Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. В якому просить суд зобовязати [PERSON]І, повернути їй земельну ділянку в розмірі 0,06 га по вул. Московській, 6, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. Стягнути з відповідача моральну шкоду - 1000 грн., судовий збір в сумі 67,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду по справі 07,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 1996 року їй було виділено у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,06 га по вул. Московській, №6, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. Весною 2007 року відповідач без будь-якого дозволу з боку позивачки самовільно зайняв зазначену спірну земельну ділянку, засадивши її огородніми культурами і не збирається її повернути. Вирішити питання по добровільному поверненню зазначену земельну ділянку відповідач відмовляється. Крім того, як вказує позивачка незаконне заволодіння її земельної ділянки привели до тяжких фізичних і моральних страждань, порушили її нормальні життєві звязки і вимагають додаткових зусиль для організації ведення домашнього господарства та матеріального забезпечення. Позивачка втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення відповідних документів, поїздки до відповідача. Під час зустрічей з відповідачем до позивачки він ставився вкрай негативно, вона відчувала приниження і небажання вирішити проблему належним чином, що сприяло виникненню конфліктів та нервової напруги, привело її до тривалих душевних (моральних) страждань. Заподіяну їй моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 1000,00 грн. В ході розгляду справи відповідач подав до суду заперечення, в якому вказує, що позовні вимоги [PERSON] до нього вважає необгрунтованими та такими, які підлягають відмові, оскільки присадибна ділянка, на яку претендує позивачка є присадибною ділянкою його батьків, якою він користується після їх смерті. Як вбачається з витягу з рішення виконкому [PERSON] селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 1996 року, згідно якого [PERSON] передається земельна ділянка в приватну власність площею 0,20 га ніким не підписана, відсутній номер рішення виконкому селищної Ради, документ в тексті самого рішення виконкому селищної ради допущено безліч помилок, що говорить про сумнівність прийняття такого, так би мовити рішення виконкому селищної ради. Як вважає позивач, до позовної заяви не додано необхідних документів стосовно прийняття рішення виконкому [PERSON] селищної ради, а саме: яким чином передається земельна ділянка у приватну власність, чи є на це згода сусідів, та хто раніше користувався цією земельною ділянкою. В поданому позові вказано, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, що є неправдою, тому-що [PERSON]І, цією земельною ділянкою користувався і раніше, та особисто провів роботи по очищенню частини земельної ділянки, яка знаходиться поряд з цією земельною ділянкою від кущів та чагарників і таким чином захистив прилягаючу територію від бурянів та смітників. З боку [PERSON] не було ніякого тиску та морального приниження [PERSON], про що вона вказує в позові. Зі свого боку відповідач намагався вирішити вищевказане питання в межах земельного законодавства, але з боку позивачки він не знайшов розуміння та підтримки. А тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними і в позові їй слід відмовити. В судове засідання позивачка [PERSON] зявилася, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у відкрите судове засідання зявилися, заявлені позовні вимоги не визнають та заперечують проти їх задоволення. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши доводи сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 04.10.1996 р. 93-Х/ХХІІ «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», що відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та заяв громадян [PERSON] селищна рада народних депутатів, було вирішено - передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства громадянам. Громадянам, які одержали земельні ділянки у приватну власність використовувати їх за цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог Земельного кодексу України, (а.с. 6). Відповідно до додатку до рішення №%-1 сесії «так у документі» 22 скликання [PERSON] селищної ради народних депутатів від 04.10.1996 р. громадянам, яким передано земельні ділянки у власність та постійне користування було передано у приватну власність [PERSON] загальною площею 0,20 га. (а.с. 7). Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], що [PERSON] помінялась з [PERSON] своїми земельними ділянками. Коли земельна ділянка належала [PERSON] він від свого краю трохи відступив та батько [PERSON] також відступив, а коли вони помінялись з [PERSON] то вона почала повністю займати земельну ділянку, яка їй стала належати. [PERSON] цією частиною земельної ділянки не користувався, а через деякий час самовільно зайняв частину земельної ділянки, що належить [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що в [PERSON] селищній раді Покровського району ,» Дніпропетровської області була на розгляді справа [PERSON] про передачу їй земельної ділянки у користування. В 1996 році рішенням [PERSON] селищної ради Покровського району Дніпропетровської області було вирішено передати [PERSON] земельну ділянку у приватну власність, але поки в неї не має державного акту на землю [PERSON] не являється власником земельної ділянки, а тільки користується цією земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою. З урахуванням вищевикладеного необхідно зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку в розмірі 0,06 га, що розташована за адресою: смт. Покровське вул. Московська, 6, Покровського району Дніпропетровської області. Стягнути з [PERSON] на користь позивачки судовий збір в розмірі 67,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 07,50 грн. Суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити повному обсязі, оскільки позивачкою не надано належних доказів стосовно втрати нею душевного спокою, та тривалих моральних страждань. На підставі викладеного та

Outcome: partial