Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, в якому просила суд витребувати у відповідачів інструменти і посуд, стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у сумі 2948 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 тис. грн.. по 10 тис. грн. з кожного відповідача. Позов мотивовано тим, що 17.06.2005 року позивачка склала заповіт на [PERSON], з сімєю якою була знайома та перебувала у дружніх стосунках. За усною домовленістю надала [PERSON] у тимчасове користування коврові дорожки, посуд, набір ложок і виделок, чайний сервіз, постільну білизну, рушники, сорочки чоловічі, спортивні штани, портєри, покривало. Крім цього, у вересні 2005 року відповідач [PERSON], у її відсутності, забрав з сараю цілий ряд інструментів. Також зазначила, що відповідачами їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона переносила моральні страждання залишившись без цінних речей. Від переживань у неї погіршився стан здоровя, що призвело до лікування. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити на підставах викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, пояснивши наступне. З [PERSON] [PERSON] знайома давно, у 2005 році [PERSON] жалілась, що її обіжають сусіди, до неї ніхто не приходить і не має кому допомагати, просила щоб сімя [PERSON] допомагала їй по догляду за будинком, відвідували її та надавали допомогу в разі хвороби. З тим щоб [PERSON] зацікавити у такому догляді за нею оформила договір дарування на [PERSON] Зазначили, що [PERSON] з донькою майже на кожні вихідні провідували [PERSON], допомагали по догляду, залишались навіть там ночувати. Також пояснили, що [PERSON] з сином займались ремонтом даху будинку [PERSON], вивозили сміття. Ніяких речей і інструментів у [PERSON] не брали. Ствердили, що на той час [PERSON] працювала бухгалтером, а [PERSON] на шахті, сімя мала постійний дохід тому у тих речах на які посилається [PERSON] ніякої потреби не мали. Відповідач [PERSON] також зазначив, що позов не мотивований, нічим не підтверджено вартість майна та те, що це майно належало позивачкі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає близько 30 років. Зазначила, що у 2005 році [PERSON] приходила до матері, яка працювала адвокатом і говорила, що подарувала людям хату, давала їм свої речі, які саме і кому вона не чула. Влітку у 2006 році бачила, що до [PERSON] приїжджали якісь люди і щось заносили до хати, у двір заходила жінка. Також вказала, що сімю [PERSON] не знає. Заслухавши сторони, пояснення свідка, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, дана норма Закону чітко закріплює, що тільки власник наділений правом витребування майна. В даному випадку позивачка повинна довести, що відповідачами порушено її права володіння, користування і розпорядження одночасно. Але право власності, на зазначене в позові майно, за позивачкою зберігається, тому що у неї є право приналежності. Однак в судовому засіданні позивачкою таке право приналежності не підтверджено жодним доказом, у тому числі не доведено це право і поясненнями свідка [PERSON] Крім цього, за правилом наведеної норми закону витребовувати можна лише індивідуально визначене майно, яке збереглось в натурі і знаходиться у фактичному володінні іншої особи. У відповідності до цього, те майно, яке просить витребувати позивачка є індивідуально невизначеним, а також у судовому засіданні не доведено, що майно збереглось в натурі та перебуває у володінні відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, аналізуючи наведене суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed