Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ДП «Заводу ім. В.О. Малишева» кінцевого розрахунку в розмірі 806,54 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 1914,81 грн., моральної шкоди в розмірі 1500 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1800 грн. посилаючись на те, що позивач працював на підприємстві з 23.07.2009 року по 21.09.2009 року, був звільнений за згодою сторін , відповідно до ст. 36 п.1 КЗпП України ,але і після цього ДП «Завод ім. Малишева» не виплатило [PERSON] кінцевий розрахунок . Також в день звільнення позивача , а саме 21.09.2009 року йому видано на руки трудову книжку, доказом чого є відсутність підпису в книзі обліку руху трудових книжок, яку відповідач повинен вести та мати згідно п.7.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників». Доказом цього факту ,є також не надіслання відповідачем на адресу позивача поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, аке відповідач зобов,язаний був надіслати на адресу позивача згідно п.4.2 вищевказаної інструкції. Таким чином , невручення відповідачем в день звільнення позивачу трудової книжки та по теперішній час , порушують його права , надані йому ст. 47 ,233 Кодексу законів про працю України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили просили стягнути з відповідача заробітну плату за період з 22.09.2009 року по 22.01.2010 року в розмірі 6400,00 грн.. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 21.07.2009 року по 21.09.2009 року в розмірі 1469,55 грн. , в задоволенні іншої частині позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що провина про несвоєчасне отримання трудової книжки позивачем в даній ситуації відсутня, відповідно та умови виплати вказаної суми позивачем, а також вимога позивача про стягнення суми моральної шкоди в розмірі 1500 ,00 грн. та стягнення судових витрат є не обґрунтованою. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що наказом ДП «Завод ім.. Малишева» №130 від 21.07.2009 року [PERSON] прийнято на роботу з 22.07.2009 року на посаду водія легкового автомобіля, тимчасово до 30.10.2010 року . Відповідно до довідки ДП «Завод ім.. Малишева» від 27.10.2010 року середньомісячний заробіток [PERSON] складає 788 грн. 48 коп. , середньоденний 35 грн.48 коп.. 21 вересня 2009 року [PERSON] написав заяву про звільнення за згодою сторін. Наказом №173 ДП «Завод ім.. Малишева» від 21.09.2009 року позивача було звільнено за згодою сторін за ст. 36 п.1 КЗпТ України. 21.09.2009 року ДП «Завод ім.. Малишева» направлено позивачу повідомлення про отримання трудової книжки , яке 25.09.2009 року ним отримано . 09.11.2009 року [PERSON] на адресу відповідача направлена вимога про направлення на його адресу завіреної копії наказу про звільнення, довідки про середню заробітну плату та трудової книжки. 19.11.2009 року ДП «Завод ім.. Малишева» направлена на адресу позивача копія наказу про звільнення, оригінал трудової книжки, та довідка про середній заробіток. Відповідно до довідки ДП «Завод ім.. Малишева» від 27.01.2010 року №83\\17 загальна сума нарахувань по заробітній платі за період з 21.07.2009 року по 21.09.2009 року складає 1469,55 грн.. Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 вересня 2007 року порушено провадження у справі про визнання ДП „Завод імені Малишева банкрутом та з того ж дня заборонено нарахування фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань. Дія мораторію відповідно до п. 6 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, авторської винагороди, а також на вимоги кредиторів, які виникли після порушення провадження у справі. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати в день звільнення належних працівникові сум, підприємство повинно виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при наявності вини власника або уповноваженого органу. Таким чином суд прийшов до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню, з ДП «Завод ім.. Малишева» на користь позивача підлягає стягнення кінцевий розрахунок в сумі 1469,55 коп., в частині скасування наказу, стягнення середньої заробітної плати та моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли підтвердження у судовому засіданні . Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню , оскільки належних доказів на підтвердження таких витрат та їх розрахунку у відповідності з вимогами постанови КМУ №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсаційних витрат , пов,язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави» відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач та його представник не надали, і матеріали справи таких доказів не містять. Посилання позивача та його представника на невидачу відповідачем своєчасно трудової книжки, як на підставу скасування наказу про звільнення не мають правового значення по суті заявлених позовних вимог, оскільки позивачеві неодноразово направлялося повідомлення про отримання трудової книжки , за якою він своєчасно не з,являвся , крім того щодо неотримання [PERSON] трудової книжки 21.09.2009 року співробітниками ДП «Завод ім.. Малишева» складено акт. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial