Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до державного підприємства «Броварський оптовий ринок» і товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський оптовий ринок», третя особа директор товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський оптовий ринок» про стягнення заробітної плати, стягнення заробітної плати з врахуванням індексу інфляції, компенсації на харчування, оформлення та видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди Позивачка зазначала, що згідно наказу № 9-К від 27 березня 2003 року вона була прийнята на роботу до Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства за адресою: м. Бровари, вул. Красовського, 26-а. Згідно наказу Міністрерства аграрної політики України від 08.10.2002 року № 323 Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство та Броварський державний оптово-продовольчий ринок було реорганізовано, шляхом створення на базі їх майна державного підприємства „Броварський оптовий ринок. Її було звільнено з роботи Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства з порушенням вимог чинного законодавства, наказ про її звільнення з реорганізованого підприємства не видавався. Вона не була переведена та не була прийнята у встановленому законом порядку на роботу в новостворене підприємство у „Броварський оптовий ринок, хоча заяву про переведення на роботу до державного підприємства „Броварський оптовий ринок вона надавала голові ліквідаційної комісії Мінагрополітики України 10.10.2002 року. Не переведення її в новостворене підприємство, що відбувалось без її участі не може бути визнаним її такою, що вона не перебуває у трудових відносинах з державним підприємством „Броварський оптовий ринок, оскільки останнє згідно його статуту та наказу Міністерства аграрної політики України від 09 жовтня 2002 року за № 323 стало правонаступником ліквідованого підприємства. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2004 року було зобовязано Мінагрополітики України передати її трудову книжку, яка була вилучена з Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства головою ліквідкомісії до державного підприємства „Броварський оптовий ринок, а державне підприємство „Броварський оптовий ринок зобовязано виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу з жовтня 2002 року по квітень 2004 року включно. Дане рішення набрало законної сили. Державне підприємство „Броварський оптовий ринок видає наказ від 16 вересня 2004 року № 57-К про звільнення позивачки з роботи з 07 березня 2003 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2005 року наказ Державного підприємства „Броварський оптовий ринок від 16 квітня 2004 року за № 57-К визнано незаконним і зобовязано Державне підприємство „Броварський оптовий ринок виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з травня 2004 року по березень 2005 року включно і відшкодувати моральну шкоду. Також даним рішенням Державне підприємство „Броварський оптовий ринок було зобовязано виплатити позивачці не отримані компенсаційні виплати на харчування, як особі постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС у 1986 році, яка на той час виплачувалась за місцем роботи з січня 2002 року по лютий 2005 року. Дане рішення набрало законної сили. Таким чином, вона на підставі судових рішень перебуває в трудових відносинах з Державним підприємством „Броварський оптовий ринок, її трудова книжка залишилась на підприємстві, з посади вона не звільнена до цього часу. Державне підприємство „Броварський оптовий ринок не виплачує їй заробітну плату за час вимушеного прогулу в термін з 05 квітня 2005 року по вересень 2007 року. Державне підприємство „Броварський оптовий ринок на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2004 року видано 09 листопада 2005 року наказ № 83-К про визнання недійсним наказ № 57-К від 16.09.2004 року про звільнення з посади заднім числом тобто з 07 березня 2003 року. Разом з тим, відповідач в даному наказі зазначив, що виконуючому обовязки начальника відділу кадрів 09.11.2005 року описово повідомити [PERSON] про необхідність зявитися на підприємство для ознайомлення з наказом та отримання заповненої трудової книжки, проте, повідомлень про необхідність прибути на підприємство для отримання трудової книжки позивачка не одержувала жодного разу. Так як з посади вона не звільнена, то трудова книжка повинна зберігатись за місцем роботи, тобто на державному підприємстві „Броварський оптовий ринок. В подальшому позивачці стало відомо, що її трудова книжка зникла з державного підприємства „Броварський оптовий ринок. На запит суду від 21 травня 2007 року головою ліквідаційної комісії дана відповідь, що її трудова книжка та наказ про звільнення на підприємстві відсутні. Не виплата відповідачем заробітної плати позбавляє її можливості отримувати засоби до існування, змушує вишукувати інші джерела для матеріального забезпечення сімї. Отже, розрахунок мінімальної заробітної плати, невиплаченої з квітня 2005 року по грудень 2005 року складає 2\~818 грн. 00 коп., з січня 2006 року по 31 грудня 2006 року складає 4\~375 грн. 00 коп., з січня 2007 року по 31 травня 2007 року складає 2\~040 грн. 00 коп., невиплачені належні компенсації на харчування, як особі, евакуйованої внаслідок аварії на ЧАЕС з березня 2005 року по грудень 2005 року 1\~120 грн. 00 коп. Затримка виплати заробітної плати і нездійснення у встановленому законом порядку перерахування соціальних та страхових внесків із заробітної плати позивачки до Пенсійного фонду вплинуло на те, що позивачка втратила 7 років трудового стажу, що вплинуло на розмір пенсії. Крім того, відповідачем також завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує тими обставинами, що між правовими наслідками існує прямий причинно-наслідковий звязок, а саме: дії відповідача щодо невиплати заробітної плати і чорнобильських компенсацій є протиправними, шкода існує реальна, а наслідками цих дій є безпідставне позбавлення позивача заробітної плати протягом тривалого часу, а також те, що з серпня місяця 2005 року вона не змогла вчасно оформити пенсію, і як наслідок почала її отримувати із суттєвим запізненням. Позивачка до цих пір не звільнена з роботи і вважається працюючою пенсіонеркою, тому позбавлена права на підвищення рівня пенсії, які встановлюються Постановами Кабінету Міністрів України, а відсутність трудової книжки не дає можливості офіційно влаштуватись на будь-яку роботи з метою отримання додаткового заробітку та здійснення перерахунку пенсії. Посилаючись на викладене позивачка просила стягнути з Державного підприємства „Броварський оптовий ринок на її користь невиплачену мінімальну заробітну плату за період з 05 квітня 2005 року по 31 грудня 2005 року в розмірі 2\~818 грн. 00 коп., з січня 2006 року по 31 грудня 2006 року 4\~375 грн. 00 коп., з січня 2007 року по 31 травня 2007 року 2\~040 грн. 00 коп., невиплачені належні компенсації на харчування, як особі, евакуйованої внаслідок аварії на ЧАЕС з березня 2005 року по грудень 2005 року 1\~120 грн. 00 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за весь період в розмірі 924 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 15\~000 грн.; зобовязати відповідача звільнити позивачку за власним бажанням з дотриманням норм трудового законодавства при звільнені працівників з жовтня 2007 року, видати дублікат трудової книжки з відповідним оформленням замість зниклої, оформити належним чином та направити до пенсійного фонду міста Бровари подання із зазначенням в ньому розрахунку заробітної плати, яку відповідач сплатив за час вимушеного прогулу з 2002 року по 2007 рік для здійснення перерахунку пенсії. 30 квітня 2010 року позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій просила суд визнати відповідачем товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський оптовий ринок» директором якого є [PERSON], як правонаступника державного підприємства „Броварський оптовий ринок згідно договору оренди від 08.10.2007 року за № 9. Визнати період з травня 2005 року до набрання рішення законної сили часом вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на її користь заробітну плату в розмірі 29\~952 грн. 00 коп. Стягнути компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 11\~055 грн. 28 коп. Стягнути належні компенсаційні нарахування, як особі 2 категорії, евакуйованій із зони відчуження у 1986 році із Чорнобильської зони у сумі 1\~120 грн. 60 коп. Стягнути моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. Просила зобовязати відповідача видати дублікат трудової книжки з відповідним оформленням за останнім місцем роботи. Зобовязати відповідача оформити належним чином та направити до пенсійного фонду міста Бровари подання із зазначенням в ньому розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу з 2005 року для здійснення перерахунку пенсії та нарахування трудового стажу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві та уточненим позовним вимогам, просили задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідачів та третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що державне підприємство „Броварський оптовий ринок створено згідно наказу Мінагрополітики України № 323 від 08.10.2002р. Згідно цього ж наказу ліквідовано Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство (БДВТП) та визначено правонаступника ліквідованого підприємства державне підприємство „Броварський оптовий ринок. Вищезазначеним наказом Мінагрополітики України затверджено склад ліквідаційної комісії. Головою призначено працівника міністерства [PERSON] 07.03.2003р. Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство виключено з ЄДРПОУ. В 2003 році державному підприємству „Броварський оптовий ринок стало відомо, що працівники ліквідованого Броварського державно-торгівельного підприємства звернулися з позовом до суду про стягнення заробітної плати, внесення запису до трудової книжки та відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на те, що у трудових книжках, які знаходились у Броварському державно-торгівельному підприємстві, не було запису про прийняття на роботу працівників, ліквідаційна комісія взяла трудові книжки у головного бухгалтера Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства для встановлення факту роботи на підприємстві працівників. Після того, як Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство було ліквідовано, ніхто з працівників чи керівників ліквідованого підприємства не виходив на роботу та не звертався із заявами про працевлаштування на державне підприємство „Броварський оптовий ринок, чи з приводу інших відносин, що відображено в рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 17.05.04. Жодних заяв про прийняття на роботу на державне підприємство „Броварський оптовий ринок від позивачки не було. Трудовий колектив державного підприємства „Броварський оптовий ринок до 18.12.2006 року мав можливість і виконував всі рішення судів повністю, а саме, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.04 позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з державного підприємства „Броварський оптовий ринок на користь [PERSON] заробітну плату в сумі 3780 грн. та компенсацію втрати заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 499 грн.16 коп., а всього 4279 (чотири тисячі двісті сімдесят девять) грн. 16 коп. Державним підприємством „Броварський оптовий ринок було в повному обсязі виконано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.04 року, також державне підприємство „Броварський оптовий ринок внесло в трудову книжку [PERSON] записи щодо роботи в Броварському державному виробничо-торговому підприємстві. Оскільки, Броварське виробничо-торгове підприємство було виключено з єдиного державного реєстру підприємств України 07.03.2003 року, а суд зобовязав внести в трудову книжку [PERSON] записи щодо роботи у Броварському державному виробничо-торгівельному підприємстві, [PERSON] було звільнено з 07.03.03 року в звязку з ліквідацією підприємства та сплачено держмито на користь держави в розмірі 51 грн. Рішеннями Шевченківського районного суду м.Києва та Броварського міськрайонного суду Київської області позивачці було відмовлено в поновленні на роботі, оскільки в судових засіданнях не встановлено факту роботи, звільнення, переведення або прийняття [PERSON] на державному підприємстві „Броварський оптовий ринок. В рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.04. зазначено, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині поновлення на роботі в державному підприємстві „Броварський оптовий ринок. В рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2005 року жодного слова, що позивачку потрібно поновити на роботі на державному підприємстві „Броварський оптовий ринок, а навпаки позивачка сама собі протирічить, а саме: одна з вимог зобовязати державного підприємства „Броварський оптовий ринок провести її звільнення в порядку як передбачено КЗпПУ. Виходячи з рішень судів [PERSON] у трудових відносинах з державним підприємством „Броварський оптовий ринок не перебувала. Державне підприємство „Броварський оптовий ринок виконало рішення Шевченківського районного суду м. Києва щодо внесення запису в трудову книжку та її видачу, але [PERSON] відмовилася забрати свою трудову книжку, що підтверджується її заявою від 24.09.04., в якій відмовлялася одержати трудову книжку, формулюючи своє прохання - прошу не заповнювати трудову книжку відповідно до рішення Шевченківського районного суду. Після того, як позивачка отримала кошти, нараховані судом, як заборгованість по заробітній платі, подала позовну заяву до державного підприємства „Броварський оптовий ринок до Броварського міськрайонного суду про стягнення заборгованості по заробітній платі , відшкодування моральної шкоди та врегулювання трудових відносин. В позовній заяві [PERSON] вимагала виплатити заборгованість по заробітній платі з моменту винесення Шевченківським райсудом м. Києва з травня 2004 року по квітень 2005 року. Позивачка посилалась на те, що її звільнили у звязку з ліквідацією, не попередивши за 2 місяці про наступне вивільнення, але ж у судовому засіданні Шевченківського районного суду м.Києва було встановлено факт ліквідації. Проте, як свідчить Протокол № 1 загальних зборів трудового колективу БДВТП, позивачка про ліквідацію підприємства знала ще 19.10.2002 року. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області також було виконано повністю, видавши наказ № 83-к від 09.11.2005 року „Про визначення недійсним наказу № 57к від 16.09.2004 року, сплачено на користь [PERSON] суму в загальній кількості 10\~318, 74 грн. та 103,00 грн. державного мита. У вимозі [PERSON] про поновлення на роботі відмовлено. Після винесення рішення Броварського міськрайонного суду Київської області [PERSON] не поцікавилась своєю трудовою книжкою. Після виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2005 року державне підприємство „Броварський оптовий ринок неодноразово направляло листи [PERSON] отримати свою трудову книжку (№ 194 від 21.11.2005 та інші), проте, позивачка не забрала трудову книжку. [PERSON] у своїй позовній заяві наголошує, що жодного рішення суду про зобовязання відповідача видати трудову книжку не існує, але саме це потрібно зробити, коли працівника звільняють з роботи, тим більше сам працівник зацікавлений забрати трудову книжку і спокійно працювати та заробляти гроші. Зобовязання передати трудову книжку позивачки пояснюється тим, що трудова книжка знаходилася в Мінагрополітиці, і її потрібно було передати підприємству-правонаступнику для здійснення відповідного запису на підставі рішення суду. [PERSON] неодноразово отримувала листи, що вона може зявитися на підприємство і забрати свою трудову книжку, проте жодного разу з цього приводу не зявилася. Ніхто не заважав позивачці забрати трудову книжку, піти працювати, одержувати заробітну плату, ще й одночасно судитися з підприємством за правильність зроблених записів. Проте, якщо [PERSON] забрала трудову книжку, хоча б після рішення Броварського міскрайонного суду Київської області від 05 квітня 2005 року, отримавши всі належні виплати, то закінчився б її вимушений прогул. Такі дії [PERSON] показують, що затримка видачі трудової книжки відбувалася не з вини власника. Виходячи з вищевказаного, налагоджені життєві звязки, 7 років трудового стажу, затримку в оформленні пенсії, можливість офіційно влаштуватися на роботу тощо позивачка втратила тільки через небажання отримати трудову книжку. 18 грудня 2006 року відбувся захват підприємтва державного підприємства „Броварський оптовий ринок працівниками ДП „Агроспецсервіс та охоронною фірмою на чолі з головою ліквідаційної комісії [PERSON] 19.12.2006 року був вскритий сейф, 28.12.2006 року був вскритий кабінет директора. Була вилучена вся фінансово-господарська документація, включаючи всі судові справи та трудові книжки. Вищевказані факти і те, що [PERSON] з 18.12.2008 року не допускали до роботи, було досліджено та підтверджується Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2007р., а також Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.05.2008р. Саме в період роботи ліквідаційної комісії, а потім і філії № 12 ДП „Агроспецсервіс відбувається розгляд справи за позовом [PERSON], а також позивачка дізнається, що її трудова книжка зникла. [PERSON] подає заяву до міліції на колишнього директора державного підприємства „Броварський оптовий ринок [PERSON], що він забрав її трудову книжку. Міліція в ході розслідування дійшла до висновку, що [PERSON] не міг забрати її, оскільки його не допускали до роботи та взагалі на територію підприємства. Після підписання договору оренди цілісного майнового комплексу № 9-ЦМК від 08.10.2007 року трудовому колективу ТОВ „Броварський оптовий ринок ні усно, ні письмово не передавались жодні документи, в тому числі судові справи та трудові книжки. Просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі. В ході судового розгляду ухвалою суду від 18.11.2009 року на боці відповідача було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський оптовий ринок» Судом встановлено, що згідно наказу № 9-К від 27.03.2000 року [PERSON] була прийнята на роботу охоронцем Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства. Наказом Міністерства аграрної політики України № 323 від 08.10.2002року Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство та Броварський державний оптовий продовольчий ринок ліквідуються, шляхом створення на базі їх майна державного підприємства «Броварський оптовий ринок». Державне підприємство «Броварський оптовий ринок» визначено правонаступником ліквідованих підприємств.(а.с.80) 07.03.2003року Броварське державне виробничо-торгівельне підприємство виключено з ЄДРПОУ. Згідно наказу директора державного підприємства « Броварський оптовий ринок» №57-К від 16 вересня 2004 року [PERSON] звільнено з роботи з 07 березня 2003 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства. (а.с.56). Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2004 року було стягнуто з державного підприємства «Броварський оптовий ринок» на користь [PERSON] заробітну плату в сумі 3780 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати в сумі 499 грн. 16 коп., а всього 4279 грн. 16 коп. Зобовязано Міністерство агропромислової політики України передати до державного підприємства «Броварський оптовий ринок» трудову книжку [PERSON] Зобов»язано державне підприємство «Броварський оптовий ринок» внести в трудову книжку [PERSON] записи щодо роботи у Броварському державному виробничо-торгівельному підприємстві. Стягнуто з Міністерства агропромислової політики на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. (а.с.65-70). В частині вимог про поновлення [PERSON] на роботі у державному підприємстві «Броварський оптовий ринок» відмовлено. Дане рішення набрало законної сили. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2005 року наказ №57-К державного підприємства «Броварський оптовий ринок» від 16 вересня 2004 року в частині звільнення [PERSON] з 07 березня 2003 року у зв»язку з ліквідацією Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства визнано незаконним і зобовязано державне підприємство «Броварський оптовий ринок» виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з травня 2004 року по квітень 2005 року в сумі 2310 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з квітня по грудень 2004 року в сумі 145,32, компенсаційні виплати на харчування, як особі постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС у 1986 році в сумі 2863, 42 грн. та 5000 грн. моральної шкоди (а.с.71-72). Дане рішення також набрало законної сили. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва і рішення Броварського міськрайонного суду були виконані і стягнуті суми позивачці були сплачені в повному обсязі. Згідно наказу державного підприємства «Броварський оптовий ринок» від 09 листопада 2005 року за № 83-К визнано недійсним наказ № 57-к від 16.09.2004 року в частині звільнення [PERSON] з 07 березня 2003 року в звязку з ліквідацією Броварського державного виробничо-торгівельного підприємства . Внесено у трудову книжку [PERSON] запис, який відповідає рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2004 року та Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2004 року. (а.с.55). З оглянутого в судовому засіданні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2004 року вбачається, що суд відмовив [PERSON] у поновленні на роботі у державному підприємстві «Броварський оптовий ринок», з тих підстав, що даних про те, що позивачка була звільнена з державного підприємства «Броварський оптовий ринок» не встановлено, як і не встановлено, того що позивачка була переведена або прийнята на роботу в державне підприємство «Броварський оптовий ринок» . Тому суд вважає, що згідно рішення Броварського міськрайонного суду наказ №57-К від 16 вересня 2004 року про звільнення позивачки з 07 березня 2003 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією було визнано незаконним, позивачка вважається такою, що працювала у Броварському державному виробничо-торгівельному підприємстві. Тобто був порушений порядок при звільненні позивачки, але оскільки встановлено, що вона не була прийнята і не була переведена на роботу в державне підприємство «Броварський оптовий ринок», суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог . В заяві [PERSON] від 24.09.2004 року зазначено, що вона просила не заповнювати її трудову книжку відповідно до рішення Шевченківського районного суду від 17 травня 2004 року, на даний час отримувати трудову книжку відмовляється. (а.с.50). Крім того, після виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2005 року державне підприємство «Броварський оптовий ринок» неодноразово направляло листи [PERSON] отримати свою трудову книжку (а.с.57). Проте, позивачка не забирала свою трудову книжку. Такі дії [PERSON] свідчать, про те, що затримка видачі трудової книжки сталася не з вини власника, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed