Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до військової частини [NUMBER] про стягнення заборгованості по заробітній платі з липня 2003 року по листопад 2004 року в розмірі 6074 грн. 10 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні представник позивача вимоги останньої підтримав з наведених підстав. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити за безпідставністю, оскільки рішень суду щодо її поновлення на роботі, які\~ б набули законної сили на даний час, не має. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року була неодноразово звільнена та поновлена на роботі. Факт знаходження в трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року підтверджено дослідженням оригіналу трудової книжки та висновком Територіальної державної інспекції праці у Житомирській області № 3636 від 04.12.2009 року, а саме те що позивачка [PERSON] за період з 30.10.2003 року по 23.11.2004 року знаходилась у трудових відносинах з військовою частиною [NUMBER] . Представник відповідача військової частини [NUMBER] підтвердив той факт, що [PERSON] працювала в військовій частині [NUMBER] та була звільнена у зв`язку зі скороченням штату наказом № 197 від 23.11.2004 року про що була зроблена, засвідчена печаткою військової частини, відмітка в трудовій книжці [PERSON] , копія наказу № 197 від 23.11.2004 року також додана відповідачем до матеріалів справи. Представниками сторін також не заперечувались відомості про неотримання заробітної плати [PERSON] , так як у представлених відомостях відсутні її підписи. Під час виконання трудових обов`язків [PERSON] з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року військова частина [NUMBER] не виконала свої накази № 156 від 24.09.2004 року та № 85 від 02.11.2004 року про виплату [PERSON] заробітної плати. Представник відповідача не спростовував розрахунки заборгованості на підставі довідки військової частини [NUMBER] та факт не виплати вихідної допомогу у розмірі середнього місячного заробітку під час звільнення одноособово військовою частиною [NUMBER] у зв`язку зі скороченням штату наказом № 197 від 23.11.2004 року. Також представник відповідача надав суду витяги з наказів про скасування окремих наказів не пов`язаних з трудовими правовідносинами [PERSON] .. Враховуючи на те, що військова частина [NUMBER] постановила ці накази після припинення трудових відносин з [PERSON] , тобто після її звільнення наказом № 197 від 23.11.2004 року, судом вони не приймаються до уваги. Оригінал трудової книжки [PERSON] досліджений в судовому засіданні. Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили. З цього принципу випливає те, що після припинення трудових правовідносин з 23 листопада 2004 року з [PERSON] , військовою частиною [NUMBER] (з відповідним посвідченням в трудовій книжці [PERSON] ) прийняття інших наказів, рішень не регламентує трудові відносини з [PERSON] , так як вона не була працівником військової частини [NUMBER] після 23 листопада 2004 року. Згідно статті 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджено також вимогою статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де трудова книжка визначена основним документом, який підтверджує стаж роботи. Обов`язок ведення трудової книжки у даному випадку покладається на відповідача. Так з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року військова частина [NUMBER] не виплачувала [PERSON] заробітну плату, не виконувала свої накази про виплату заборгованості. Посилання відповідача на те, що відомості знищені не відповідає дійсності, так як відповідні вимог ст. ст. 848, 851 Наказу МО України № 401 від 18 листопада 2003 року розрахункові платіжні відомості зберігаються 75 років. Також військова частина [NUMBER] не виплатила [PERSON] \~ вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Вказані аргументи підтвердило Головне управління в Житомирській області Пенсійного фонду України. При звільненні 23 листопада 2004 року, порушуючи вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, відповідач не провів виплату всіх сум в день звільнення. Наголошений в судовому засіданні представником позивача розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 26489,83 грн., на думку суду є помилковим і підлягає частковому задоволенню, ґрунтуючись на довідці про заробітну плату та інші прибутки, виходячи з ступного розрахунку. Дана вимога, В контексті ст. 117 КЗпП, підлягає задоволенню за час затримки, лише з дня звільнення, тобто з 23.11.2004 року і по день постановления судом даного рішення підлягає частковому задоволенню В розмірі 20953 грн. 83 коп., що становить 61 місяць та 23 робочих дні (7 днів листопада 2004 року та 15 днів січня 2009 року). Із представленої відповідачем довідки видно те, що середній заробіток позивача складав 337 грн. 45 коп., з чим також погодилась сторона позивача, в зв`язку з чим її середньоденний заробіток становив 16 грн. 06 коп., із розрахунку (337,45 грн. : 21 р.д. = 16 ГРН. 06 коп.). Таким чином розмір всієї суми середнього заробітку, який підлягає стягненню з ДП «Прогрес» фірми «Житомирінвест» ВАТ на користь позивачки складає 20953 грн. 83 коп.,із розрахунку /337,45 грн.* 61 місяць = 20584,45 грн. + /16 грн. коп.*23 р.д./ 369,38 грн. = 20953 ГРН. 83 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial