Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

08.09.2008р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП ВК „Краснолиманська” про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що він працював у відповідача в якості вантажника поверхні з 12.04.2005р. по 20.08.2008р. 20.08.2008р. він був звільнений з роботи на підставі наказу № 1393 К „За здійснений 11.08.2008р. прогул без поважної причини і виправдовульних документів” за ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що звільнення є незаконним з тих підстав, що 11.08.2008р. він прийшов на роботу в першу зміну, в 6 годин відмітився в контрольному табелі та приступив до роботи. При виконанні трудових обов'язків він відчув гостру зубний біль і звернувся до начальника дільниці [PERSON] з проханням надати йому вільний день в рахунок відпустки для візиту до лікаря-стоматолога. Йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до медичного пункту на підприємстві. Але в медпункті була пошкоджене обладнання і йому не змогли надати медичної допомоги. Відчуваючи сильний біль, приблизно о 8.45год.він повторно звернувся до стоматолога з проханням надати йому медичну допомогу і йому було виписано направлення на рентген і в 9.00год. він виїхав з підприємства і направився до стоматологічної поліклініки м. Красноармійська, де знаходився на прийомі з 13 до 13.40год. ,а після цього поїхав додому, оскільки його зміна закінчується в 14.00год. Наступного дня, тобто 12.08.2008р. він за своїм графіком вийшов на роботу, де [PERSON] ознайомила його з наказом про позбавлення його 100 відсотків премії за прогул, крім цього 19.08.2008р. [PERSON] ознайомила його з іншим наказом про те, що його знов позбавлено 100 відсотків премії та звільнено з роботи за прогул. Зазначені накази та трудова книжка не були видані позивачеві, розрахунок при звільненні не було проведено, і він вирішив продовжити виконання своїх обов'язків, але не був допущений до роботи. Вважає, що 11.08.2008р. він був відсутній на роботі з поважної причини і наказ про його звільнення за прогул безпідставний і не відповідає діючому законодавству, а тому просить суд поновити його на попередньому місці роботи в якості вантажника поверхні в ДП ВК „Краснолиманська” та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.08.2008р. по подання позову до суду із розрахунку: 79,40 грн.(середньоденний заробіток) х 100 днів = 7940грн.. В судовому засіданні позивач та його адвокат повністю підтримали позовні вимоги. Представник відповідача позов визнав частково в частині поновлення на роботі. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погодився, просив відмовити в задоволенні позову в цій частині. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача в якості вантажника поверхні з 12.04.2005р. по 20.08.2008р. 20.08.2008р. він був звільнений з роботи на підставі наказу № 1393 К „за здійснений 11.08.2008р. прогул без поважної причини і виправдовульних документів” за п.4 ст.40 КЗпП України (л.с.4-6, 8). Як вбачається з довідки, наданою Красноармійською міською стоматологічною поліклінікою 11.08.2008.р. позивач [PERSON] звертався до них з приводу гострого болю та знаходився на прийомі з 13.00 до 13.40год, діагноз фіброзний пульпіт 26 зубу(л.с.3). Ст.40 п.4 КЗпП України передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі прогулу( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин робочого дня) без поважної причини. Оскільки судом встановлено, що позивач 11.08.2008 року вийшов на роботу, після цього звертався до начальника дільниці [PERSON] з проханням надати йому вільний день в рахунок відпустки для візиту до лікаря-стоматолога. після чого звернувся до лікаря за наданням медичної допомоги, за таких обставин суд вважає, що позивач був відсутній на робочому місці з поважної причини, а тому наказ про звільнення його за прогул є необґрунтованим та протизаконним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити та поновити його на попередньому місці роботи в якості вантажника поверхні в Державному підприємстві вугільна компанія „Краснолиманська” з 21 серпня 2008 року. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із довідки, наданої суду представником відповідача вбачається, що середньоденний заробіток позивача [PERSON] складає 79,40 грн.(л.с.26-27). З часу звільнення і до розгляду справи судом кількість робочих днів [PERSON] складає 70, тому суд вважає, що з відповідача ДП ВК „Краснолиманська” на користь позивача [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5558грн., із розрахунку 79,40 грн.(середньоденний заробіток) х на 70 робочих дня за період з 21.08.2008р. по 26.11.2008р.року = 5558грн. В іншій частині позовних вимог позивачеві слід відмовити як таких, що не відповідають нормам трудового законодавства.

Outcome: partial