Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-27 00:00:00

22.03.2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати підвищення до пенсії як дитині війни у належному розмірі, починаючи з 01 4 січня 2006 року» та зобовязати відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати; зобовязати відповідача і в наступні роки проводити нарахування та виплату підвищення до ] пенсії відповідно до законів і виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком на І день фактичного виконання нарахування та виплати. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком. Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював виплату підвищення до ! пенсії в меншому розмірі. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу і без його участі. В своїй письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити задоволенні позову, посилаючись на І те, що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі діяло згідно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги позивача є безпідставними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати вичерпний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відносяться. Відповідач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому рівні за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає про необгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених цим Законом. Враховуючи наявність відповідних заяв від позивача та відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народився 21 серпня 1936 року /а.с. 5 / Позивач має статус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію за віком /пенсійне посвідчення № 146495 від 03.11.1996 року /а.с.6/. Враховуючи зазначений статус позивач відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про заагальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що позивачу за період 2006-2007 р.р. не здійснювались заз виплати, з посиланням на відсутність коштів та на невизначеність розрахункової величини /мінімальної за віком/ для розрахунків підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни. З 01.01.2008 року позивачу встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має статус «дитина вії сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року - 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.2008 року - 48,10 грн. щоміа 01.07.2008 року - 48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року - 49,80 грн. щомісячно. З 01.01.2009 року позивачу встановлено підвищення до пенсії в розмірі 49,80 грн. щомісячно. Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення дер» соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бю України. Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного З на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рі 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бі- на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону Уь «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами вико бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погоджені Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей в запроваджені не були. Закон України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення зм Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не визн< діяли протягом 2006 року. Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховува сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей ві оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплат запроваджені. Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 рок\\ виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади- Верховної Ради України. Консти України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від прел правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії законів, що мають однакову юридичну силу. Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (сг про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути води врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом супере один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повногс часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інш передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задовол позовних вимог, які стосуються виплати підвищення до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав піл здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спі тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Держав бюджет на 2006 рік». Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх часті підлягаючими задоволенню, за таких підстав. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Зак України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007, у справі за подання\\ народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.І ст.66, п.п. 7,9, 12, 13, 14. 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст.71, ст.ст.98, 101, 103. Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громад визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст.71 Зак України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний за\\ дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загалі юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень ста зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковії' виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх .неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Коституційним Судом України УПФУ в Балаклійському районі Харківської області повиннно було нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007року. Враховуючи викладене, позовні вимоги, які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 01.01.2007року по 08.07.2007 року не Грунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Задоволенню підлягають позовні вимоги, які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по . 31.12.2007 року Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення л до пенсії за 2008 рік, суд вважає ці вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з ¦т наступного. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін ; до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується 'підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної - допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус і ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із га (законів». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року, у справі за ; конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до ' ^деяких законодавчих актів України. ІС І Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч,2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, а тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної . пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Таким чином з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін 24 до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Оскільки в 2009 році ніяких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не _вносилось, таким чином позивач в 2009 році мав право на отримання підвищення до пенсії в розмірі ЗО % -гч мінімальної пенсії за віком. Така доплата позивачу в 2009 році нараховувалась, однак виплачувалась не в повному обсязі. Таким чином, нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавством, чим було порушено його право на те* отримання підвищення до пенсії як дитині війни в належному розмірі. Крім того, виплата зазначеного зс підвищення здійснювалась відповідачем підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат. оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права і свободи та їх гарантії визначають спрямованість діяльності держави, головним обовязком якої є утвердження і забезпечення прав і людини. Постановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи. ? базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на п забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може бути ска звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зо6ое Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, пр пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України маюті юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 Закону 'Ь «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне п< страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які вт працездатність, а не вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої по здійснювалось нарахування та виплата підвищення до пенсії як дитині війни. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та іь фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому вл; підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо ц встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у спр< соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд вважає за необхідне в незаконними дії Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області ш виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати відпс здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липн року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Щодо захисту права позивача на отримання в майбутньому пенсії відповідно до законів і виклк законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання нарахува виплат суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених прав, се інтересів фізичних або прав і інтересів юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свс інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. У зв'язку з цим, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання відповідача вчин в майбутньому у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду < відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій, і тому суд відмовляє у задов зазначеної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial