Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

20 травня 2009 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа: [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Коли вона зібралась провести капітальний ремонт в своїй квартирі, сусідка запропонувала фахівця по укладці кахлю. Чоловік позивачки зустрівся з відповідачем та уклав усну домовленість-договір на виконання робіт, вартість яких складає 744 доларів США та сплатив аванс у розмірі 450 доларів США. Останню суму він сплатив в гривнях, як наполягав відповідач, але не бачив як були виконані роботи та в звязку з хворобою не міг приїхати за вищезазначеною адресою. Гроші були передані через помічника відповідача. Відповідач запевнив, що якщо позивачка знайде недоліки в його роботі, то вони будуть виправлені. Однак, на теперішній час, неякісно виконані роботи не виправлені, відповідач уникає спілкування із нею, отримані гроші за неякісно виконані роботи не повертає, в звязку з чим вимушена була звернутися із зазначеним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 9058,49 грн., а саме: -вартість усунення неякісно виконаних робіт - 7525,20 грн.; -державне мито - 95,00 грн., державне мито - 8,50 грн., -витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду - 250,00 грн., - вартість експертизи - 488,22 грн., -комісію банку за переказ коштів на р/р ДНІІСЕ - 14,65 грн., -витрати повязанні з надісланням телеграми - 22,10 грн., -вартість довідки - 96,08 грн., -витрати на бензин - 858,74 грн., -оплату послуг нотаріуса за складання довіреності на представництво в суді - 150,00 грн. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки в суд не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. За ст.11 ЦПК України, cyif розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилом ст.317 ЦК України, змістом права власності - є право володіння, користування і розпорядження майном. За ч.З ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Підставою звернення позивачки до суду із позовом є захист прав та майнових інтересів власника, у звязку із пошкодженням майна внаслідок неякісно виконаних робіт, на отримання відшкодування шкоди. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, законів України, підзаконні нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, представника позивача, з'ясувавши обставини у справі та перевірив їх письмовими доказами вважає, що позовні вимоги належать частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2007 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 8). Згідно кошторису, написаного відповідачем власноруч, вартість робіт складає 774,00 долари США. Позивачкою за виконання робіт було сплачено аванс у розмірі 450,00 доларів США. Решта сума у розмірі 324 долари США були сплачені в гривнях (по курсу 5,02 грн. за 1 долар США), в розмірі 1708,00 грн. (а.с. 22). 08 квітня 2009 року позивачка звернулась до Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз з заявою щодо якості виконання будівельних робіт та визнання вартості будівельних робіт по усуненню неякісно виконаних будівельних робіт. Згідно висновку спеціаліста за № 831-09 від 27 квітня 2009 року проведені ремонтно-будівельні роботи в квартирі [ADDRESS] виконані неякісно та не відповідають вимога та правилам СНиП 3.04.01-87. Відповідно до кошторисної документації вартість ремонтно-будівельних робіт, по усуненню неякісно виконаних будівельних робіт складає - 7525,20 грн. (а.с. 12,13-21). Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 листопада 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст. 190 КК України, у відношенні [PERSON] відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України (а.с. 38). За змістом ч.І ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, мас право на їх відшкодування. У розумінні п.1 ч.2 ст.22 цього кодексу збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.І ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні встановлено, що вартість робіт складала 744,00 долари США. Згідно курсу НБУ 28 квітня 2010 року вартість одного долару США складає 7,92 грн., в звязку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 6131,16 грн. Суд не приймає в якості доказів копії чеків та квитанцій на оплату вартість експертизи - 488,22 грн., комісії банку за переказ коштів на р/р ДНІІСЕ - 14,65 грн., витрат повязаних з надісланням телеграми - 22,10 грн., вартість довідки - 96,08 грн., витрати на бензин - 858,74 грн., оплату послуг нотаріуса за складання довіреності на представництво в суді - 150,00 грн. (а.с.23,24), оскільки вказані суми не є збитками у розумінні ст.22 ЦК України. За правилом ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування та відшкодування моральної шкоди. Однак, вирішуючи питання стосовно відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного, що згідно положень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Предметом доведення крім наявності самого факту моральної шкоди підлягає доказуванню її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування. Натомість, в порушення статті 60 ЦПК України, яка визначає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях з боку позивачки [PERSON], на підтвердження своїх моральних страждань взагалі не надано жодних доказів та відповідно не доведено суду, чим саме спричинено моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень. У звязку із чим суд вважає недоведеними вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] державне мито у розмірі 61,31 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial