Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 12.11.1999 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська про що в Книзі реєстрації актів про одруження 12.11.1999 року було зроблено запис №959. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх пяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує ідейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких є їх дитина, що тяжким чином впливає на її психологічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дитину, він проживає окремо. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нашої дитини та у мене, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Тому просила розірвати шлюб з відповідачем. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначивши про згоду з заявленими позовними вимогами. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням зазначених положень закону, обставин по справі на які посилаються сторони та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст.169 ЦПК України, розглянути справу в попередньому судовому засіданні у відсутності відповідача з ухваленням рішення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.11.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріального районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №959 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила позивачка на теперішній час з відповідачем вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати шлюбні відносини та жити разом. З урахуванням зазначених вище положень закону та обставин по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам останніх, а тому позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судовий збір при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача в сумі 8 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved