Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначає, що 30 листопада 1986 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який було розірвано 27 квітня 2005 року. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей . В 1996 році він на себе та дітей отримав квартиру по вулиці Кірова, 7 кв. З в смт. Нова Борова. Дана квартира приватизована на нього та двох його дітей. Свідоцтво про право власності № 150 від 9.04. 1996 року. На даний час в цій квартирі проживають його діти та його бувша дружина, [PERSON]. З моменту розлучення і по даний час він не може зайти в свою квартиру так як відповідачка вставила в вхідні двері новий замок, йому ключа не дала. Він неодноразово звертався до відповідачки щоб вона дала йому ключа він квартири, але вона йому відмовила. Позивач просить суд постановити рішення яким зобовязати відповідачку усунути перешкоди в реалізації його права володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. В судовому засіданні позивач позов підтримав і дав пояснення по суті заявленого позову. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що квартира [ADDRESS] приватизована на позивача та їхніх двох дітей, так як вона на час приватизації була прописана в іншому місці. В даній квартирі вона проживає з дітьми. Менша дитина є інвалідом і вона за нею доглядає. Замка в вхідних дверях квартири вона не міняла. Коли позивач покинув сім»ю то він і віддав ключа від квартири. Вона ключа від квартири позивачу віддала і він на даний час знаходиться у позивача. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою вона позивачу не створює. Вона не заперечує, щоб він проживав у даній квартирі, а позивач хоче, щоб вона виселилася із квартири. Діти, які є співвласниками квартири цього не бажають. Заслухавши позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 1986 року по 27 квітня 2005 року. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 2.06. [INFO], донька Марина, 19.02. [INFO], яка є інвалідом третьої групи. В 1993 році сім»я отримала квартиру [ADDRESS] в якій проживала, але відповідачка була зареєстрована в іншому місці. В 1996 році проводилась приватизація житла державної та комунальної власності і так як відповідачка проживаючи в даній квартирі була зареєстрована в іншому місці то квартира була приватизована на позивача та його двох дітей, на праві спільної, сумісної власності. В 2005 році сторони між собою шлюб розірвали, але відповідачка залишилась проживати у даній квартирі і проживає з дітьми на даний час. Позивач же залишив сім»ю і проживав в іншому місці, віддавши відповідачці ключа від квартири. В попередньому судовому засіданні відповідачка вручила позивачу ключ від квартири, якого позивач відмовлявся брати, пояснивши, що причина не в ключі. В судовому засіданні позивач не надав доказів того, що відповідачка створює перешкоди йому в користуванні квартирою, які передбачені ст. 391 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду даної справи ключ від квартири знаходиться у позивача.

Outcome: dismissed