Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 31 197 грн. 27 коп., що еквівалентно 3 900 доларів СІНА. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 21 вересня 2009 року відповідач зайняла у неї в борг 4000 доларів СІНА строком до травня 2009 року. У встановлений строк борг не повернула. За офіційним курсом валют станом на 02.02.2010 року за 100 доларів борг становить 31197 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі і підтвердила доводи, викладені в позові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON]М у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі і пояснила, що дійсно займала гроші у позивачки у розмірі 4000 доларів США строком до травня 2009 року. Вона 28 грудня 2009 року ходила до позивачки щоб віддати їй 5 000 гривень, але позивачка відмовилась, мотивуючи тим, що їй потрібно віддавати гроші лише в доларах. Потім вона відносила ще 100 доларів, які позивачка взяла. Також пояснила, що не зможе виплатити одразу всю суму боргу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала пороти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню в звязку з наступним: Свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що його дружина [PERSON], займала гроші у позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі і підтвердила, що отримала гроші у позивачки [PERSON] в розмірі 4 000 доларів СІЛА і до наступного часу гроші не повернула в повному обсязі, повернула тільки 100 доларів США. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, - За договором позики одна сторот (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем с юридична особа, незалежно від суми. Частина 2 ст.Г047 ЦК України говорить про те, що ні підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При розгляді справи суд враховує, що відповідно до ст.202 ЦК України, - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочинн можуть бути односторонніми та двосторонніми (договори). Двостороннім правочином с погоджена дія двох або більше сторін. Згідно до ст.203 ЦК України, - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст.204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.218 ЦК України, - 1. Недодержання сторонами письмової форма правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадкт. встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання * окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. 2. [PERSON] правочин. для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення« зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Суд з урахуванням вимог ст.ст.202-204 ЦК України, а саме поняття правочину, загальні» вимог, додержання яких необхідним для чинності правочину, презумпції правомірності правочину; з урахуванням вимог ст.218 ЦК України, і і з урахуванням вимог ст.ст.1046, 1047 ЦК України, факту передачі грошей позивачкою відповідачу 17.05.2006 року і отримання вказаної суми відповідачем, а також з урахуванням визнання цього факту відповідачем і постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.12.2008 року, всіх обставин взаємовідносин між сторонами, їх волевиявлення, суд вважає, що вказані обставини свідчать про укладення між сторонами договору позики. Відповідач повинен повернути суму боргу позивачу у повному обсязі у розмірі еквівалентній 3 900 доларів США, що становить станом на час подання позову на 02.02.2010 року за курсом НБУ за 100 доларів США 799,93 грн., 31 197,27 грн., на підставі вимог ст.ст.1046-1047. 1049-1050 ЦК України. Суд у відповідності зі ст. 82 ЦТТК України суд стягує з позивача судові витрати у розмірі 90 грн. 00 коп. ( витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді). На підставі ст.ст.202-204, 218, 533, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved