overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

В січня 2010 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, посилаючись на те що його дід [PERSON], який помер 21 квітня 2009 року, 22 листопада 1993 року зробив розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчене державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори та зареєстроване за № 2-6442, яким заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS]. При звернені до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини стало відомо, що у заповіті по-батькові його діда вказано як «Піменович» замість «Пимонович», а його власне прізвище записане як «Смірнов» замість «Смирнов». Відповідно до свідоцтва про смерть по-батькові його дід вказаний як «Пимонович». Згідно паспарту громадянина України його прізвище записане як «Смирнов». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому даного заповіту. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав. Представник Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 22 листопада 1993 року зробив розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчене державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори та зареєстроване за № 2-6442, яким заповідав своєму онуку [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 21 квітня 2009 року [PERSON] помер. У зазначеному заповіті по-батькові дід заявника, вказане як «Піменович» замість «Пимонович», проте, відповідно до свідоцтва про смерть, по-батькові він вказаний як «Пимонович». Крім того, прізвище заявника у даному заповіті записане як «Смірнов». Згідно паспорту громадянина України серії ЕО 213311, виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України 26 вересня 1996 року, прізвище заявника записане як «Смирнов». Таким чином, суд вважає встановленим, що по-батькові [PERSON] у заповіті, складеному 22 листопада 1993 року та посвідченому державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори та зареєстрованому за № 2-6442, вказано помилково як «Піменович», а також прізвище особи, на користь якої складено заповіт, вказано помилково як «Смірнов», та зазначений документ складений на користь [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, де просить встановити факт, що трудова книжка [NUMBER], видана на ім'я [PERSON], [INFO] дійсно належить [PERSON], [INFO], і посвідчує його трудовий стаж. Встановлення цього факту йому необхідно для підтвердження трудового стажу при оформленні пенсії. В обґрунтування своїх вимог заявник повідомив, що з 01.09.1977 року по 27.06.1981 року він навчався в Ніжинському технікумі механізації. З 07.07.1980 року по 21.09.1980 року проходив виробничу практику в радгоспі «Маяк» села Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, де і була первинно заповнена його трудова книжка. При заповненні трудової книжки посадовою особою відділу кадрів радгоспу дата його народження була помилково записана [INFO], в той час як по паспорту дата його народження [INFO] року. Розбіжності в документах не дозволяють йому оформити відповідну пенсію із врахуванням всього трудового стажу. Усунення протиріч можливе лише в судовому порядку. Іншим шляхом встановити зазначений факт не вбачає можливим. Заслухавши заявника та розглянувши письмову заяву заінтересованої особи - Управління Пенсійного Фонду України в Куликівському районі, яка вважає за можливе задовольнити заяву, а також дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що з 01.09.1977 року по 27.06.1981 року заявник навчався в Ніжинському технікумі механізації. З 07.07.1980 року по 21.09.1980 року він проходив виробничу практику в радгоспі «Маяк» села Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, де і була первинно заповнена його трудова книжка. При заповненні трудової книжки посадовою особою відділу кадрів радгоспу дата народження заявника була помилково записана [INFO], в той час як по паспорту та свідоцтву про народження дата його народження є [INFO] року. Вказані розбіжності не дозволяють заявнику оформити відповідну пенсію із врахуванням всього трудового стажу. Усунення протиріч можливе лише в судовому порядку. Вищевикладене підтверджується свідченнями заявника, паспортом, свідоцтвом про народження та трудовою книжкою заявника. За вказаних обставин є всі підстави вважати, що трудова книжка [NUMBER], видана на ім'я [PERSON], [INFO], дійсно належить [PERSON], [INFO], і посвідчує його трудовий стаж. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк «Аваль», звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0234/82/0001205 від 24 липня 2008 року у сумі 19404,45 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 16000 грн. строком на 72 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27 % річних. Відповідач не виконує свої зобовязання за договором у повному обсязі, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 19404,45 грн., з яких 16176,85 грн. заборгованість щодо сплати кредиту та відсотків, 3227,60 грн. пеня. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 24 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0234/82/0001205, згідно якого йому було надано кредит в сумі в сумі 16000 грн. строком на 72 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27 % річних. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у сумі 19404,45 грн., з яких 16176,85 грн. заборгованість щодо сплати кредиту та відсотків, 3227,60 грн. пеня. Ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід достроково стягнути заборгованість за кредитним договором №014/0234/82/0001205 від 24 липня 2008 року у сумі 19404,45 грн. та присудити з нього судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

В січні 2010 року КП „Теплотранссервіс" Рівненської міської ради звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 4 816 грн. 74 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив, що КП „Теплотранссервіс" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS],наймачем якого є відповідачка [PERSON], однак свої зобов'язання відповідачка порушує, внаслідок чого станом на 01.12.2009 року згідно її особового рахунку № 043241 утворилась заборгованість в сумі 4 816 грн. 74 коп. Покликаючись на те, що в добровільному порядку відповідачка заборгованість не відшкодувала, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю,не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону,не порушує права,свободи та інтереси інших осіб,тому позов підлягає до задоволення. Як доведено в судовому засіданні, КП „Теплотранссервіс" Рівненської міської ради відповідно до укладеного 18.01.2006 року договору здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що заходиться за адресою [ADDRESS], наймачем якого є відповідачка [PERSON] Згідно п.1.1 Договору, підприємство зобов»язується надавати споживачеві послуги з опалення та гарячого водопостачання,а споживач зобов»язується своєчасно здійснювати оплату за споживання послуг на умовах даного договору. Відповідно до п.2.3 Договору, розрахунковий період оплати -один календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим. Згідно з ст.67 ЖК України, розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань, станом на 01.12.2009 року утворилась заборгованість за використану нею теплову енергію в розмірі 4 816 грн. 74 коп., що підтверджено довідкою про стан її особового рахунку №043241. На час розгляду справи [PERSON] будь-яких доказів на підтвердження факту сплати не подала, борг не погасила. За наведених обставин підстави для стягнення з відповідачки зазначеної суми наявні. На підставі ст.ст. 67,68 ЖК України, ст.526 ЦК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України „Про теплопостачання",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

03 березня 2010 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача виконкому Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані в селі Садки, Кременчуцького району, вулиця Щорса, №141. В обґрунтування позову вказував, що 21 червня 2009 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з вказаного вище нерухомого майна, яке належало батьку на праві приватної власності. У зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на цей житловий будинок та господарські будівлі, яке за життя спадкодавець [PERSON] на своє ім'я не оформив, нотаріальна контора відмовила йому у видачі спадкових документів за заповітом батька. Тому він вимушений звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено в описовій частині рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі Представники третьої особи: КП "[PERSON] МБТІ" та Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що померлому 21 червня 2009 року [PERSON] на праві власності належав житловий будинок та господарські будівлі за адресою: вулиця Щорса, №141, в селі Садки, Кременчуцького району, Полтавської області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 17 лютого 2010 року (а.с.10-14), довідками Кам'янопотоківської сільської ради (а.с.15,34). 10 березня 1999 року спадкодавець [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, за яким все своє майно заповів своєму синові [PERSON] (а.с.9), який у встановлений законом строк прийняв спадщину, про що свідчить його заява (а.с.16). Нотаріальна контора позбавлена можливості оформити спадщину після померлого [PERSON], оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно на ім'я спадкодавця, яке ним за життя не було оформлено (а.с.7). Згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд постановляє рішення про визнання за позивачем [PERSON] права власності на вказані вище житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги, посилаючись на те, що КП Управління житлово-комунального господарства надає послуги, за які не отримує оплату від мешканців квартири [ADDRESS], де мешкають відповідачі. Станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість відповідачів перед КП Управління житлово-комунального господарства у сумі 790,61 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в [INFO], і за ними має місце заборгованість за комунальні послуги станом на 01.02.2010 року на суму 790,61 грн. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.64,66-68 ЖК України Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума 790 грн.61 коп. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підтверджуються квитанцією і підлягають стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Прокурор Красноградського району звернувся до суду з позовом в інтересах Національного банку України. ТОВ Український промисловий банк' від імені якого діє Красноградське відділення Харківської філії ТОВ Укрпромбанка до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2237,96 гривень. В обгрунтування позову він зазначив, що за кредитним договором №116- 0061014/ФК-08 від 05.03.2008 року ТОВ Український промисловий банк надав [PERSON] - відповідачу по справі, позику в сумі 4500 гривень, яку він зобов'язувався повернути у строк до 05.03.2010 року, щомісячно роблячи внески в розмірі не менше 187,50 гривень. Але відповідач порушував взяті зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2237,96 гривень. Тому прокурор просить суд стягнути з [PERSON], на користь ТОВ Український промисловий банк в особі Красноградського відділення №14 Харківської філії ТОВ Укрпромбанк заборгованість за договором позики в сумі 2237,96 гривень судові витрати по справі на користь держави. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Відповідач позов визнав і просив розглянути справу за його відсутності, про що подав до суду заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд. за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], надано кредит 4500 гривень за кредитним договором від 05.03.2008 р. строком на 24 місяці. Відсотки за користуванням кредитом розраховуються на підставі відсоткової ставки 19,5 % річних. Відповідач не сплачує кредитні кошти, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2237.96 гривень. Це підтверджується кредитним договором №116-0061014/ФК-08 від 05.08.2008 року, розрахунками заборгованості. Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦПК України , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Згідно ст. 1054 ІДК України, кредитна установа за кредитним договоро! зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлени договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до СТ.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на корист держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпеченн розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, вказуючи, що після смерті її діда [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель ,що в с. Степове по вул. Зелена ,2 Підгаєцького району Тернопільської області. У попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила ,що її діду [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель , що в с. Степове по вул. Зелена ,2 Підгаєцького району. 03 липня 2009 року в [PERSON] сільській раді Підгаєцького району [PERSON] було складено заповіт ,яким він вищевказане майно заповів позивачці. 14 липня 2009 року [PERSON] помер. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у попереднє судове засідання не зявився ,хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім цього ,визнання ним позову викладено в адресованій суду письмовій заяві ,що приєднана до матеріалів справи. Суд , заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , прийшов до переконання ,що позов підлягає до задоволення , виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.328 ЦК України ,право власності набувається на підставах ,що не заборонені законом ,зокрема із правочинів. У відповідності із ч.І ст.1223 ЦК України , право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. У відповідності із ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійі проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаєть» таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статте 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено , що [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель , що в с. Степове по вул. Зелена ,2 Підгаєцького району Тернопільської області , що підтверджується довідкою- характеристикою виданою Підгаєцьким районним бюро технічної інвентаризації від 30.12.2009 року за №588. 03 липня 2009 року в [PERSON] сільській раді Підгаєцького району [PERSON] було складено заповіт ,яким він вищевказане майно заповів позивачці - [PERSON] 14 липня 2009 року [PERSON] помер. Позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном, прийняла спадщину після смерті свого діда ,шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не заявила про відмову від неї ,а також їй не було відомо про існування заповіту. За таких обставин , суд прийшов до висновку , що позов [PERSON] підставний , а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

Представник Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору №11347584000 від 16 травня 2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], відповідач отримав споживчий кредит в сумі 85000 доларів США, строком користування до 16 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних. 16 травня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 204562, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями [PERSON] за умовами кредитного договору. Свої зобов'язання відповідач [PERSON] виконала частково - у зв"язку з чим виникла заборгованість в розмірі 95315,24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.08.2009 року склало 761473,44 гривні. В зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, уточнивши суму заборгованості (уточнення від 16 березня 2010 року вих.30-91) до 101980 доларів США 22 центів. Відповідачі, представник відповідача в судові засідання не з'являлись, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли. (а.с.93) Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial