Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання рішення Уманської міської ради від 14.07.2006 року, № 27 - 3/5 про приватизацію земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], частково недійсним, визнання державного акту серії [NUMBER] частково недійсним та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який відбувся між [PERSON] та [PERSON], стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що приватизація земельної ділянки відповідачем була здійснена без її згоди, свого підпису на акті погодження меж вона не ставила, відповідач продав частину приватизованої земельної ділянки, якою вона раніше користувалася, [PERSON], який після придбання даної земельної ділянки, завдав їй матеріальну шкоду, так як здійснив незаконну порубку плодових дерев та пошкодив паркан, такими неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна також і моральна шкода. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що в будинку по [ADDRESS], їй належить 37,8 % житлового будинку і в даному будинку вона проживає з 1960 року і постійно користується частиною земельної ділянки, закріпленої за даним будинком, протягом тривалого часу вона сплачувала податок на землю за 950 кв.м., офіційного поділу земельної ділянки між співвласниками будинку не було, але між ними склався певний порядок користування земельною ділянкою, всі попередні власники його дотримувалися, вона не була присутня під час обміру земельної ділянки та не підписувала акту узгодження внутрішніх меж, тому просить скасувати рішення Уманської міської ради про приватизацію земельної ділянки [PERSON], крім того вважає, що [PERSON] приватизував частину земельної ділянки, якою вона користувалася, а після приватизації продав її [PERSON], який весною 2007 року вирізав фруктові дерева та кущі на даній земельній ділянці, чим заподіяв їй матеріальну шкоду в сумі 7000 гривень, а [PERSON] завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 гривень і просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач - представник Уманської міської ради, позов не визнала та пояснила, що дійсно за будинковолодінням по [ADDRESS], була закріплена земельна ділянка, розміром 2507 кв.м., а в 1972 році даний розмір земельної ділянки змінився після облаштування дороги та проведення комунікацій і загальна площа земельної ділянки складає 2221 кв.м., але рішення міської ради про вилучення земельної ділянки не виносилося, так як частина будинку належала міській раді і земельна ділянка, яка була вилучена, не перебувала у власності мешканців будинку [ADDRESS]. Вважає, що підстав для відміни рішення про приватизацію земельної ділянки [PERSON] не має, так як рішення було прийняте на підставі заяви [PERSON] та технічної документації, оформленої приватним підприємством «Геоплан» та на підставі схеми внутрішнього розподілу з підписами співвласників будинку та відповідно до діючого законодавства. Представник відповідача - [PERSON], позов не визнала та пояснила, що дійсно її син - [PERSON], у 2006 році купив 46,6% частин будинку по [ADDRESS], при придбанні будинку земельна ділянка, власниками будинку, не була приватизована, при оформленні документів на приватизацію по заяві сина, [PERSON] власноручно підписала акт узгодження меж, межі її ділянки проходять по паркану, як по внутрішній так і по зовнішній стороні, частина земельної ділянки, яку після приватизації продав [PERSON] [PERSON], в користуванні [PERSON], не перебувала, там дійсно були старі дерева та кущі, які належали співвласникам будинку, при підписанні акту узгодження земельної ділянки будь-яких заперечень, з боку [PERSON] не було, документи, які б підтверджували, що раніше між співвласниками будинку був поділ земельної ділянки, відсутні, тільки [PERSON] надала документ про закріплення земельної ділянки за її частиною будинку з 1963 року, тому вважає, що захвату землі з боку її сина не було і підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не має. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що свої дії вважає правомірними, так як вирубку старих дерев та кущів він здійснив після придбання земельної ділянки в установленому порядку, а конфлікт виник з [PERSON], коли постало питання про відшкодування коштів за вирубані дерева. Придбана земельна ділянка, була в занедбаному стані, там були зарослі. [PERSON], пояснила, що вона являється співвласником будинку по [ADDRESS], згідно документів їй належить 15,6 % будинку, земельна ділянка, якою вона користується закріплена за її частиною будинку з 1963 року, розмір її не змінювався, [PERSON] проведена приватизація земельної ділянки по парканах, які є на території даною земельної ділянки, прав її не порушено, акт узгодження внутрішніх меж вона підписувала, також підписала і [PERSON] [PERSON] належить 37,8 % будинку, по [ADDRESS], на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених Уманською державною нотаріальною конторою 25 липня 1960 року, 20 жовтня 1967 року та 10 жовтня 1972 року, [PERSON] належить 46,6 % будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2006 року, [PERSON] належить 15,6% будинку, на підставі договору дарування від 17 лютого 2000 року. Згідно рішення Уманської міської ради № 392, від 24.08.1954 року, за будинком по [ADDRESS], була закріплена земельна ділянка розміром 2507 кв.м., але в 1972 році, частина даної земельної ділянки була передана для облаштування дороги та комунікацій, які проводилися міськводоканалом та заводом «Мегометр», рішення про вилучення земельної ділянки Уманською міською радою не приймалося, так як земля не була приватизована чи розділена та була в користуванні домоуправління м. Умані і після вилучення було встановлено паркан по зовнішній стороні ділянки, розмір її складав 2221 кв.м., якою і користувалися власники будинку по [ADDRESS]. [PERSON] по [ADDRESS], згідно поданої заяви та наданих документів, виділено земельну ділянку, розміром 446 кв.м. для обслуговування будинку та 744 кв.м. для ведення особистого селянського господарства, дану земельну ділянку він приватизував, що підтверджується рішенням Уманської міської ради від 14.07.2006 року, за № 27-3/5 та державних актів на право власності на земельні ділянки від 23.01.2007 року та від 24.01.2007 року. [PERSON], у березні 2007 року, купив у [PERSON] земельну ділянку площею 339 кв.м., по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2007 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON], по [ADDRESS], проживає з 1960 року та користувалася земельною ділянкою і межа була встановлена по паркану, який був побудований працівниками заводу «Мегометр», після вилучення частини земельної ділянки. Свідок [PERSON] пояснила, що після того, як по [ADDRESS], було відповідачами зрубано плодові дерева, вона склала та підписала акт на прохання [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він підписав акт, що по [ADDRESS], про порубані фруктові дерева, але кому вони належать він не знає і в якому вони стані він не бачив. Свідок [PERSON], пояснив, що в 2003 році був прокладений кабель поблизу будинку [ADDRESS] та земельної ділянки і тоді було відновлено паркан [PERSON], кабель прокладено за межами ділянки [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що приватизація земельної ділянки була оформлена по заяві [PERSON] і ним були надані всі необхідні документи, будь-яких заяв, чи заперечень не надходило, а ще раніше заяву на приватизацію землі подавав попередній власник частини будинку [ADDRESS], але приватизація не була оформлена. Приватизація земельної ділянки була проведена згідно схеми внутрішнього розподілу земельної ділянки, яка була підписана всіма співвласниками будинку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, судом встановлено, що згідно технічної документації, яка знаходиться в Уманському відділку ЧОБТІ значиться розмір земельної ділянки по [ADDRESS], 2507 кв.м., але в наявності є 2221 кв.м., так як частина земельної ділянки, яка не перебувала в користуванні власників будинку, була вилучена Уманською міською радою для господарських потреб міста, рішення про вилучення частини земельної ділянки не приймалося. Згідно наданих документів між співвласниками будинку по [ADDRESS], в травні 1963 року був встановлений порядок користування частиною земельної ділянки, згідно документів, які підтверджували їх право власність на частину будинку, тобто між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було розділено земельну ділянку розміром 1037,6 кв.м., решта земельної ділянки перебувала у користуванні 5-го домоуправління, м. Умані, але даний розподіл земельної ділянки офіційно не був закріплений, а була закріплена офіційно тільки частина земельної ділянки, яка належала [PERSON], а в даний час належить [PERSON], що підтверджується схемою розподілу, яка знаходиться в інвентарній справі від 15.05.1963 року, інша частина земельної ділянки знаходилася у спільному користуванні співвласників будинку і порядок між ними не встановлювався та документально не закріплювався. Згідно наданих договорів купівлі-продажу частин будинку [PERSON] - у [PERSON], [PERSON] та Уманської міської ради розмір земельної ділянки ні в одному із договорів купівлі-продажу не зазначено, тому посилання [PERSON], що разом із будинком вона придбала і земельну ділянку у [PERSON] та інших власників і користувалася земельною ділянкою розміром 950 кв.м. не знайшло підтвердження в судовому засіданні, крім того, межі її ділянки, згідно акту погодження меж, зробленого в 2006 році, проходять по парканах, як зовнішньому так і внутрішньому, тобто межі не порушувалися і необхідності в перенесенні зовнішніх меж не має, комунікації знаходяться за межами її ділянки, що підтверджується планом місцезнаходження комунікацій, виконаним комунальним підприємством «Уманьводоканал» та головним енергетиком ВАТ «Мегометр». Посилання позивачки, що відповідач забрав частину земельної ділянки на якій її сім'єю був посаджений сад і вирубані плодові дерева не знайшли підтвердження в судовому засіданні, так як згідно постанови Уманської міської ради за № 45, від 17 лютого 1953 року, була проведена реєстрація земельної ділянки по [ADDRESS], розміром 2506,5 кв.м., в тому числі під фруктовим садом 800 кв.м., під городом 1256,5 кв.м. і користувачами даної земельної ділянки були співвласники будинку, згідно їх часткам в будинку, [PERSON] - 11,3%, [PERSON] - 7,3%. [PERSON] - 15,6%, [PERSON] - 1/5 частина та 5-му домоуправлінню, тому посилання [PERSON], що садок був посаджений нею та членами сім'ї не відповідає дійсності та суперечить наданим документам, так як садок був посаджений раніше, ніж [PERSON] придбала частину будинку, тобто до 1960 року, а вона частину будинку вперше купила в 1960 році і частина земельної ділянки, яка була приватизована [PERSON] та в послідуючому продана [PERSON], знаходиться в тій частині земельної ділянки, де зазначено сад на схемі земельної ділянки по [ADDRESS], за 1953 рік і ним користувалися всі співвласники будинку. Яким розміром земельної ділянки користувалися попередні співвласники будинку [ADDRESS] встановити не можливо, так як відсутні будь-які документи, які б підтверджували розмір земельної ділянки кожного співвласника, а долі у будинку [PERSON] та [PERSON] змінювалися, так як [PERSON] та попередній власник [PERSON] купили частину будинку у попередніх власників і між ними не був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Користування земельною ділянкою між співвласниками будинку може бути установлено за їх згодою, або відповідно до ст.119 ЗК України, земля може бути передана у власність громадян, які безпреривно користувалися земельною ділянкою протягом 15 років, але доказів про розмір земельної ділянки, якою користувалася [PERSON], з моменту придбання частини будинку з 1960 року і по даний час, суду вона не надала і конкретно вказати розмір земельної ділянки, якою вона користувалася, не змогла, так як відсутні будь-які документи, тому посилання позивачки, що у неї [PERSON] при приватизації забрав частину земельної ділянки безпідставні, крім того, суд позбавлений можливості визначити чи відповідає розмір земельної ділянки, яка виділена [PERSON] та [PERSON], їх частинам будинку, оскільки [PERSON] відмовилася від проведення судово-технічної експертизи, про що подала письмову заяву. Суд вважає, що порушень при прийнятті рішення міською радою про приватизацію земельної ділянки не встановлено, а було прийняте на підставі зібраної технічної документації та на підставі схеми внутрішнього розподілу, яку підписали всі співвласники будинку, а посилання позивачки на те, що підставою для скасування рішення міської ради про приватизацію є той факт, що вона не підписувала акту узгодження меж, не відповідає дійсності, так як згідно висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, № 13436, від 28 січня 2008 року, підпис від імені [PERSON], в графі підпис, на схемі внутрішнього розподілу земельної ділянки, по [ADDRESS], за 2006 рік, виконано [PERSON], тому підстав для скасування рішення Уманської міської ради про приватизацію земельної ділянки [PERSON] не має, що стосується позовних вимог в частині відшкодування заподіяної шкоди по незаконній вирубці дерев, якими користувалася [PERSON], підстав для задоволення також не має, оскільки позивачка не надала суду доказів, що вирубані дерева [PERSON] належали їй, а не знаходилися в спільному користуванні, так як згідно наданих документів за 1953 рік, 1963 рік, фруктовий сад, розміром 800 кв.м., знаходився в загальному користуванні співвласників будинку по [ADDRESS], а також не надала документів, які підтверджують розмір матеріальної та моральної шкоди. На підставі ст. 203, 215, 217, 230 ЦК України, 118, 119, 120, 142 ЗК України та

Outcome: dismissed