Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 25.02.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR19120267, відповідно до якого відповідач надав позивачеві кредит у розмірі 52.625, 50 грн. зі сплатою за користування ним 9,60% річних та інших визначених договором винагород, з щомісячним платежем у розмірі 1.374, 37 грн. У подальшому позивач довідався, що відповідач без узгодження з ним підвищив процентну ставку за кредитом, внаслідок чого розмір щомісячного платежу збільшився до 1.600, 00 грн. Внесення зазначених змін в односторонньому порядку до кредитного договору позивач вважає таким, що порушує його права та суперечить законодавству України, у звязку з чим з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 63-66) просив суд зобовязати відповідача повернути проценту ставку за договором у первісний стан, здійснити перерахунок сплачених ним сум виходячи з первісного розміру процентної ставки, відшкодувати збитки у розмірі комісійного збору. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав з викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR19120267, відповідно до якого відповідач надав позивачеві кредит у розмірі 52.625, 50 грн. зі сплатою за користування ним 9,60% річних та інших визначених договором винагород, з щомісячним платежем у розмірі 1.374, 37 грн. (а.с. 16-25). У п. 6.3.1 зазначеного договору сторони визначили, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо у межах кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. На підставі зазначеного положення договору відповідач листом від 25.12.2008 року (а.с. 62) повідомив позивача, що з 01.02.2009 року ним буде в односторонньому порядку збільшений розмір процентної ставки за користування кредитом до 21% річних. При цьому позивачеві була надана можливість погасити заборгованість за тілом кредиту у строк до 20.01.2009 року без зміни процентної ставки за користування ним. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, кредитний договір, укладений сторонами, має умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Таке положення відповідає змісту ч. 1 ст. 212 ЦК України та ч. 1 ст. 651 ЦК України, за якими сторони договору можуть передбачити можливість односторонньої зміни його умов за визначених підстав та у встановлених межах. Позивач зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши його особисто. Крім того, йому була надана можливість відмовитися від подальшого виконання договору на змінених умовах шляхом повернення суми кредиту. Посилання позивача на необґрунтованість підвищення відповідачем процентної ставки за кредитом, суд оцінює критично, оскільки постановою Правління Національного банку України від 21.04.2008 року № 107 «Про регулювання грошово-кредитного ринку» з 30.04.2008 року облікова ставка була підвищена до 12 % річних, при цьому станом на час укладання кредиту її розмір дорівнював 10% річних. Крім того, відповідно до статистики НБУ курс долара США до гривні з моменту підписання сторонами кредитного договору до часу зміни банком процентної ставки за користування кредитом, збільшився більше ніж на 10%. З настанням одної зі згаданих подій, відповідно до п. 2.3.1 зазначеного кредитного договору, відповідач набув право збільшити процентну ставку за користування кредитом. Посилання позивача на положення ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до якої про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни, і без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що таке повідомлення мало місце (а.с. 60-62). За викладених обставин суд вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі, і вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed