Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд зобов»язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припинити дії щодо порушення вимог кредитної угоди № ОІМСЮОК [NUMBER] від 15.04.2008року; відновити становище, яке існувало до порушення вимог кредитної угоди, а саме перерахувати заборгованість по кредитній угоді № ПІЧС^ООК [NUMBER] від 15.04.2008року з 15.08.2008року по теперішній час з розрахунку відсоткової ставки 15 % ставки річних, а також зобов»язати відповідача виконувати кредитну угоду № ПЫС^ОСК [NUMBER] від 15.04.2008року на умовах, які діяли в момент її укладання та стягнути з відповідача судові витрати по справі у сумі 356,94грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Представник відповідача у судове зсідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.. 526 ЦК України, зобов»язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. 15.04.2008року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про іпотечний кредит № ПИСЮСК [NUMBER], згідно якого банк зобов»язався надати позивачу кредитні кошти в сумі 128775грн. на купівлю житлової квартири (а.с.6-9). Пунктом 1.1. цього договору передбачено, що відсоткова ставка зі сплати за користування Кредитом складає 15% річних. Пунктом 2.4 цього договору передбачено, що позичальник зобов»язується щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 1820,73грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № 29097059258322 відкритий у Кредитора. 19.07.2008року позивач отримав лист від відповідача з повідомленням про підняття з 15.08.2008року відсоткової ставки за вказаним кредитним договором до 2,09% у місяць, що складає 25,08% на рік. 18.01.2009року позивач також отримав лист від відповідача з повідомленням про підняття відсоткової ставки з 01.02.2009року за вказаним кредитним договором до 30% на рік. При цьому, [PERSON] було запропоновано в строк до 01.02.2009року частково сплатити заборгованість за тілом кредиту і відсоткова ставка буде меншою. Якщо позивач не буде згоден з частковою сплатою заборгованості за тілом кредиту, автоматично відсоткова ставка буде підвищена з 01.02.2009року без будь-яких додаткових дій з боку позивача (а.с.12). Таким чином, відповідач в однобічному порядку двічі підвищив відсоткову ставку. Відповідач надав позивачу новий графік платежів з зазначенням нових ануїтентних платежів, які за період з 15.09.2008року по 14.02.2009року (5 місяців) складають 2785,88грн., що більше на 965,15грн. (з розрахунку 2785,8-1820,73= 965,15грн.), за період з 15.02.2009року по 15.03.2023р. - 3287,68грн., що більше на 1466,95грн. (з розрахунку 3287,68-1820,73=1466,95грн.). Всього за період з 15.09.2008року по 15.06.2009року (9 місяців) позивачу надмірно було нараховано 10693,55грн. з розрахунку 965,15грн. х 5 місяців = 4825,75грн., 1466,96грн. х 4 місяці = 5876,80грн., а всього 4825,75грн. + 5867,80 = 10 693,55грн. Згідно ст.. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов»язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуг зв»язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач є споживачем банківських послуг. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України № 1021 від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно ст..12 Закону України «Про захист прав споживачів, споживач має право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги відповідала вимогам нормативно- правових актів та нормативних документів, умовам договорів. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Згідно ст.. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Однак, в обох випадках позивач не отримував письмово протягом семи календарних днів з дати їх зміни повідомлень про підняття відсоткових ставок, також відповідачем не проведено зміну відсоткової ставки кредитної угоди № БЫ()(ЮК [NUMBER] від 15.04.2008року у письмовій формі, існують лише повідомлення про їх зміну, чим порушені вимоги закону. Таким чином, зміни відсоткових ставок договору про іпотечний кредит № БКЦОЦК [NUMBER] від 15.04.2008року є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст.. 643 ЦК України, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка його зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом строку. Так, отримані позивачем листи відповідача від 26.06.2008року та від 25.12.2008року не можуть розглядатись як зміни кредитної угоди, позивач не давав згоди на підвищення відсотків за кредитною угодою. Відповідно ст.. 1056-1 Цивільного кодексу України, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, а встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Норма закону такого ж змісту була відтворена і доповненням в ст.. 55 Закону України «Про банку та банківську діяльність», що знов таки вказує на незаконність дій відповідача по суттєвому збільшенню в односторонньому порядку розміру відсотків сплати за кредитом. Тому, з мотивів наведений вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача стосовно неправомірності підвищення відповідачем відсоткових ставок по кредитній угоді № ЦЦЦОЦК [NUMBER] від 15.04.2008року підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн., сплачені позивачем при подачі позову до суду. Згідно ч.З ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої чи відхиленої частини вимог. Оскільки, у відповідності до ч.З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п.10 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов»язані з порушенням їх прав, а відповідно до матеріалів справи, позивач помилково сплатив судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з - відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, роз»яснивши позивачу порядок повернення судового збору або помилково сплачених коштів, у відповідності до ст.. 83 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial