Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

у березні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1и інвалідом З групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС. Відповідач 2 в порушення вимог Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховує пенсію згідно із постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року, які не виповідають вимогам Закону. Звернувшись до відповідача 1 із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст.54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він отримав відмову, З цих підстав позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача 1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії в розмірах, передбачених ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи* з урахуванням ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування; зобовязати відповідача 2 здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та із урахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2004 року по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, що складає на даний час 3438 грн. та провести виплату нарахованих сум; зобовязати відповідача 2 здійснити перерахунок Додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ст. 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та із урахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2004 року по третій групі інвалідності в розмірі 50 % мінімальної пенсій за віком, що складає наданий час 286, 50 грн. та провести виплату нарахованих сум. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, просить повністю задовольнити позовні вимоги, 1 підстав викладених в позовній заяві. Співвідповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що позивач відноситься до 1 категорії громадян, які постраждали «наслідок Чорнобильської катастрофи і по даний час являється інвалідом 3 групи., що підтверджено посвідченням серії 406837, вкладкою до цього посвідчення, посвідченням серії Б № 446324, довідками МСЕК. (а.с. 9, 10,11). Із довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого [PERSON] вбачається, що час настання інвалідності останнього з 06.11.2001 року. (а.с. 10). Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випаду передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно - забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року.(далі Закон). Згідно з частиною 4 статті 54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів III групи, яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій з віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими частиною 1 статті Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюєте розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного закону. Положення частини 3 статті 28 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стос визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом, суд не вважає перешкодою застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. А відсутність іншого визначення мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну здоровї додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону. Враховуючи те, що мінімальний розмір пенсії за віком згідно частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ( набрав чинності з 01 січня 2004 встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розрахунок державної і додаткової пенсії позивачу повинен здійснюватися із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлений у Законі України «Про державний бюджет України» відповідний рік. Відповідно до статті 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається також додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком для осіб, які мають групу інвалідності. Під час визначення розміру додаткової пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Відповідно до частини 3 статті 67 Закону України у редакції Закону України від 05.10.200^ встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього За також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 4 щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» не було визначено таку величину як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Разом з цим, вказане питання було врегульовано Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» ( далі Закону № 1704-1У ) від 11.05.2004 р., який набув 27.05.2004 року, відповідно до якого особам, які втратили працездатність встановлено прожитковий мінімум в розмірі 284,69 гривні. Отже у 2004 році виплаті підлягали такі суми пенсії: з 27 по 31 травня - 275, 50 грн., з червня по грудень, щомісячно по 1708, 14 грн. ( 284,69x6 ), а всього 12232, 48 грн. Крім цього, за вказаний період підлягала виплаті додаткова пенсія з 27 по 31 травня - 22, 94 грн., та з червня по грудень, щомісячно, в розмірі 142, 35 грн. ( 284, 69x50% ). Між тим, до 27 травня 2004 року, тобто до ухвалення Закону, здійснюючи позивачу виплату пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», відповідач діяв на підставі та у відповідності з діючим законодавством, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» не була визначена така величина, як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а тому позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з 01 січня 2004 року по 26 травня 2004 року задоволенню не підлягають. По питанню здійснення перерахунку пенсії у 2005 році суд зазначає наступне. Статтею 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 332 грн. Таким чином, у 2005 році виплаті підлягали щомісячно суми основної пенсії в розмірі 1992 грн. (332 х 6 ), а всього 23904 грн. та додаткової пенсії в розмірі 1992 грн. ( 332x50% ). По питанню перерахунку пенсії у 2006 та 2007 роках, суд вважає слід зазначити наступне: Статтею 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який у 2006 році складав: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривня, з 1 жовтня - 366 гривень, у 2007 році: з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. Таким чином, у 2006 та 2007 роках виплаті підлягали суми основної пенсії, щомісячно, з січня по березень 2006 року по 2100 грн. ( 350x6 ), з квітня по вересень 2006 року по 2154 грн. ( 359x6), з жовтня по грудень 2006 року по2196 грн. ( 366x6 ), а всього за 2006 рік в розмірі 25812 грн., з січня по березень 2007 року по 2280 грн. ( 380x6 ), з квітня по вересень 2007 року по 2436 ( 406x6 ), з жовтня по грудень 2007 року по 32466 грн. (411x6), а всього за 2007 рік - 28854 грн. Крім цього, за цей же період повинна була виплачуватися додаткова пенсія, з січня по березень 2006 року по 175 грн., з квітня по вересень 2006 року по 179, 50 грн., з жовтня по грудень 2006 року по 183 грн., а всього за 2006 рік - 2151 грн., з січня по березень 2007 року по 190 грн., з квітня по вересень 2007 року по 203 грн., з жовтня по грудень 2007 року по 205, 50 грн., а всього за 2007 рік 2404, 50 грн. Законом України від 28.12.2007 року № 107 -VI Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України статтю 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по третій групі інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких Законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про [Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ісправа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п. 15 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними, є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, беручи до уваги межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач мав гоаво на отримання державної пенсії у розмірі передбаченому частиною 45 статті 54 Про статус і :. ціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії у розмірі, передбаченому статтею 50 цього ж закону з урахуванням частини 1 статті 28 загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 27 травня 2004 року по 31 грудня 2007 року ті травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здій свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пен страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. У відповідності до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управі Пенсійного фонду України в Полтавській області, а суд вважає, що належним відповідачем в чаї заявлених позовних вимог щодо зобовязання здійснити перерахунок пенсії є Головне управ Пенсійного фонду України в Полтавській області. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зобовязати Головне управління Пенсі фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок додаткової пенсії [PERSON] та провести відповідні виплати відповідно до ст. 50 Закону в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 27 травня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених раніше виплат. Окрім цього, необхідно зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавської області, провести перерахунок державної пенсії [PERSON] з 27 травня 2004 року по 31 грудні року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року відповідно до ч. 4 статті 54 Закону по третій інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням проведених раніше виплаті Відповідачі листом № 2387\\37-02 від 12.03.2010 року відмовив позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що обчислення пенсії проведено згідно до порядку, визначеного постановами Кабінетом Міністрів України. З метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне, визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавській області у нарахуванні пенсії [PERSON] в розмірі, визначеному статтею 50 та частиною 4 статті 54 Закону. Розглядаючи позовні вимоги позивача про перерахунок пенсії у визначеній позивачем гром сумі, суд приходить до наступних висновків. Згідно із підпунктом 6 пункту 2.2 Положення про Управління пенсійного Фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Управління Пенсійного фонду України від 30.04.20Я № 8-2 перерахунок пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України. При цьому підлі урахуванню вимоги статті 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страм щодо індексації пенсійних виплат, тому суд не може перебирати на себе функції здійснення порам нарахування пенсії, покладену законодавством на зазначені органи і не може зобовязати управління нарахувати позивачу підвищення до пенсії у визначеному розмірі, а може зобовязати лише здійснити щодо перерахунку пенсії з урахуванням вимог законодавства. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання відповідного Управління пенсійного фонду України призначити йому пенсію у визначеній грошовій сумі задоволенню не підлягають. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial