Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

24 січня 2009 року позивач звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 3-4). Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2009 року по даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання (а.с. 1). Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2009 року дана справа була передана на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 42-43). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2009 року вказана справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду у попередньому судовому засіданні (а.с. 46). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2010 року неналежного відповідача Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», було замінено на належного Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 82). Позивач у позовній заяві посилався на те, що у жовтні 2008 року отримав від відповідача гарантійний лист про отримання кредиту в розмірі 50\~000 грн., проте відповідач надавати кошти у кредит відмовився, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування понесеної ним матеріальної шкоди у розмірі 3\~828,45 грн. та судових витрат по справі (а.с. 3-4). Позивач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав клопотання у якому просив суд розглядати справу без його участі (а.с. 49, 50, 56, 60, 72, 74). Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення на позов, просив суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачу було надано гарантійний лист про прийняття позитивного рішення у видачі кредиту, також в даному листі були вказані умови оформлення кредиту, які не були виконані позивачем в повному обсязі. Крім того, представник відповідача зазначив, що з 11.10.2008 року по 12.05.2009 року діяв мораторій на видачу кредитів. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 03.10.2008 року відповідачем було видано гарантійний лист, про прийняття позитивного рішення щодо видачі [PERSON] кредиту терміном 60 місяців для придбання автомобіля Мерседес-Бенц Е200 вартістю 99 835,00 грн., що підтверджується оригіналом зазначеного листа (а.с. 12). Судом також встановлено, що відповідно до умов гарантійного листа від 03.10.2008 року для оформлення кредиту позивачу необхідно надати постійне свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу з відміткою про його продаж в кредит, оплатити на користь продавця аванс в розмірі не менше 50\~000 грн., оформити договір застави на даний автомобіль, а також договори страхування, дані обставини підтверджуються оригіналом зазначеного листа (а.с. 12). У судовому засіданні було встановлено, що позивачем було зареєстровано право власності на автомобіль Мерседес-Бенц Е200, що підтверджується копією відповідної облікової картки та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРД 082818 виданого Гайворонським РЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області 09.10.2008 року (а.с. 10, 11). У судовому засіданні також встановлено, що позивачем при реєстрації вказаного транспортного засобу було сплачено 3542,91 грн. (з них 3228,85 грн. сплачено 09.10.2008 року, 181,54 грн. сплачено 21.10.2008 року, 132,52 грн. сплачено 23.10.2008 року), що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 5-9). Встановлено, що позивач звертався до відповідача з листами про пояснення причини відмови у наданні кредиту, що підтверджується копіями відповідних листів (а.с. 13-16). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не приймає заперечення відповідача, які ґрунтуються на дії мораторію на видачу кредитів у період з 11.10.2008 року по 12.05.2009 року, оскільки, даний факт не знаходить свого підтвердження матеріалами справи та нормативними актами на які посилається представник відповідача. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходив з того, що сторони, укладаючи правочин у формі листа від 03.10.2008 року набули відповідних прав та обовязків. Отже, виходячи з того, що відповідачем було встановлено відповідні умови, за яких він має виконати своє зобовязання по наданню позивачу у кредит грошових коштів, а позивачем була виконана лише частина зазначених у листі від 03.10.2008 року умов, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд не вважає суму, яку позивач просить стягнути на його користь належним чином обґрунтованою, оскільки, матеріалами справи підтверджуються лише 3228,85 грн.(сплачені 09.10.2008 року), які були витрачені при реєстрації транспортного засобу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed