Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-24 00:00:00

01 грудня 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявила вимогу про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №61. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – дочку [PERSON] , [INFO] народження. [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені вимоги, послалась на те, що їхня сім’я з відповідачем фактично розпалася у лютому 2008 року, з цього часу подружжя перестало вести спільне господарство. Спільне життя подружжя не склалося через те, що вони не зійшлися характерами один з одним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, надала відповідні пояснення. Зокрема, додатково пояснила, що з лютого 2008 року відповідач [PERSON] почав проживати окремо від сім’ї, а саме, разом зі своїми батьками в м.Запоріжжя. За час сумісного проживання не переймався проблемами сім’ї, самоусунувся від вирішенням проблем щодо утримання та виховання їхньої спільної неповнолітньої дитини. За таких обставин, позивачка [PERSON] вважала неможливим примирення з відповідачем, тому що збереження шлюбу між ними та подальше спільне життя буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.15). У письмовій заяві відповідач повідомив про те, що позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює, заперечує проти надання судом строку для примирення подружжя (а.с.16). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідача, що не суперечить положенням, передбачених статтею 158 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено [INFO] , який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблений актовий запис №61 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] народження (а.с.9). Сторонами визнані та в судовому засіданні не оспорювались обставини з приводу того, що їхній шлюб виявився невдалим, між подружжям зникло взаєморозуміння та повага один до одного, втрачено почуття любові, сім’я фактично розпалася у лютому 2008 року, кожен з подружжя з того часу мешкає окремо. Спільне життя подружжя не склалося через те, що вони не зійшлися характерами один з одним. Крім того, за час сумісного проживання відповідач [PERSON] не переймався проблемами сім’ї, самоусунувся від вирішенням проблем щодо утримання та виховання їхньої спільної неповнолітньої дитини. Оскільки в судовому засіданні вказані обставини були визнані сторонами, не оспорювались ними, тому такі обставини у справі не підлягають доказуванню, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди з приводу того, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. У судовому засіданні сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання їм строку для примирення. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали сторони на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, інтересам їхньої дитини. Визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved