Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Хотівської сільської ради про встановлення факту належності ? частини будинку та визнання права власності на ? частину будинку посилаючись на те, що 26 травня 2009 року померла її мати - [PERSON], що проживала в [INFO] (раніше №59). Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в селі Хотів по вулиці Шевченка,65. Інша 1\\2 частина даного будинку належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі- продажу від 27.11.1987 року. За свого життя мати не встигла отримати свідоцтво на право власності на ? частину будинку в БТІ Києв-Святошинського району. Позивачка є єдиною спадкоємицею. В установлений законом термін вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак на теперішній час свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачці не може бути виданим, так як мати померла і не встигла отримати на це майно відповідних правовстановлюючих документів. Просила встановити факт належності на праві приватної власності 1/2 частини будинку №65 по вулиці Шевченка в с.Хотів за [PERSON], померлою 26 травня 2009 року. Визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку №65 по вулиці Шевченка в с.Хотів. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, та уточнила просила визнати за нею право власності на ? частину будинку, від вимог про встановлення факту належності частини будинку матері відмовилась . Представник Хотівської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і день слухання справи повідомлений належним чином, просив слухати справу без представника сільської ради. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 26 травня 2009 року померла мати позивачці - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ОК №150737. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в селі Хотів по вулиці Шевченка,65. Інша 1\\2 частина даного будинку належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі- продажу від 27.11.1987 року. Те, що померлій [PERSON] належала ? частина спірного будинку підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду від 27 травня 1976 року згідно з яким за нею визнано право власності на ? частину будинку, на іншу ? частину визнано за [PERSON], яка була придбана позивачкою згідно договору купівлі-продажу від 27 листопада 1987 року. Але за свого життя померла не встигла отримати свідоцтво на право власності на ? частину будинку, що підтверджується рішенням реєстратора реєстратора №226 від 24.12.2009 року. Позивачка є єдиною спадкоємицею, що підтверджується спадковою справою № 530 від 24.05.2009 року на померлу [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи в установлений законом термін позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак на теперішній час свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачці не може бути виданим, так як мати померла і не встигла отримати на це майно відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджується постанова державного нотаріуса від 10.02.2009 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved