Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-05 00:00:00

В березні 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], зазначав, що з відповідачкою [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2003 р., від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2009 р., через те, що сторони виявилися різними людьми, зі своєрідними характерами та з різними поглядами щодо вирішення життєвих проблем. Посилаючись на те, що сім'я розпалася остаточно, примирення та подальше спільне проживання з відповідачкою неможливе, позивач просив позов задовольнити, а шлюб, зареєстрований 26 листопада 2003 р. виконавчим комітетом Новогригорівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області між ним та відповідачкою розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, зазначивши, що сім'я розпалася остаточно та подальше її збереження неможливе. Подружні відносини припиненні з квітня 2009 р., через те, що сторони виявилися різними людьми та в кожного свій погляд на життєві і сімейні відносини. Окрім того, на теперішній час у позивача склалась інша сім'я. На примирення останній не згодний та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. При цьому зазначала, що сім'я розпалася остаточно і збережена не може бути. На примирення не згодна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч,4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2003 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] виданим 26 листопада 2003 р. виконавчим комітетом Новогригорівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Новогригорівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області 09 березня 2004 р. (а.с.8). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з квітня 2009 р. припинили шлюбні відносини та жоден з них не бажає зберегти сім'ю. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Згода щодо місця проживання дитини між сторонами досягнута. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам сторін. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 26 листопада 2003 р. між [PERSON] та [PERSON] розірванню.

Outcome: approved