідача про визнання позову у повному обсязі, згодна з вимогами до моменту постановки позивача на облік у Центрі зайнятості. Представник 3 Особи - Відділу державної виконавчої служби Марганець кого міського управління юстиці (в подальшому ВДВС) - до суду не зявився, про час слухання справи повідомлений. Суд приходить до наступного: За рішеннями суду з 01.04.2008 року з Позивача стягнуті аліменти на користь Відповідача на доньку [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку. 28 квітня 2008 року був виданий виконавчий лист. За наданою в суд довідкою ВДВС з 1 квітня 2008 року по 30 липня 2009 року заборгованість Позивача по аліментах, нарахована по середньо міській заробітній плиті, складає 5830,45 грн. З 31 липня 2009 року Позивач знаходиться на обліку в Центрі зайнятості. В суд був наданий список речей, придбаних Позивачем з квітня 2008 року по липень 2009 року на загальну суму 4067 грн. Допитана в присутності педагога в судовому засіданні [PERSON] підтвердила в суді, що список речей складався батьком разом з нею, всі речі батько дійсно купив ній. Також вона підтвердила в суді, що близько місяця перебувала з батьком у Києві, була повністю на його утриманні. Також розходи Позивача на доньку підтверджуються копіями чеків, квитанцій. В суді в порядку дослідження доказів були заслухані пояснення [PERSON] по справі № 2-840/09, де вона також визнавала, що [PERSON] дійсно придбавав значну кількість речей для доньки, та їздив з нею до Києва. В наданої в суд заяві [PERSON] також визнаються позовні вимоги, тобто фактичне визнання, що до звернення [PERSON] до Центру зайнятості заборгованості по аліментах немає. То, що заява підписана Відповідачем, дописка до заяви зроблена особисто Відповідачем, підтвердив у суді [PERSON] При таких обставинах суд вважає можливим застосування ч.2 ст.197 УК України. Позивачем не сплачувалися щомісячно кошти на користь позивача на утримання доньки, але витрачені ним суми відповідають розміру аліментів, витрачені саме на доньку, і тому можуть бути зараховані як аліментні платежі. Тому суд вважає можливим звільнити Позивача від сплати заборгованості по аліментах.

Outcome: approved