Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

16 квітня 201О року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі відповідачем у них народилося троє дітей: сини [PERSON], 1998р.н., [PERSON], 2003р.н. та дочка [PERSON], 1999р.н., на утримання яких відповідач після розірвання шлюбу не дає ніяких коштів. Посилаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в сумі по 500грн. на кожну дитину. Під час попереднього розгляду справи позивачка, уточнивши вимоги щодо визначення розміру гнення аліментів, зменшила такий розмір і просила суд стягувати аліменти з відповідача в сумі по 150 грн. на утримання синів та по 300грн. на дочку [PERSON], яка має проблеми із зором , хворіє і зтребує лікування. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в таких розмірах ( по 250грн. та 300грн.) визнав, про що надав суду письмову заяву та пояснив, що в даний час він не працює, має задовільний стан здоровя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.З ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі у них народилися троє дітей: [PERSON], 04.05.1998року народження, [PERSON], І1.12.2003року народження, які мають задовільний стан здоров'я та [PERSON], :8.10.1999року народження, яка хворіє з приводу далекозорості та в зв'язку з цим перебуває на обліку з медичному закладі, що є свідченням більших витрат на її утримання. В даний час відносини між сторонами ускладнилися; 06 квітня 2010 року щлюб між ними припинено, неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки. Суд вважає, що розірвання шлюбу між батьками, їх проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані тримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Оскільки відповідач ніде не працює, немає регулярного заробітку, суд, враховуючи згоду сторін, зважає, що інтересам дітей відповідатиме присудження коштів на їх утримання у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я, загальний матеріальний стан дітей та відповідача, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на синів [PERSON] та [PERSON] - по 250грн. на кожного, дочку [PERSON] 300грн. щомісячно. Позивачка звернулася до суду з вимогами -16 квітня 201 Ороку, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved