Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.07.2008 року в с.Калинівка Солонянського району, відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію шляхом повідомлення цієї інформації [PERSON]про те, що він 09.11.2006 року вигнав її з будинку. 11.07.2008 року в с.Калинівка Солонянського району, відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію шляхом повідомлення цієї інформації [PERSON] про те, що він не доглядав за матір'ю, не допомагав їй, не давав їй їжу, ліки, схиляв її до зловживання алкоголем. 17.07.2008 року відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію написавши листа до Військової сільської ради Солонянського району, в якому зазначила, що він побив її, від'єднав будинок матері від мережі водопостачання, енергопостачання, газопостачання та знищує рослини на городі. 19 липня 2008 року в с.Вовніги Солонянського району, відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію шляхом повідомлення цієї інформації [PERSON] про те, що він 06.07.2008 року вигнав її з будинку. У позовній заяві позивач прохає зобов'язати відповідачку спростувати вищевказану інформацію та стягнути з відповідачки на його користь 1000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивач відмовився від вимог про спростування недостовірної інформації, поширеної відповідачкою 11.07.2008 року та 19.07.2008 року. В іншій частині позовні вимоги підтримав і пояснив, що 10.07.2008 року в с.Калинівка Солонянського району, відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію шляхом повідомлення цієї інформації [PERSON]про те, що він 09.11.2006 року вигнав її з будинку. 17.07.2008 року відповідачка поширила проти нього недостовірну інформацію написавши листа до Військової сільської ради Солонянського району, в якому зазначила, що він побив її, від'єднав будинок матері від мережі водопостачання, енергопостачання, газопостачання та знищує рослини на городі. Прохав визнати відомості, такими, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, зобовязати відповідачку спростувати проголошенні та надруковані відомості та стягнути з відповідачки на користь позивача 1000 гривень спричиненої моральної шкоди. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 10 та 11 липня 2008 року вона була на роботі у м.Дніпропетровську і таким чином не могла розповсюджувати негативну інформацію в с.Вовніги, а с.[PERSON] не бачилась більше року. Також пояснила, що [PERSON] є матір'ю її та позивача. Ще за життя [PERSON] позивач від'єднав її будинок від мережі водопостачання, енергопостачання, газопостачання. Крім того, після смерті [PERSON] позивач виганяв її з хати, хоча вона прописана в ній, бив її і забрав ключі від хати. Свідок [PERSON]в судовому засіданні пояснила, що в червні 2008 року відповідачка їй говорила, що у неї з позивачем виникають сварки і що позивач бив її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що одного разу відповідачка прийшла до нього і розповіла, що позивач вигнав її з дому, що в неї постійно виникають з позивачем сварки із-за хати [PERSON], яка є їх матір'ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо, чи бив позивач відповідачку. В хаті зараз ні хто не живе. Газ та світло відключили з метою економії. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази, що є у матеріалах справи, приходити до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.07.2008 року до Військової сільської ради Солонянького району від відповідачки надійшов лист, в якому вона зазначає наступне : «В селі Вовніги, я прописана з 2006 року у господарстві матері[PERSON] нині померлої… …Але мій брат [PERSON] не дозволяє мені там з'являтися, перекрив воду, відрізав світло і погрожує відрізати газ, відібрав ключі. Посаджене мною в огороді знищив… …Постійно обливає мене брудом, і навіть мене вдарив…» (а.с.56). Вказані в листі відомості про те, що позивач : «Посаджене мною в огороді знищив… …і навіть мене вдарив…» не відповідають дійсності і підлягають спростуванню, оскільки є такими, що порочать честь, гідність позивача, а саме, в судовому засіданні не встановлено, а відповідачкою не підтверджено, що позивач здійснював дії на які позивач посилалися у зазначеному листі. Так, про факт побиття говорив лише свідок [PERSON], якому цей факт став відомий лише зі слів відповідачки, а сам він цього не бачив. Також ні чого не відомо про побиття позивачем відповідачки і іншим свідкам. Також не доведено і факт знищення позивачем городу відповідачки. Тобто, відповідачка в судовому засіданні не довела факту, на які вона посилається у оспорюваному листі. Згідно ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. На підставі ч.4 ст.277 ЦК України «спростування недостовірної інформації здійснюється особою, що поширила інформацію...», а відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України «спростування недостовірної інформації здійснюється таким же способом, яким вона була поширена». Таким чином, вимога позивача про спростування недостовірної інформації викладеної в листі до сільської ради підлягає задоволенню. Що стосується факту поширення недостовірної інформації 10.07.2008 року в с.Калинівка, шляхом повідомлення цієї інформації [PERSON], то факт розповсюдження цієї інформації не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки допитана в якості свідка [PERSON]пояснила, що відповідачка розповідала їй лише про те, що позивач побив її, а не вигнав з будинку. Таким чином, у судовому засіданні не встановлено, а позивач не довів належними доказами, факту поширення відомостей 10.07.2008 року, що не відповідають дійсності, ганьблять його честь і гідність та ділову репутацію. Розглядаючи питання про відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд вважає необхідним, задовольнити цю вимогу частково, оскільки, за ч.2 п.4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав, що полягає в приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. А відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, майном або іншим способом”. Також, при винесенні рішення суд враховує положення ст.280 ЦК України, згідно якої: якщо фізичній особі внаслідок порушення його особистого немайнового права заподіяний моральна шкода, то вона підлягає відшкодуванню. Позивач зазнав моральні страждання, через інформацію викладену в листі до сільської ради, оскільки вона не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність як людини. Таким чином, відповідно вимога про стягнення завданої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в рамках доведених вимог, у розмірі 200 гривень, оскільки позивач з 1998 року по 2006 рік працював головою Військової сільської ради (а.с.11) і відповідачка, поширивши неправдиві відомості про позивача у листі до Військової сільської ради, головою якої тривалий час був позивач, змусила сумніватися відносно його порядності, фактично звинуватила у скоєні злочину. На підставі викладеного,

Outcome: partial