Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

12.02.2010 р. позивачка звернулася до суду з позовом. Уточнені вимоги мотивувала тим, що внаслідок набуття права на майновий пай КСП ім. Дзержинського у спільній частковій власності з [PERSON] та [PERSON] має у спільній частковій власності сівалку СЗУ-3.6., вартістю 750,00 грн., яка зберігалася біля подвіря мешканця [INFO] [PERSON] У січні 2010 року позивачка дізналася про зникнення сівалки з місця зберігання, а згодом дізналася від відповідача [PERSON], що сівалка була продана ним [PERSON] за 5000,00 грн., у якого зберігається до цього часу. Посилаючись на порушення права власності, позивачка просила визнати незаконними дії [PERSON] по особистому розпорядженню сівалкою СЗУ-3.6 шляхом її відчуження на користь іншої особи, як обєкта права спільної власності, в т.ч. без погодження з позивачкою, як співвласником майна у спільній часткові й власності; визнати незаконним відчуження сівалки СЗУ-3.6, як обєкта спільної часткової власності, внаслідок порушення при цьому прав та інтересів інших власників майна та невідповідності даного правочину вимогам чинного законодавства України; повернути сторони у попередній стан співвласників сівалки СЗУ-3.6, як майна, яке належить до спільної часткової власності; визнати володіння та користування сівалкою СЗУ-3.6. з боку [PERSON] незаконним; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] сівалку СЗУ-3.6 шляхом її вилучення в натурі на користь попередніх співвласників; визначити місцем зберігання сівалки СЗУ-3.6, як спільного майна співвласників у праві спільної часткової власності, місце проживання позивачки [PERSON] по вул.. Озерна, 9, в с. Бакирівка Охтирського району Сумської області. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали, однак, відповідач [PERSON] повідомив, що придбаваючи у [PERSON] сівалку, він не знав, що вона перебуває у спільній частковій власності, письмової угоди купівлі-продажу сівалки не укладали. Третя особа [PERSON] просила суд розглядати справу без її участі \\а.с. 16\\. Суд дійшов висновку, що спір між сторонами виник з приводу спільної часткової власності на майно сівалку СЗУ-3.6. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивачки, який помер 10.06.2009 року. Відповідно до протоколу загальних зборів співвласників майна КСП ім.. Дзержинського від 20.05.2003 р. за життя [PERSON] отримав в натурі майновий пай підприємства у вигляді 5 боронок та 1\\2 сівалки СЗУ-3.6. Інша частина сівалки СЗУ-3.6 була виділена сторонам по справі: подружжю [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1\\4 частині. Право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства підтверджується свідоцтвом серії СУ-ХІ № 11 від 16.07.2003 року, виданому на підставі вищеозначеного протоколу загальних зборів, які є правовстановлюючими документами на цю сівалку. Після смерті батька позивачка успадкувала разом з іншим майном 1\\2 сівалки СЗУ-3.6. Після звернення до правоохоронних органів позивачка дізналася, що [PERSON] продав сівалку [PERSON] за 5000,00 грн. без документального оформлення. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить) їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, а не приховування спільного майна шляхом його відчуження без погодження з іншими співвласниками. Як це зробив відповідач [PERSON] Згідно приписів ст.. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, але з дотриманням умов переважного права інших осіб відповідно до правил за ст.. 362 ЦК України, чого не було дотримано відповідачем [PERSON] З наведеного суд встановив, що відповідачем [PERSON] при здійсненні відчуження сівалки СЗУ-3.6 на користь відповідача [PERSON] була допущена невідповідність укладеної угоди вимогам закону, що в силу ст.ст. 203, 206, 216, 236 ЦК України є підставою визнання цієї угоди недійсною. Статтею 387 ЦК України визначено право власника майна витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Зважаючи на викладене та враховуючи приписи ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, суд визнав правомірними вимоги позивачки, оскільки вони ґрунтуються на законі. Суд перевірив і визнав, що наведені представником позивачки розрахунки про відшкодування понесених відповідачкою судових витрат відповідають Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року, постановам Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р., від 27.04.2006 року № 590, від 05.08.2009 року № 825, а тому питання про їх розподіл має бути вирішене на підставі ст.ст. 79-81, 84, 88, 89 ЦПК України. На підставі ст.ст. 5, 6, 10, 11, 79-81, 84, 89, 209 ч. 3, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 203, 206, 216, 236, 355, 358, 361, 387, 388 ЦК України, суд -

Outcome: approved