Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

[PERSON] 02 липня 2008 року звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету [PERSON] районної в м. Дніпропетровську ради про визнання права власності та виділ майна в самостійні домоволодіння. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року позовні вимоги було задоволено і визнано право власності та виділено майно в самостійні домоволодіння стосовно будинку 178-а по вул. Мандриківській м. Дніпропетровська, рішення оскаржене не було і набрало законної сили. 27 липня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд рішення суду від 12 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами в частині виділення майна в самостійні домоволодіння з тих підстав, що вказане рішення в цій частині винесене без врахування всіх належних обставин справи: правильних розмірів земельної ділянки, меж землекористування та ін., з порушенням норм закону, помилковості обставин і недобросовісності сторін в справі. Просила в судовому засіданні на підставі ст. 361 ЦПК України рішення про задоволення позову в цій частині скасувати, призначити судове засідання по справі, розглянути позов в цій частині по суті з урахуванням її вимог. [PERSON] в судовому засіданні з вимогами заяви [PERSON] погодився, підтримав надані нею пояснення і просив її задовольнити. Ухвалою суду від 04 листопада 2009 року заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року задоволене, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до відповідача виконавчого комітету [PERSON] районної в м. Дніпропетровську ради про визнання права власності та виділ майна в самостійні домоволодіння в частині виділу майна в самостійні домоволодіння скасовано. В судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] всі свої вимоги підтримали в частині розмірів та меж земельної ділянки та самостійних будинків по скасованій частині рішення і просили їх задовольнити з урахуванням уточнень в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] райвиконкому м. Дніпропетровська судовому засіданні визнав вимоги заявників, не заперечував проти пояснень та обставин спору і просив вимоги задовольнити з урахуванням уточнень сторін та скасованої частини судового рішення. Представник третьої особи КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (в матеріалах справи містяться розписки), проти позову не заперечував, згодні з ним, просив винести рішення за наявними матеріалами справи по закону на розсуд суду. На підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника вказаної третьої особи. Вислухавши пояснення позивачів і представника позивача та представника відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року визнано за [PERSON] право власності на переплановане приміщення - збільшену у розмірах на 5.1 кв. м. житлову кімнату 2-5 у будинку А-1, а також збільшений на 10.1 кв. м. гараж К у домоволодінні по вул. Мандриківська, 178-А у м. Дніпропетровську, визнано за [PERSON] право власності на переплановане приміщення - збільшену у розмірах на 8.0 кв. м. кухню 3-2 та обладнану мансарду - приміщення 3-10 площею 10.4 кв. м. у будинку Б-1 в домоволодінні по вул. Мандриківська, 178-А у м. Дніпропетровську, припинено право власності на знищене нерухоме майно, що належало [PERSON] та складало 30/100 частки (по акту ідеальних часток-25/100) домоволодіння по вул. Мандриківська, 178-А у м. Дніпропетровську зі скасуванням державної реєстрації цього права власності, виділено нерухоме майно, що належить [PERSON], та яке складається з житлового будинку А-1 житловою площею 54.4 кв. м., загальною площею 72.1 кв. м., гаража К, сараю З з погребом та споруд № 2, 3, 5, 10, 19, що розташовані на земельній ділянці площею 296 кв. м., в самостійне домоволодіння по вул. Мандриківська, 178 -К у м. Дніпропетровську, виділено нерухоме майно, що належить [PERSON], та складається з житлового будинку Б-1 з мансардою житловою площею 44.9 кв. м., загальною площею 78.1 кв. м., сараю Д та споруд № 7, 8, 11, 18, 20, що розташовані на земельній ділянці площею 356 кв. м., в самостійне домоволодіння по вул. Мандриківська, 178 -Д у м. Дніпропетровську. 27 липня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд рішення суду від 12 грудня 2008 року за нововиявленими обставинами в частині виділення майна в самостійні домоволодіння з тих підстав, що вказане рішення в цій частині винесене без врахування всіх належних обставин справи: правильних розмірів земельної ділянки, меж землекористування та ін., з порушенням норм закону, помилковості обставин і недобросовісності сторін в справі. Ухвалою суду від 04 листопада 2009 року заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року задоволене, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року по цій цивільній справі в частині виділу майна в самостійні домоволодіння скасовано. Згідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2008 року відносно спірного обєкту нерухомості стосовно майна позивача і заявника набрало законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача і заявника від доказування даного позову в частині питань про їх право власності, як вона створювалася, обсяг і розміри будівель і споруд, окремості будинків, спів власність, причинний зв'язок та ін., питання стоїть лише про розмір земельних ділянок, їх межі і спів розмірність один відносно іншого. Зараз стоїть питання лише про те, щоб вірно визначити розташування обєктів нерухомості позивача і заявника на земельній ділянці домоволодіння з визначенням меж ділянок відповідно до геодезичних матеріалів схеми розподілу плану земельних ділянок по вул. Мандриківській, 178 а з привязками будівель та споруд до існуючих меж від 11 червня 2009 року, виконаних підприємцем [PERSON] (ліцензія АВ № 342192 від 06 вересня 2007 року і діє до 29 липня 2012 року). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. [PERSON] особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, у звязку з необхідністю узаконити і визначення вищевказаного позивач і заявник вимушені звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування та забудову територій» будівництвом слід вважати здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування обєктів градобудівництва, розширення та технічного переоснащення. У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судом встановлено, що вищезазначені добудови і переобладнання будинку позивачем та заявником було проведено в межах наданої земельної ділянки, тому визнання за ними вказаного права власності на обєкти самочинного будівництва не порушує прав фізичних та юридичних осіб. Проведене будівництво не порушує права інших співвласників і власників сусідніх будинків, що підтверджено висновком визначенням меж ділянок відповідно до геодезичних матеріалів схеми розподілу плану земельних ділянок по вул. Мандриківській, 178 а з привязками будівель та споруд до існуючих меж від 11 червня 2009 року, виконаних підприємцем [PERSON] (ліцензія АВ № 342192 від 06 вересня 2007 року і діє до 29 липня 2012 року). Суд приймає до уваги також і ті обставини, що з відома органів державної влади позивачу видано технічний паспорт на будинок та підключено до електромереж, водо- та газо- постачання та ін., отримано окрему поштову адресу, видано домову книгу для прописки та реєстрації мешканців. Вищенаведені обставини свідчать про визнання органами влади права позивача на мешкання та оформлення правовстановлюючих документів на вказані перебудови і господарчі споруди. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається приналежним йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Користуючись цим правом позивач і заявник використали відповідно до закону надану земельну ділянку, в результаті чого фактично створили і переобладнали приміщення будинку і господарчих споруд вказаних окремих будинків цього домоволодіння. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Враховуючи вказане, суд вважає можливим змінити порядок розподілу майна та виділити нерухоме майно [PERSON], що складається з житлового будинку Б-1 з мансардою загальною площею 78.1 кв. м., сараю Д і споруд № 4, 6, 7, 8, 11, 17, 18, 20 I та розташоване на земельній ділянці площею 342 кв. м. в самостійне домоволодіння по вул. Мандриківській, 178 Д, а нерухоме майно [PERSON], що складається з житлового будинку А 1 загальною площею 72.1 кв. м., гараж К, сарай З з погрібом, споруд № 1, 2, 3, 5, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 19, II, які розташовані на земельній ділянці площею 285 кв. м., виділити в домоволодіння по вул. Мандриківській, 178 К з визначенням меж ділянок відповідно до геодезичних матеріалів схеми розподілу плану земельних ділянок по вул. Мандриківській, 178 а з привязками будівель та споруд до існуючих меж від 11 червня 2009 року, виконаних підприємцем [PERSON] (ліцензія АВ № 342192 від 06 вересня 2007 року і діє до 29 липня 2012 року). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved