Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом (а.с. 2-3,61), в якому просить поновити його на роботі єлектрослюсарем 3-го розряду на КП "Міськсвітло" з 03 листопада 2009 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Зазначені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем норм, всупереч яким відповідач звільнив його з роботи за відсутності правових підстав, як вони передбачені п.2 ст.40 КЗпП України. Представник відповідача позов не визнав. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, суду показав, що звільнення позивача було проведене з дотриманням вимог п.2 ст. 40 КЗпП України - на підставі медичного висновку щодо непридатності [PERSON] для роботи за займаною професією за станом здоров'я, з огляду на що, за відсутності вакантних посад, які могли бути запропоновані позивачу на час звільнення, просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші, надані сторонами на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що 01 лютого 2008 року, згідно наказу № 1-к від 31.01.2008 року [PERSON] був прийнятий на роботу електрослюсарем 4-го розряду на КП "Міськсвітло" (а.с. 40). Згодом, наказом в.о. директора підприємства №106/08-ОД від 10.08.2009 року в зв'язку з відсутністю об'єму виконуваних робіт за спеціальністю "електрослюсар 4-го розряду" до штатного розкладу підприємства були внесені відповідні зміни, якими з 21.10.2009 року із штатного розкладу була виключена спеціальність електрослюсар 4-го розряду - 1 шт.од. із внесенням до нього спеціальності електрослюсар 3-го розряду відповідно - 1 шт.од. (а.с. 56), посаду якого позивач обіймав до 02.11.09 року включно (а.с.6). Наказом в.о. директора № 109/11- ОС від 02.11.2009 року [PERSON] був звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України - в зв'язку з "невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я" (а.с. 6). Звільнення позивача, відповідно до положень ч.4 ст.43 КЗпПУ, було проведене за попереднім узгодженням з уповноваженим представником трудового колектива, через відсутність виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві (а.с. 69). Згідно наданої довідки, будь-які вакантні місця на підприємтсві на час звільнення позивача були відсутні (а.с. 34). Підставою для видання наказу про звільнення стала медична довідка про проходження медичного огляду працівника від 29.09.2009 року (а.с. 32). З наказом про звільнення [PERSON] був ознайомлений 09.11.2009 року (а.с. 6). Заперечуючи медичний висновок, як підставу для звільнення, позивач показав суду, що під час проходження медогляду за відсутності з його боку будь-яких скарг та відповідних об'єктивних даних, лікар-невропатолог зробила заключення: "работы, связанные с пребыванием на высоте, высоким напряжением - противопоказаны». Саме дані огляду лікаря-невропатолога в частині зазаначення "не годен для работы на высоте с эл.напряжением» були покладені в основу висновку медичної довідки з наступною допискою в ній «в ДЕУ» (а.с. 31). Відповідно до положень посадової інструкції (а.с. 17-19) [PERSON] обслуговує атракціони ПКтВ (механізми підвищеної небезпеки) , здійснює огляд атракціонів перед початком їх запуску та після закінчення роботи, іспитує засоби електричного захисту при напруженні до 1000 та інш., і відповідно до п.2 Переліку, роботи, які він виконує за посадовою інструкцією, входять до переліку робіт, для виконання яких є обов'язковим попердній (періодичний) медичний огляд працівників. Згаданий перелік є додатком до п.2.6 Порядку проведення оглядів працівників певних категорій, затв. Наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року /далі по тексту Порядок/. Пункт 2 ст.40 КЗпП України передбачає можливість звільнення працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню цієї роботи. Отже, підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність. Виходячи з аналізу згаданої норми слід дійти висновку, що виявленою невідповідністю може бути неякісне виконання робіт або неналежне виконання трудових обов'язків, тобто воно має бути результатом стану здоров'я працівника. Наказом №81/09-01 від 02.09.2009 року в.о.директора "Міськсвітло" на підставі ст.17 ЗУ "Про охорону праці" та п.3.8 Порядку [PERSON] був направлений для проходження позачергового медичного огляду, що прямо суперечить п.3.8 Порядку, який визначає, що позачерговий медичний огляд працівників провадиться за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров'я пов'язане з умовами праці, або за ініціативою роботодавця, якщо стан здоров'я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов'язки. Отже, за відсутності відповідної заяви працівника та/або даних про неякісне виконання [PERSON] робіт чи трудових обов'язків, як наслідку стану його здоров'я, власник видав наказ про проведення та направлення позивача для позачергового медичного огляду. Як встановлено судом, протягом 24-29 вересня 2009 року позивач був оглянутий лікарською комісією Комсомольської міської лікарні, і при огляді лікарем невропатологом було зроблене заключення: "работы, связанные с пребыванием на высоте, высоким напряжением - противопоказаны, лікар-окуліст надав висновок наступного змісту: «может работать в очках, не на высоте». Разом з тим, всупереч додатку №7 до п.2.16 Порядку /який передбачає обов'язок кожного лікаря під час проведення медичного огляду уносити скарги, анамнез, об'єктивний стан, повний діагноз, який завіряється особистою печаткою лікаря, та підтверджується власноручним підписом працівника/, передбачена законом процедура медогляду дотримана не була, що фактично підтверджує показання самого позивача про відсутність у нього будь-яких скарг на момент огляду, і в сукупності з тим, що дані, які б свідчили про його виявлену невідповідність виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок стану здоров'я, відповідачем не доведені, є безумовною підставою для поновлення [PERSON] на роботі. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного: Право працівника на оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу передбачено ст.235 КЗпП Украіни, згідно до ч. 1 якої, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.32 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 /далі по тексту Порядок/, з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до розділу П п.2 Порядку у разі збереження середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Враховуючи ту обставину, що протягом вересня, жовтня 2009 року позивач працював неповний місяць через перебування на лікарняному /дана обставина не заперечувалась сторонами/, судом для підрахунку середнього заробітку взято дані за два останні місяці, що передували події - липень (23 робочі дні) і серпень (20 робочих днів) 2009 року . Відповідно до п.3 розділу Ш Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі, з огляду на на що нарахування буде проведене судом із заробітку розміром 1642 грн.74 коп. за липень 2009 року та 1540 грн.38 коп. за серпень 2009 року., виходячи з середньоденної заробітної плати [PERSON] / заробітна плата за розрахунковий період поділена на число робочих днів/, помноженої на число робочих днів у періоді, за який виплачується середній заробіток /п.8 розділу ІУ Порядку/. Таким чином розрахунок становитиме: Період, за який виплачується середній заробіток - з 03 листопада 2009 року до 23 лютого 2010 року включно. Загальне число робочих днів в згаданому періоді - 80 днів / з них: листопад - 21 день, грудень - 23 дні, січень - 19 днів, лютий - 17 днів /. Середньоденна заробітна плата - 74 грн. 02 коп. / 3183 грн.: 43 дні = 74,02 грн., де 3183 грн - загальна заробітна плата за липень, серпень 2009 року, 43 дні - фактично відпрацьовані робочі дні за цей же перірод/. Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становитиме: 80 днів /загальне число робочих днів в періоді, за який проводиться виплата/ х 74 грн. 02 коп. /середньоденна заробітна плата/ = 5921 грн. 16 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд,

Outcome: approved