Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач пояснила, що житловий будинок №38 по вул. Афанасіївській м. Харкова був придбаний 06.11.1917 року її дідом, [PERSON], про що свідчіть головний випис з кріпацької Харківського нотаріального архіву книги по м. Харкову за 1917 рік, договором купівлі - продажу посвідченим Старшим Нотаріусом м. Харкова 27.05.1918 року, реєстраційний №770-918. Вищезгаданий документ має відмітку вчинену нотаріусом, з якої вбачається, що 10/11 частин вказаного житлового будинку перейшло, як спадщина, згідно свідоцтва Харківської Обласної Державної Центральної Нотаріальної Контори з 27.03.1938 року за реєстром №331 до 10 спадкоємців, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Оскільки свідоцтва про смерть [PERSON] не збереглося, позивачка вважає, що помер він у 1937 році, і підтвердженням цього факту вважає перехід права власності на належне [PERSON] нерухоме майно в порядку спадкування на вказаних спадкоємців. У вказаному житловому будинку з усіх спадкоємців постійно проживали і були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Крім вказаних осіб у будинку постійно проживали і були зареєстровані, позивачка і її мати, дружина [PERSON] [PERSON], яка померла 06.10.1974 року. Батько позивачки, [PERSON], помер 01.08.1977 року. У відповідності з заповітом позивачка отримала спадщину на 2/11 частини житлового будинку №38 по вул. Афанасіївській м. Харкова, які офіційно належали батькові. Інші сім спадкоємців, які мали на праві власності по 1/11 частині вказаного будинку, спадковим майном не користувалися у будинку не проживали, за спільною домовленістю продали позивачці 4/11 частини будинку, та [PERSON] 3/11 частини, що підтверджується рішенням Ленінського районного народного суду м. Харкова від 23.07.1981 року. Померла [PERSON] 04.02.1993 року. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 02.11.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори, позивачка отримала спадщину на 4/11 частини житлового будинку №38 по вул. Афанасіївській м. Харкова, які заповіла їй [PERSON] Таким чином позивачка отримала право власності на 10/11 частин житлового будинку №38 по вул. Афанасіївській м. Харкова, у якому проживає з народження і по теперішній час, є єдиним законним власником всього будинку, як вона вважала. Але зясувалося, що до теперішнього часу власником 1/11 частини вказаного будинку, відповідно повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.10.2009р., є її померлий у 1937 році, дід [PERSON], правовстановлюючий документ на його імя в інвентаризаційній справі відсутній, але є примітка на свідоцтві, виданого 27.03.1938 року 1-ю МДНК м. Харкова, що вищезазначена частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить дружині померлого [PERSON], яка своє право зможе оформити в майбутньому після подання відповідної заяви до нотаріальної контори. До цього часу свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON] до бюро не надано. [PERSON] була другою дружиною діда позивачки [PERSON], сумісних дітей вони не мали. Зі слів свого батька [PERSON] та тітки [PERSON], позивачці відомо, що після смерті їх батька [PERSON], [PERSON] зібрала свої особисті речі і пішла з будинку, отже фактично спадщину не прийняла. Померла [PERSON] 03.08.1943 року, що значно пізніше стало відомо батькові позивачки. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що за життя [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори стосовно оформлення права власності на 1/11 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд. У тій частині житлового будинку де проживав [PERSON] з [PERSON], залишився проживати батько позивачки [PERSON] зі своєю родиною, який фактично прийняв спадщину, шляхом проживання і користування житловим будинком і усім майном, що належало померлому батькові і знаходилося у будинку, виконуючі усі права і обовязки власника житлового будинку, при цьому суттєво допомагав своїй одинокій сестрі, [PERSON], підтримувати у належному стані другу частину цього житлового будинку. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/11 частину житлового будинку відповідною часткою надвірних будівель та споруд, за адресою: м. Харків, вул.. Афанасіївська м. Харкова, після смерті батька, [PERSON], померлого у 1937 році, та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на 1/11 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вул. Афанасіївській №38 м. Харкова, після смерті батька, [PERSON], померлого 01.08.1977 року. У судове засідання зявилася позивачка і її представник, які підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача територіальної громади Харківської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, про що свідчать розписки про отримання викликів, причини неявки суду не повідомлені. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оцінюючи докази суд виходить з положень ст.60 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному, та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Афанасіїівська №38 на праві власності належить: відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом другої Харківської державної нотаріальної контори 22.03.1978 року, р.№3-1047, зареєстрованого ХБТІ 05.04.1978р. р.№2215 - 2/11 частини [PERSON], відповідно рішення Ленінського районного народного суду м. Харкова по цивільній справі №2-1146 від 23 липня 1981 року, зареєстрованого ХМБТІ 21.08.1981р. за р.№2215 4/11 [PERSON], відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори 02.11.1993р. р.№3-7807, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.08.2009р., р.№28076963 4/11 частини [PERSON], відповідно повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 01.10.2009р. №1204196 1/11 частина зареєстрована за [PERSON], що підтверджено головним виписом з кріпацької Харківського нотаріального архіву книги по місту Харкову за 1917 рік, №4541, затверджено Старшим Нотаріусом Харківського нотаріального архіву 01.06.1918р. р.№770-918. Повідомлення КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» від 01.10.2009 року №1204196 про наявність у інвентаризаційній справі свідоцтва виданого 1-ю ХДНК 27.03.1938р. з відміткою про належність 1/11 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по вул. Афанасіївській №38 м. Харкова, після смерті [PERSON], його дружині [PERSON], яка своє право зможе оформити в майбутньому після подання відповідної заяви до нотаріальної контори, зібраними доказами по справі, не знайшло підтвердження прийняття спадщини вказаною особою, що підтверджується тим же повідомленням КП «ХМБТІ», повідомленням другої Харківської державної нотаріальної контори від 09.02.2010р. №232/01-14, повідомленням Харківського державного нотаріального архіву від 23.03.2010р. №680/01-21, відповідно яких за період з 03.08.1943 року і по теперішній час, заяв про прийняття, про видачу або відмову від спадщини, після смерті [PERSON], померлого 1937 року, [PERSON], померлої 03.08.1943р., [PERSON], померлого 01.08.1977 р. не надходило, спадкова справа не заводилася. [PERSON] помер 02.11.1937 р., в м. Харкові, копія актового запису про смерть № 7771 Враховуючи викладене, судом, відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., який діяв на час виникнення правовідносин, може продовжити строк прийняття спадщини за заявою зацікавленої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку ( Постанова Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992р.), суд, вважає необхідним визнати [PERSON] спадкоємцем, що не прийняв спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 02.11.1937 р., а [PERSON] визнати спадкоємцем першої черги за законом, до якого перейшла спадщина на 1/11 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по вул. Афанасіївській №38 м. Харкова, після смерті батька, [PERSON], померлого 02.11.1937 р. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/11 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Афанасіївській №38 м. Харкова, після смерті батька, [PERSON], померлого 01.08.1977 року.

Outcome: approved