Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, посилаючись на те, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01.03.2001 року відповідач визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 102 КК України (в ред.. 1960 року). Внаслідок вчинення злочину відповідачем їй спричинена матеріальна шкода, яка проявилась у тому, що у період 2008-2009 рік вона змушена була неодноразово проходити курс лікування, що зумовило значні витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обємі, просила суд їх задовольнити, стягнувши з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 6658 гривень 20 коп та стягнути витрати у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності зібрані докази, суд рахує, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що у відповідності до вироку Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 01 березня 2001 року відповідач визнаний винним у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена статтею 102 КК України (в ред.. 1960 року). Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 10 квітня 2001 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01.03.2001 року залишений без змін. За обставинами, що передували призначенню кримінального покарання, відповідач заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритого відриву сухожилля розгинавчого 3-го пальця від нігтів фаланги, що ускладнилось посттравматичним невритом вітків середнього нерва, що за висновком судово-медичної експертизи № 1874 від 04.07.2000 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Частиною 4 статті 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з поданих матеріалів, а саме виписних епікризів № 3851, 1920, 3283 відповідно до яких позивач перебувала на лікуванні в період: з 07.05.2009 року по 19.05.2009 року, з 28.09.2009 року по 09.10.2009 року, з 15.09.2008 року по 27.09.2008 року, внаслідок нейротрофічні порушення, загострення посттравматичного невриту правого серединного нерва з грубим порушенням функцій правої кісті, виражений больовий синдром. Позивачем в обґрунтування заявлених вимог подано суду докази підтверджуючі, що внаслідок амбулаторного лікування витрачено 6658 гривень 10 коп. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені. Вирішуючи питання про задоволення вимог в частині стягнення судових витрат судом враховано, що позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про відшкодування шкоди. відповідно до норм цивільного процесуального законодавства сторона, з якої присуджені до стягнення грошові кошти відшкодовує іншій стороні понесені витрати.

Outcome: approved