Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

06.01.2010 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ «Хімтекстильмаш» про визнання частково недійсним наказу, визнання недійсним запису, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, суми інфляції, середнього заробітку, вихідної допомоги та моральної шкоди (а.с.1-2;19), мотивуючи свої вимоги наступним. 21.01.2009 р. вона була прийнята на роботу до відповідача у планово-економічний відділ на посаду провідного інженера - програміста, а 13.10.2009 р. була звільнена. Заборгованість по заробітній платі з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. складає 11790,69 грн., компенсація за невикористану відпустку при звільненні склала 180,12 грн. З 01.07.2009 р. вона була прийнята за сумісництвом до відповідача на посаду економіста структурного підрозділу «Дослідний завод «ВАТ «Хімтекстильмаш» і звільнена 01.10.2009 р. Заборгованість по заробітній платі з липня 2009 р. по жовтень 2009 р. становить 978,35 грн., а всього 12949,16 грн. Відповідно до чинного законодавства суми оплати праці підлягають індексації. Розмір інфляції становить 366,94 грн. Середній заробіток від дня наступного за звільненням (14.10.2009 р.) по день подачі позову (05.01.2010 р.)становить 7646,52 грн. Враховуючи порушення роботодавцем умов оплати праці нею 12.10.2009 р. була подана заява про звільнення з роботи за власним бажанням у звязку з невиплатою заробітної плати. 13.10.2009 р. було видано наказ № 68-к про її звільнення у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, про виплату вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного заробітку та компенсації за невикористану щорічну відпустку, проте пізніше було видано наказ за тим же номером та датою про звільнення за власним бажанням з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку. Даний наказ не відповідає фактичним обставинам і її заяві. Діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, протягом тривалого часу не мала змоги відвідати родичів, запросити друзів до себе через тяжке матеріальне становище. Просила на підставі ч. 3 ст. 38, ст.ст. 44, 116-117, 237-1 КЗпП України визнати недійсним наказ № 68-к від 13.10.2009 р. в частині причин звільнення з роботи; визнати недійсним запис № 11 трудової книжки; змінити формулювання причин звільнення, зазначеної у трудовій книжці, таким чином: «звільнена з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю»; стягнути з відповідача: 12949,16 грн. сума заборгованості по виплаті заробітної плати, 366,94 грн. інфляції, 7646,52 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, 5735,16 грн. сума вихідної допомоги та 5000 грн. моральної шкоди. 09.02.2010 р. подала доповнення до позову, в яких збільшила суму позову за затримку виплати заробітної плати до 10832,57 грн. (а.с.19). У судовому засіданні позивачка позов(а.с.1-2) та доповнення до позову (а.с.19) підтримала. Пояснила, що сума 12949,16 грн. складається з заборгованості по заробітній платі 12769,04 грн. та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку 180,12 грн.; середній заробіток розрахувала з календарних днів; СП «Дослідний завод «ВАТ «Хімтекстильмаш» не є юридичною особою. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що у відповідача є заборгованість по заробітній платі перед позивачкою; вона має право на виплату їй: вихідної допомогу і компенсації за невикористану відпустку, на середній заробіток, але виходячи з кількості робочих днів; СП «Дослідний завод «ВАТ «Хімтекстильмаш» не є юридичною особою, а є структурним підрозділом відповідача. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ВАТ «Хімтекстильмаш» (остання посада провідний інженер-програміст планово-економічного відділу) та за сумісництвом з 01.07.2009 р. до 01.10.2009 р. економістом у структурному підрозділу «Дослідний завод «ВАТ «Хімтекстильмаш» (який не є юридичною особою). 12.10.2009 р. позивачка подала відповідачу заяву з проханням звільнити її за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України і невиплати заробітної плати з 13.10.2009 р.(а.с.3), тобто фактично за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідачем був виданий наказ № 68-к від 13.10.2009 р. про звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку (а.с.4), проте 13.10.2009 р. був виданий наказ № 68-к, відповідно до якого [PERSON] була звільнена з 13.10.2009 р. за власним бажання згідно ст. 38 КЗпП України. З даним наказом позивачка ознайомилась і зазначила, що з ним не згодна, бо він не відповідає частково її заяві(а.с.5). Відповідно до довідок ВАТ «Хімтекстильмаш» № 63-484 від 16.12.2009 р. та № 63-509 від 25.12.2009 р. заборгованість по заробітній платі [PERSON] по ВАТ «Хімтекстильмаш» з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. складає 11790,69 грн., компенсація за невикористану відпустку при звільненні 180,12 грн. по СП «ДЗ «ВАТ «Хімтекстильмаш» з липня 2009 р. по жовтень 2009 р. - 978,35 грн., а разом - 12949,16 грн.; її середньоденна заробітна плата становить 91,03 грн., а середньомісячна заробітна плата 1911,72 грн.(а.с.7-8). Потрібно визнати незаконним наказ ВАТ «Хімтекстильмаш» № 68-к від 13.10.2009 р. в частині причини звільнення з роботи [PERSON] та змінити формулювання причини звільнення з роботи позивачки, а саме: зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням уповноваженим власником органом законодавства про працю, оскільки позивачка просила відповідача звільнити її за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, який в порушення ст. 115 КЗпП України виплачував позивачці заробітну плату не регулярно та в порушення ст. 116 КЗпП не розрахувався з нею в день звільнення. Відповідач порушив право позивачки щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст. 116 КЗпП України, а отже заборгованість по заробітній платі в розмірі 12769,04 грн., грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в розмірі 180,12 грн. і сума інфляції в розмірі 366,94 грн. згідно «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Також відповідно до ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 14.10.2009 р. по 17.02.2010 р., в розмірі 8101,67 грн.(91,03х89, де 89 - кількість робочих днів з часу затримки розрахунку по день прийняття рішення судом, 91,03 грн. середньоденна заробітна плата позивачки). Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України вихідна допомога працівнику виплачується при припиненні трудового договору, зокрема, в розмірі тримісячного середнього заробітку за ст. 38 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, тому вихідна допомога в розмірі 5735,16 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки(3х1911,72, де 1911,72 грн. середньомісячна заробітна плата позивачки. Не проведенням з позивачкою повного розрахунку при звільненні їй заподіяна моральна шкода тими негативними наслідками морального характеру, на які вона посилається, але суд її оцінює в 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] потрібно відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на законі. В звязку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача судові витрати: в доход держави судовий збір в сумі 280,02 грн.(8,50+271,52) та на користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження [PERSON] виплати заробітній платі за один місяць в розмірі 1911,72 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: partial