Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

20 липня 2009 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.5-7). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що у 20 лютого 2007 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу 30 000 грн., що еквівалентно 6\~000 дол. США, а відповідач повинен був повернути зазначені кошти до 20 березня 2008 року. У встановлений строк відповідач борг не повернув, тому позивач просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 46\~900 грн. 00 коп. (з урахуванням індексу інфляції ( з квітня 2007 року по квітень 2009 року дорівнює 1, 505) 45 025 грн. 00 коп. і 3% річних від простроченої суми за період з квітня 2007 року по квітень 2009 року у сумі 30\~000 грн. х 3% х 25 місяців / 12 місяців = 1875 грн. 00 коп.), а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та на їх задоволені наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а. с. 21,30,36,44). Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у борг 30\~000 грн., строком на 1 місяць, що підтверджується розпискою від 20 лютого 2007 року, яка складалася у присутності свідків та поясненнями позивача у судовому засіданні (а. с. 8). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, договором позики від 20 лютого 2007 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що форма договору укладеного між сторонами договору відповідає вимогам ЦК України, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за договором позики від 22.02.2007 року 46 900 грн. з урахуванням індексу інфляції і 3% річних від простроченої суми Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судових витрат 719 грн., а саме: 469 грн. у рахунок повернення судового збору, 250 грн. у рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 2-4). На підставі викладеного,

Outcome: approved