Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 06 травня 2008 р. з позовом, в якому вказала, що з 1965 р. до 1987 р. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] У 1968 р. вони отримали 3-кімнатну квартиру в житлово-будівельному кооперативі «Перемога» (далі ЖБК) по вул.Постишева 41/68 в м.Кривому Розі. Рішенням суду від 19.03.1991 р. квартира, пай в ЖБК були поділені. [PERSON] була виділена жила кімната площею 17,9 кв.м., [PERSON] жилі кімнати площею 17.5 та 10 кв.м., інші приміщення залишені в загальному користуванні. 04.07.1992 р. [PERSON] на своє ім'я отримав свідоцтво про право власності на квартиру, що складає 4/1000 частин всього будинку. 15.03.2004 р. [PERSON] заповідав позивачеві вказану квартиру. 23.04.2004 р. він помер. У встановлений строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як не визначені частки [PERSON]Ф та [PERSON] у спільній сумісній власності - квартирі. Оскільки [PERSON] має право власності лише на частку квартири, то видане на його ім'я право власності на усю квартиру, є частково недійсним. Фактично йому належить 39/100 часток. Позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в ЖБК «Перемога», видане 02.07.1992 року ім'я [PERSON]; визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності у вигляді 39/100 часток квартири [ADDRESS]; виділити їй у користування у квартирі [ADDRESS] кімнату площею 17,1 кв.м. з балконом площею 0,8 кв.м., ванну, туалетну кімнати, кухню, коридор і інші підсобні приміщення залишити в загальному користуванні. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. 10.07.2008 р., 15.10.2009 р. позивач доповнила свої позовні вимоги та просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом [PERSON] право власності на 39/100 частин квартири [ADDRESS], які складаються з жилої кімнати площею 17.1 кв.м. та балкону площею 0,8 кв.м., залишити в загальному користуванні ванну, туалетну кімнати, кухню, коридор і інші підсобні приміщення (а.с.62. 150). [PERSON], [PERSON] 06.06.2008 р. звернулися до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просять визнати недійсним заповіт [PERSON] від 15.03.2004 р., так як перед смертю [PERSON] тяжко хворів, втратив зір. За останні півроку його життя він переніс кілька важких операцій з приводу катаракти обох очей. Він не визнавав свого сина - [PERSON], постійно був у напівнепритомному стані, казав, що все своє майно залишить у спадщину синові. Він не міг самостійно прочитати, підписати заповіт (а.с.20). У доповнені до позовної заяви [PERSON] вказали, що підтримують позов [PERSON] в частині визнання частково недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане на ім'я [PERSON], яке той отримав під впливом обману, так як частина квартири належала [PERSON] Також вони вказали, що [PERSON] знав, «що складає заповіт під впливом обману», знав, що «правочин (заповіт) не буде спрямований на реальне настання правових наслідків, тому є фіктивним» (а.с. 145-148). В іншому доповнені вони просять також визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру на ім'я [PERSON] (а.с. 159-161). В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом [PERSON] не погодилася та додала, що вона проживала однією сім'єю з [PERSON] З колишньою дружиною та своїми дітьми він не спілкувався, вони не цікавилися його життям. [PERSON] сам підписував заповіт. Зір в нього був поганий, але він користувався окулярами з сильними лінзами, за допомогою яких він дивився телевізор, міг читати газети. Представник позивача [PERSON] підтримала позов [PERSON] Залучена ухвалою суду до участі у справі в якості відповідача за позовом [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] не визнала та пояснила, що батько погано бачив. Коли вона якось прийшла до нього, він її не впізнав, назвав свахою. Батько приходив до неї останній раз в березні 2004 р. Приходив він сам, розумів, що каже. [PERSON] свій позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом [PERSON] не погодилася та додала, що її колишній чоловік [PERSON] нічого не бачив, не міг самостійно підписати заповіт. До того ж, він не розумів, що робить. Вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру повинно бути визнано частково недійсним, так як вона також є співвласником квартири. [PERSON] свій позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом [PERSON] не погодився та додав, що батько фактично був сліпий. Він рухався тільки на світло, бачив тіні. Він не міг самостійно підписати заповіт. Вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру повинно бути визнано частково недійсним. Представник [PERSON] [PERSON] не визнав первісний позов, підтримав зустрічний позов свого довірителя, надав суду аналогічні з позивачем пояснення. Представник третьої особи - виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] пояснила, що покладається на розсуд суду. Представники ЖБК «Перемога» та [PERSON] Криворізької^ державна нотаріальна контора про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, надала суду відгук на позов, в якому просила суд розглянути справу без участі ї представника. Вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 2-10/2007 р., суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1965 р. по 1987 р. перебував у шлюбі із [PERSON] У 1968 р. вони отримали 3-кімнатну квартиру в житлово- будівельному кооперативі «Перемога» по вул.Постишева 41/68 в м.Кривому Розі. (а.с.13, 23 - копії ордеру, свідоцтва про розірвання шлюбу). Згідно рішенню Довгинцівського районного суду від 19.03.1991 р. після розлучення пай у ЖБК був поділений, [PERSON] були виділені жила кімната площею 17,5 м2 з балконом загальною вартістю 1317 крб.. [PERSON] 2 кімнати площею 17.5 м2 вартістю 1252 крб. і 10 м^ вартістю 715 крб., різницю вартості половини паю у сумі 325 крб. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с,6-7 - копія рішення). Згідно акту ідеальних часток площа в спірній квартирі, яка судом виділена [PERSON] складає 39/100 часток, [PERSON] - 61/100 (а.с.11). Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», який діяв у 1992 р., член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. На підставі цього Закону згідно рішенню виконкому Довгинцівської райради народних депутатів м. Кривого Рогу від 15.05.1992 р. [PERSON] 02.07.1992 р. отримав свідоцтво про право власності на квартиру по вул. Постишева. 41/68 (а.с.5 - копія свідоцтва). Але [PERSON] за рішенням суду мав у користуванні лише 39/100 часток у квартирі. Тому Свідоцтво про право власності йому повинні були видати тільки на належну йому частку. А тому суд вважає, що свідоцтво про право власності від 02.07.1992 р. повинно бути визнано частково недійсним. Власником квартири, відповідно до Закону України «Про власність», крім [PERSON] є й [PERSON] їх частки у праві власності на квартиру повинні відповідати поділу квартири за рішенням суду від 19.03.1991 р. Відповідно до частини 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 15.03.2004 р. [PERSON] заповідав вказану квартиру [PERSON]'(а.с.8 - копія заповіту), 23.04.2004 року [PERSON] помер (а.с.9 - копія свідоцтва про смерть). Оскільки [PERSON] був власником лише 39/100 часток, то він міг заповідати своє майно лише в тій частині, що йому належала, тому [PERSON] мала право на успадкування лише 39/100 часток квартири, але не всієї квартири, як зазначено у заповіті. Тому заповіт необхідно визнати частково недійсним. Відповідно до ст.1257 ЦК України недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Позов [PERSON] про визнання недійсним заповіту задоволенню не підлягає з наступних підстав. [PERSON] наполягають на визнанні заповіту недійсним, виходячи з того, що [PERSON] мав поганий зір, практично був сліпий і не міг самостійно підписати заповіт. Але це ствердження є безпідставним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знав з 1968 р. В 2004 році він бачив [PERSON]. який йшов з ціпком у руках під руку з жінкою. Коли він привітався з [PERSON] М„ той його не впізнав, запитав у жінки, хто це такий. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його, як лікаря-окуліста. пацієнтом, але він його не пам'ятає. Згідно медичним документам [PERSON] в 2004 р. був практично незрячим. Лівим оком він не бачив, правим міг бачити за допомогою окулярів. Свідок [PERSON] пояснив, що проживав з [PERSON] по сусідству, практично вони не спілкувалися. Останній раз він бачив його в кінці березня на початку квітня 2004 р., коли той стояв біля будинку. Рядом сварилися жінки і [PERSON] був як в стресі, не обізвався до нього. Він звернувся до [PERSON], але той його не впізнав, нічого не відповів. Ходив [PERSON] самостійно, але з ціпком. Пояснення вказаних свідків свідчать лише про те, що [PERSON] у 2004 році мав поганий зір. Але вони не свідчать, що [PERSON] взагалі не бачив і не міг підписати заповіт, так як з пояснень як свідків, так і відповідача за первісним позовом [PERSON], [PERSON] пересувався самостійно, користувався окулярами. Згідно довідкам, виписному епікризу [PERSON] мав окуляри і міг читати (а.с.44-47) [PERSON] стверджують, що з-за відсутності зору [PERSON] не міг підписати заповіт, складений 15 березня 2004 р., але ними надано копію договору оренди між [PERSON] та [PERSON], складений пізніше - 21 березня 2004 р. і підписаний [PERSON]Ф (а.с.84 - копія договору, оригінал договору знаходиться на а.с.63 справи за № 2-10/2007. Тобто, цей договір свідчить про те, що в березні 2004 р. [PERSON] міг поставити свій підпис під заповітом. В матеріалах справи за № 2-10/2007 є висновок судово-медичної експертизи, згідно якому «можливо свідчити про те, що [PERSON] не міг без сторонньої допомоги зробити підпис на заповіті і самостійно прочитати текст заповіту» (а.с.119-120). Оцінюючи вказаний висновок та порівнюючи його з іншими доказами, суд вважає його безпідставним. Висновок експерта суперечить вищевказаним доказам. Крім того, він має характер припущення, так як експерт вважає, що можливо [PERSON] не міг самостійно поставити підпис та прочитати текст заповіту. Висновок зроблений судово-медичним експертом на підставі консультації окуліста і висновок суперечить консультації. Експерт робить висновок, що можливо [PERSON] не міг самостійно поставити підпис та прочитати текст заповіту, годі як окуліст вказує, що достовірно відповісти на поставлене запитання щодо можливості прочитати самостійно ([PERSON]) текст потрібно мати дані про зір зблизька, яких не має. Про це можливо судити лише теоретично. Можливо при очковій корекції в З.ОД пацієнт зміг прочитати текст самостійно на відстані 30 см і поставити свій підпис. Саме таким окулярами (в З.ОД) згідно довідок користувався [PERSON] М, і за їх допомогою міг читати (а.с.44,45). Таким чином, усі перераховані докази свідчать про те, що [PERSON] міг підписати га прочитати заповіт.

Outcome: partial