Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

Позивач по основному позову ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 25.07.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого вони є, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит в сумі 95 000 доларів США на власні потреби без будь-яких обмежень, строком на 240 місяців з 25.07.2007 року по 25.07.2027 року. В цей же день в цілях забезпечення виконання зобов"язань між ними було укладено і іпотечний договір №800001181-И, згідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] повинен був сплачувати згідно графіку платежі та відсотки. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов"язання належним чином не виконував в результаті чого станом на 23.07.2009 року має прострочену заборгованість за кредитом 93459, 86 доларів США, що становить 716 201, 60 грн., за відсотками 4 700,71 долар США, що становить 36 022, 48 грн. Згідно з умовами договору, п.3.6 у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов"язання в частині повернення кредиту, сплати процентів, комісій, [PERSON] зобов"язаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Сума пені складає 4 536,83 доларів США, що становить 34 766, 64 грн. Пунктом 5.1 договору передбачено їх право вимагати дострокового виконання зобов"язання з повернення кредиту у разі порушення позичальником умов договору. [PERSON] було направлено 15.06.2009 року вимогу про дострокове повернення кредиту, але останній на дану вимогу не відреагував і до цього часу кошти не повернув. У зв"язку з цим звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 786 990 грн. 72 коп., та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити [PERSON] та всіх мешканців з квартири, яка є предметом іпотеки, та стягнути судові витрати. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] не визнав пред"явлені до нього позовні вимоги, просив відмовити в їх задоволенні. Підтримав та просив задовольнити в повному обсязі свої позовні вимоги. Пояснив, що між ним та банком було укладено 25.07.2007 року кредитний договір, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 95 000 доларів США під 12,5% річних, із строком повернення 2027 рік. Порядок та суми погашення кредиту та відсотків було визначено графіком погашення, який є додатком до кредитного договору. Ним виконувалися зобов"язання по кредитному договору, проводилися оплати згідно вказаного графіку. У грудні 2008 року банк в односторонньому порядку спробував змінити умови договору, не надавши йому письмового повідомлення, а проінформувавши його лише по телефону, а саме збільшив відсоткову ставку до 15%. Такі дії банку є грубим порушенням вимог законодавства. Про свою незгоду з підняттям відсоткової ставки він повідомив банк відповідним листом, на який йому була надана нечітка відповідь, з якої, однак, випливало, що станом на 22.12.2008 року він ([PERSON]Д.) не мав заборгованості по кредитному договору, та для уточнення суми поточного платежу йому рекомендовано звернутися до банку. В січні 2009 року він знову звернувся до банку з проханням надати інформацію по договору, та отримав відповідь від 29.01.2009 року про те, що щомісячний платіж складає вже не 1 079 доларів США, як передбачено договором, а 1 245 доларів США, тобто банк самостійно, в односторонньому порядку переглянув умови договору та змінив збільшив відсоткову ставку. Саме у зв"язку з даними змінами, які є незаконними, і виникла заборгованість. Отримані ним кошти в кредит були витрачені на придбання житла і відповідно до Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" він отримав право на податковий кредит. 09.01.2009 року з цією метою він звернувся до банку та зажадав надання документів за встановленою законодавством формою для подання до ДПІ для включення сплачених сум відсотків за договором до складу податкового кредиту та повернення у зв"язку з цим надмірно сплаченого до державного бюджету податку на доходи фізичних осіб. Загальна сума складала близько 8 500 грн. і дану суму він мав намір після її отримання спрямувати на погашення зобов"язань за кредитним договором, про що проінформував банк відповідним листом. Однак, включно по 30.06.2009 року він не зміг отримати від банку належні документи для повернення надмірно сплачених сум податків, що призвело до того, що він не зміг своєчасно використати цю суму на погашення зобов"язань за кредитним договором, враховуючи, що на той час мав фінансові труднощі. Цим він зазнав матеріальних збитків на суму 8 500 грн., які просив стягнути з банку. Цими діями та тим, що незаконно в односторонньому порядку було підвищено відсоткову ставку, банк сприяв виникненню та росту заборгованості по його кредитному договору. Такі дії завдали йому моральної шкоди, яка полягала в тому, що погіршився стан його здоров"я, вимушений був звертатися до лікарів, про що є відповідні документи. Крім цього, він неодноразово звертався до банку з приводу реструктуризації заборгованості та необхідності надати йому чітку суму та розрахунки виникнення такої заборгованості, однак жодного разу не отримав чіткої належної відповіді, що є порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян", та що також завдало моральних страждань. Просив задовольнити його позовні вимоги та визнати недійсним положення кредитного договору про можливість банку змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку; визнати недійсними усі нараховані банком штрафи та пеню; змінити умови кредитного договору, уклавши зміни у додатковій угоді до додатку №1 у наданій ним редакції, а саме погашення кредиту в гривнях, а не в доларах. Також просив стягнути з банку на його користь збитки у сумі 8 500 грн., моральну шкоду 40 000 грн. та судові витрати. Просив врахувати те, що з наданих копій реєстрів, листів, які ніби-то йому направлялися банком, зазначені адреси, за якими він не проживав. Просив врахувати і отриманий ним лист від банку про заборону виїзду за кордон. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню; зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що 25.07.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит в сумі 95 000 доларів США на власні потреби без будь-яких обмежень, строком на 240 місяців з 25.07.2007 року по 25.07.2027 року. В цей же день, 25.07.2007 року в цілях забезпечення виконання зобов"язань між ними було укладено і іпотечний договір №800001181-И, згідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] повинен був сплачувати щомісяця платежі по кредиту у розмірі 1079 доларів США та відсотки згідно графіку платежів, який є невід"ємною частиною договору, додаток №1. З розрахунку заборгованості, наданого банком, встановлено, що сума заборгованості по кредиту становить 641,55 доларів США. Встановлено та не підтверджено банком, що останніми в односторонньому порядку було піднято процентну ставку за користування кредитом з грудня 2008 року з 12,5%, як передбачено договором, на 15%. Посилання представника банку на п.5.2 договору судом не може бути прийнято до уваги, виходячи з наступного. Даний пункт кредитного договору надає право банку змінити розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку у разі зміни кон"юктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції, загальновизнаних внутрішньодержавних та/або фондових індексів тощо. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується у разі підвищення вартості кредитних ресурсів банку. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення змін у зв"язку з цим змін до Додатку №1 (Графіку погашення) банк має повідомити позичальника [PERSON] за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в договорі. Позичальник надає згоду на внесення змін до додатку №1 (графіку) та викладення нової редакції графіку. Оновлений графік скасовує попередній і стає невід"ємною частиною договору, даний новий графік позичальник отримує в банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв"язку із зміною кредитної політики банку. По даній справі представником банку не було надано доказів того, що настали обставини, події, які потребували внесення змін до розміру процентної ставки. З наданої до справи виписки з протоколу №133 від 03.09.2008 року банку не слідує, які були підстави підвищувати процентні ставки позичальникам, також незрозумілим, що не могла пояснити і представник банку в суді, є те, виходячи з чого підвищення розміру процентної ставки для позивальників було різне. По даній справі відсутні і будь-які докази того, що [PERSON] повідомляли, як передбачено договором, про збільшення розміру процентної ставки. Надані копії листів від банку, реєстри про відправлення листів містять адресу, за якою [PERSON] ніколи не проживав, та яка не відповідає адресі, яка зазначена в кредитному договорі. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. По даній справі встановлено, що банк в односторонньому порядку, без наявності (без доведеності) причин, без повідомлення позичальника [PERSON] збільшив розмір процентної ставки. Враховуючи те, що при внесенні щомісячних платежів банком в першу чергу кошти направляються на погашення процентів, а залишок направляється на погашення кредиту -сплачені щомісяця [PERSON] кошти, в сумі як передбачено графіком, були недостатніми (направлялися на погашення незаконно підвищених процентів), і у зв"язку з цим виникла заборгованість по кредиту у розмірі 641,55 доларів США. Надані копії квитанцій свідчать про те, що [PERSON] сплачував суми на погашення кредиту та відсотків у відповідності з умовами договору, згідно графіку. Таким чином, встановлено та підтверджено, що позовні вимоги банку є безпідставними та не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] суд приходить до наступного. Вимога про визнання недійсним п.5.2 кредитного договору про можливість банку в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку підлягає задоволенню, враховуючи викладене вище та те, що умови договору не можуть суперечити вимогам законодавства, в даному випадку ст.525 ЦК України. Підлягає задоволенню і позовна вимога [PERSON] про визнання недійсними усіх нарахованих банком штрафів та пені за несвоєчасне виконання зобов"язання, враховуючи вищевикладене стосовно того, що нарахована банком заборгованість та на неї штрафи, пеня були незаконні та були пов"язані з незаконним підвищенням процентної ставки. Статтями 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину (його частини), який суперечить ЦК України, є підставою для визнання такого правочину (його частини) недійсним. Стосовно вимоги про зміну умов кредитного договору, а саме змін в графіку погашення кредиту та сплати відсотків з сум в доларах США на суми в гривнях, суд приходить до того, що дана вимога не підлягає задоволенню, так як ці умови були оговорені, погоджені сторонами, кредит є доларовим. Недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню є і вимога про стягнення з банку на користь [PERSON] збитків у сумі 8 500 грн. Доказів щодо даної вимоги суду не було надано. Вимога про стягнення з банку моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом враховується те, що банк не реагував належним чином на вимоги [PERSON] надати відповідні документи для оформлення податкового кредиту, не надавав останньому витребувану ним інформацію по кредитному договору, в односторонньому порядку змінював умови кредитного договору, і все це завдало останньому моральних страждань, переживань. Враховується і те, що банк незаконно, не маючи ніяких повноважень та прав направив [PERSON] "Лист про заборону виїзду за кордон", підписаний начальником Управління заставного стягнення. Такого роду повідомлення, незаконна дія банку, також є моральною шкодою. До моральних страждань та переживань відносяться і позовні вимоги банку, в яких при наявності по кредиту боргу у розмірі 641,55 доларів США (незаконно нарахованого) вимогою є звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [PERSON], виселення його та всіх мешканців з даної квартири. Враховуючи всі вказані обставини, факти, суд вважає, що розмір моральної шкоди має становити 3 000 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial