Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

11 грудня 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 січня 2007 року, зареєстрованого Білопільським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 5 лютого 2007 року за №653, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 січня 2007 року між померлою [PERSON], спадкоємицею якої, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є позивачка, та ПП «Дружба 6» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3, 82 га. Згідно умов договору відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати орендну плату у грошовій формі, у розмірі 1,5% від грошової оцінки землі, що становить 590 грн. за земельну ділянку в строки з 1 по 31 серпня поточного року, з остаточним проведенням розрахунку в строк до 31 грудня поточного року. Однак, відповідач орендну плату за користування у 2008 році земельною ділянкою [PERSON] в установлений договорами оренди строк не сплатив. Крім цього, відповідач не вніс зміни до договору оренди земельної ділянки в частині збільшення розміру орендної плати згідно Указу Президента України від 2 лютого 2002 року із змінами, внесеними Указом Президента України від 19 серпня 2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)». Позивачка вважає, що має право на розірвання укладеного із відповідачем договору оренди земельної ділянки згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. 39 договору, оскільки відповідач, ухиляючись від сплати орендної плати, не виконує взятих на себе зобовязань. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, показала, що відповідач своєчасно не сплачує орендну плату, тому просила розірвати договір оренди земельної ділянки, а також стягнути з ПП «Дружба 6» судові витрати. Проти заочного розгляду справи позивачка не заперечувала. Представник відповідача ПП «Дружба 6» в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи - Білопільського районного відділу Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом, зокрема, встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] була власницею земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3, 9712 га, розташованої на території Товстянської сільської ради Білопільського району (а. с.8). 19 січня 2007 року між [PERSON] та ПП «Дружба 6», було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Білопільським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 5 лютого 2007 року за №653, згідно якого [PERSON] передала відповідачу в строкове платне користування належну їй на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Товстянської сільської ради, загальною площею 3, 82 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39\~328 грн. Договір оренди укладено строком на 10 років (а. с.5- 6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала після [PERSON], яка померла 28 липня 2008 року, земельну ділянку площею 3, 9712 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Товстянськуої сільської ради (а. с.10). Відповідно до п. 9 договору оренди земельної ділянки відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою у грошовій формі, у розмірі 1,5% від її грошової оцінки, що становить 590 грн. за земельну ділянку щорічно. Пунктом 11 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься в строки з 1 по 31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. Укладений між [PERSON] та ПП «Дружба 6» договір оренди земельної ділянки від 19 січня 2007 року, зареєстрований у Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 5 лютого 2007 року за №653, відповідає вимогам діючого цивільного законодавства. Після досягнення згоди по всім істотним умовам він був підписаний. Спір з приводу істотних умов договору оренди земельної ділянки між сторонами у справі відсутній. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 19 січня 2007 року ПП «Дружба 6» прийняло в оренду від [PERSON] земельну ділянку, розташовану на території Товстянської сільської ради, площею 3, 82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 6- 7). Судом також встановлено, що ПП «Дружба 6» розрахувалось із позивачкою по договору оренди земельної ділянки за 2008 рік до 31 грудня 2008 року, що сторонами у справі не оспорюється. Однак, у період із серпня по грудень включно 2008 року орендна плата відповідачем не була внесена як передбачено п.11 договору оренди, що свідчить про неналежне виконання ним обовязків, передбачених договором оренди земельної ділянки. Разом із цим відповідач не надав суду доказів поважності причин невиплати орендної плати у серпні 2008 року і затримки у її виплаті аж до кінця грудня 2008 року. Хоча в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що можливість розрахуватись у серпні 2008 року по орендній платі у відповідача була. Відповідач суду не надав ні заперечень проти позову, ні жодних доказів відносного того, чому ним не сплачувалась своєчасно орендна плата в установлені строки, за якими орендна плата виплачується з 1 по 31 серпня, а остаточний розрахунок проводиться до 31 грудня поточного року. А як встановлено судом, у терміни з 1 по 31 серпня 2008 року і аж до 31 грудня 2008 року орендна плата позивачці відповідачем сплачена не була. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязку, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. З наведених норм права вбачається, що припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від нього це безумовне право сторони, яке не може бути обмежене у разі доведеності позивачем своїх доводів про те, що інша сторона у договорі порушила зобовязання. Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбаченого договором. Відповідно до п. 39 договорів розірвання договорів в односторонньому порядку допускається в разі несвоєчасної сплати орендної плати (а. с. 5-6). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати орендної плати у строки, передбачені договором, щодо умов використання земельної ділянки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. А отже, позивачка набула передбачене договором право односторонньої відмови від зобовязання. Суд не вбачає підстав для обмеження цього права позивачки. Крім того, оскільки право на односторонню відмову від зобовязання Цивільний кодекс не визнає мірою відповідальності, суд приходить до висновку про те, що Цивільний кодекс не ставить виникнення у кредитора такого права в залежність від вини боржника. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність припинення укладеного між сторонами у справі договору оренди земельної ділянки від 19 січня 2007 року шляхом його розірвання. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 51 грн. державного мита, сплаченого при зверненні з позовом до суду, а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved