Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання недійсним пункту 2.3.1 кредитного договору №К284 ОА0000000744 від 11.04.2008 р., зобовязання повернути державний акт на право власності на земельну ділянку, стягнення моральної шкоди в сумі 38\~939,28 грн. Посилалась на те, що уклала з відповідачем кредитний договір відповідно до якого отримала кредит 795\~600 грн. з відсотковою ставкою 17,52 % річних. Однак відповідач в односторонньому порядку змінив процентну ставку за кредитом та незаконно отримав від позивачки оригінал державного акту, чим завдав позивачці моральної шкоди. В період розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги і просила визнати недійсним п.2.3.1. кредитного договору №К284 ОА0000000744 від 11.04.2008 р. з часу набуття чинності змін до законодавства про заборону банкам змінювати в односторонньому порядку умови кредитних договорів, визнати недійсним збільшення відсоткової ставки з 17,64 % до 29, 04 % річних з часу, коли позивачку повідомили про таке збільшення, а саме з 05.03.2009 р., просила зобовязати відповідача повернути державний акт на право власності на земельну ділянку, стягнути моральну шкоду в сумі 38\~939,28 грн. і судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала, а представник відповідача позов не визнав і стверджував, що прийняття банком рішення про підвищення ставки і відправлення позивачці повідомлення про таку зміну були здійснені до набрання чинності змін до законодавства про заборону одностороннього підвищення відсоткової ставки. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з договору ( а.с. 5-10) сторони 11.04.2008 р. уклали кредитний договір №К2S4GА0000000744 відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 795\~600 грн., встановивши відсоткову ставку 17,52 %. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 11.04.2008 р. між сторонами було укладено договір іпотеки ( а.с . 11-16) предметом якого є земельна ділянка площею 0,1350 га в селі Гнідин Бориспільського району Київської області, яка на праві власності належить позивачці. Як встановлено в судовому засіданні, 05.03.2009 р. позивачку було повідомлено про те, що з 01.02.2009 р. відсоток за користування кредитом зріс з 17,52 % до 29,04 % річних, крім того, надано лист № 20.1.3.2./6-31540 від 31.12.2008 р. в якому повідомлялось, що з 01.02.2009 р. відсоткову ставку за кредитним договором збільшено до 29,04 % річних ( а.с. 20). Відповідно до п.2.3.1. кредитного договору від 11.04.2008 р. банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банком змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 р. №661-VI цивільний кодекс України доповнено статтею 1056-1. Даний закон набрав чинності 10.01.2009 р. У відповідності з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку . Ч.3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Як вбачається з реєстру поштових відправлень №65 ір, [PERSON] 08.01.2009 р. було направлено лист за адресою [ADDRESS] ( а.с. 48). Однак, як зазначила позивачка, за даною адресою вона не мешкає 11 років та вказану адресу банку вона не повідомляла. Мешкає відповідно до договору найму житла від 01.04.2009 року ( а.с. 27-29) по пр.- ту Бажана, 1-М, кв. 95 в м. Києві. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, вказане повідомлення не можна вважати належним, а п. 2.3.1. кредитного договору №К284 ОА0000000744 від 11.04.2008 р. необхідно визнати недійсним відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України ( зі змінами від 21.01.2010 р.), та визнати недійсним збільшення з 1 лютого 2009 року відсоткової ставки з 17,64 % до 29,04 % річних. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 13.06.2008 р. працівник банку [PERSON] повідомив позивачку, що в звязку зі змінами в законодавстві України позивачка повинна передати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачка передала йому оригінал державного акту про що було складено акт приймання передачі (а.с. 17). Дана земельна ділянка належить позивачу на праві власності. Згідно ст. 41 Конституції Україні кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Оскільки документи на земельну ділянку є невідємною частиною земельної ділянки, та належить власнику, то і зберігатись вони повинні в тому місці, яке визначить власник. В стягненні моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити , оскільки стягнення моральної шкоди не передбачено законом та договором. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним відмовити, оскільки з відповідача на користь позивачки 10037 грн. судових витрат ( а.с. 1.52). На підставі викладеного, ст. ст. 215,217.1056-1 ЦК України,

Outcome: partial