Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

27 січня 2010 року позивачка звернулась до суду з вимогою про визнання за нею права власності на самочинно збудовані: сарай літ. «Б», сарай літ. «Е», сарай з погребом літ. «Г», гараж літ. «Д», що розміщені по провулку Орджонікідзе, 5 в м.Балаклія Харківської області. В обґрунтування позову зазначила, що її чоловіку [PERSON] на праві власності належали 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Орджонікідзе, 5 в м.Балаклії Харківської області. Власником 1/3 частини вказаного житлового будинку та господарських споруд є відповідач у справі [PERSON] В період з 1990 по 1996 роки вона з чоловіком за власні кошти, самочинно, без відповідного дозволу компетентних органів та належним чином виготовленої технічної документації побудували спірні сараї та гараж. Після закінчення самочинного будівництва ні чоловік ні вона, в силу юридичної необізнаності, не звернулись до компетентних органів для введення в експлуатацію спірних будівель. 12 травня 2002 року [PERSON] помер. 19 жовтня 2002 року вона, як спадкоємиця [PERSON], отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 2/3 частини зазначеного вище житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. На даний час виникла необхідність привести у відповідність право установлюючи документи на належні їй обєкти нерухомості. В судовому засіданні позивачка участі не приймала, а її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідвач [PERSON] в судове засідання не вилась, проте в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява останньої, за змістом якої вона позов визнає, просить суд його задовольнити та зазначає, що участь у будівництві спірних споруд вона не приймала, будівництво здійснювала [PERSON]. Представник відповідача - Балаклійської міської ради позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. "> ="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> За змістом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування,&nbsp;є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише&nbsp;у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту закінчення будівництва stify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">(створення майна). Згідно з ч.3 ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою, що його здійснила, за умови надання земельної ділянки під вже побудоване нерухоме майно. У відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що позивачка з 18 вересня 1981 року перебувала у шлюбі зі [PERSON]. Останньому на праві власності належали 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Орджонікідзе, 5 в м.Балаклії Харківської області. В період з 1990 по 1996 рок, тобто в період шлюбу, [PERSON] разом з чоловіком за власні кошти, самочинно, без відповідного дозволу компетентних органів та належним чином виготовленої технічної документації побудували спірні сараї та гараж. 12 травня 2002 року [PERSON] помер. 19 жовтня 2002 року позивачка отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 2/3 частини зазначеного вище житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, але без урахування самовільно зведених будівель. Власником 1/3 частини вказаного житлового будинку та господарських споруд є відповідач у справі [PERSON], яка стверджує що спірні будівлі були побудовані без її участі - [PERSON] Загальна вартість спірних будівель на час розгляду справи складає 12 205 грн Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються відповідачами. З технічного висновку комунального підприємства «Балаклійське проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» «Про відповідність архітектурно-планувальним вимогам забудови земельної ділянки №5 по пров.Орджонікідзе в м.Балаклія Харківської області» та технічного висновку АТЗТ «Прометей» /державна ліцензія АВ №475338 від 26.05.2009 року/ «Про технічний стан будівельних конструкцій, можливості збереження та подальшої експлуатації самочинно побудованих господарчих будівель на присадибній земельній ділянці №5 по пров.Орджонікідзе в м.Балаклія Харківської області» убачається наступне. Гараж - літ «Г» побудований з порушенням діючих санітарних вимог та протипожежних норм, а самочинно побудовані сарай літ «Б» сарай літ «Е», сарай з погрібом літ. «Г» відповідають санітарним вимогам, але побудовані з порушенням протипожежних норм відповідно до діючого ДБН 360-92** 2002 року. Хоча в попередньому ДБН 360-92 1992 року вказано, що «не нормуються відстані між одно-двухквартирними будинками і між будинками і господарськими будівлями у межах однієї групи будинків, якщо їхня сумарна площа забудови /включаючи незабудовану площу між ними/ не перевищує 1800 м.кв. для будинків ІІІ ступеня вогнестійкості; 1400 м.кв. для одноповерхових будинків ІУ ступеня вогнестійкості, 1000 м.кв. для двоповерхових будинків ІУ ступеня вогнестійкості». Спірні обєкти і будівлі на ділянці та на сусідніх ділянках своєю сумарною площею забудови та незабудованою територією між ними не перевищує 1800 м.кв. Будівлі, які входять до вище вказаної сумарної площі забудови, відносяться до ІІІ ступені вогнестійкості. Розміщення зазначених будівель на земельній ділянці не порушують архітектурного вигляду існуючої забудови вулиці. Експлуатація спірних самочинно побудованих будівель можлива; дефектів в несучих конструкціях і фундаментах не виявлено; технічний стан конструкцій забезпечує надійність експлуатації і безпеку для життя і здоровя людей; технічні рішення, прийняті при будівництві спірних будівель відповідають вимогам діючих норм і правил державних стандартів. Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області від 10 березня 2003 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і ведення особистого селянського господарства по пров.Орджонікідзе, 5. Отже, [PERSON] є законним користувачем земельної ділянки, на якій розташовані спірні будівлі. Згідно листа Балаклійського районного управляння ГУ МНС України в Харківській області розташування спірних самочинно побудованих будівель не відповідає протипожежним вимогам нормативних актів, так як не витриманий протипожежний розрив до будівлі сусіднього домоволодіння №3 по провулку Орджонікідзе. Крім того, Головний державний санітарний лікар Балаклійського району надав негативний висновок, щодо розміщення самовільно побудованого гаражу, оскільки санітарні розриви між гаражем і житловим будинком не відповідають ДБН 360-92**. Проте власник сусіднього з позивачкою домоволодіння №3 по провулку Орджонікідзе [PERSON] в своїй нотаріально засвідченій заяві, не заперечувала проти того, що [PERSON] побудувала спірні будівлі з порушенням протипожежних розривів і зазначила, що в подальшому спірних земельних та майнових претензій до неї, або нових власників та її спадкоємців, мати не буде. Слід зазначити, що за період проведення позивачем будівництва і по цей час заяви, скарги, приписи від будь-яких громадян, юридичних осіб або компетентних органів на адресу позивача, а також на адресу Балаклійської міської ради, з приводу недотримання позивачем встановлених норм та правил чи порушення чиїх - не будь прав при влаштуванні спірних будівель не надходили. Цього факту не спростовано і відповідачем. Таким чином, визнання за позивачкою права власності на спірні самочинні будівлі&nbsp;ont-family:Times New Roman;tag3:12pt;">не суперечить&nbsp;закону, не порушує ;права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, на підставі ст.60 СК України, ст.ст.319,331, 376 ЦК України,

Outcome: approved