Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору найму житла та виселення з квартири № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, а також скасування реєстрації його місця проживання за зазначеною адресою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.10.06 р. між сторонами укладено договір № 101 найму кімнати у зазначеній квартирі, за умовами якого власник житла [PERSON] надав [PERSON] у безстрокове платне користування кімнату у приміщенні квартири. Так як у позивача виникла необхідність використовувати дане житло для власного проживання, він повідомив [PERSON] про розірвання безстрокового договору найму та необхідність звільнення жилого приміщення, на що [PERSON] не відреагував і продовжує проживати у спірній квартирі по цей час. [PERSON] предявив до суду зустрічний позов про стягнення з [PERSON] на його користь 23850 грн. завдатку за придбання даної квартири, сплаченого [PERSON] на користь [PERSON], а також 23850 грн. як суми у розмірі завдатку. Вимоги зустрічного позову обґрунтовуються тим, що 08.09.08 р. між ним та [PERSON] було укладено усний договір про наміри здійснити міну квартири № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, яку з 2006 року винаймав [PERSON], у підтвердження цього [PERSON] на користь [PERSON] сплачено завдаток в розмірі 23850 грн., однак договір міни зазначеної квартири не був укладений з вини [PERSON], у звязку з чим [PERSON], посилаючись на ст.570 ЦК України, просив стягнути завдаток у подвійному розмірі. В судовому засіданні [PERSON] вимоги первісного позову підтримав повністю та пояснив, що йому на праві приватної власності належить спірна квартира, кімнату в якій він з 2006 року здає у найм [PERSON] Позивач за первісним позовом підтвердив, що дійсно, у вересні 2008 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленість здійснити обмін спірної квартири, а саме що [PERSON] передасть у власність [PERSON] спірну квартиру, а [PERSON] до кінця 2010 року придбає [PERSON] однокімнатну квартиру в м.Кузнецовську Рівненської області та доплатить різницю вартості двокімнатної та однокімнатної квартири в розмірі 62010 грн., при чому частину цієї суми в розмірі 23850 грн. [PERSON] заплатив йому 08.09.08 р., а іншу частину в розмірі 38160 грн. зобовязувався сплатити до кінця 2008 року. На підтвердження таких намірів сторін було написано письмову розписку. Однак, як пояснив [PERSON], до кінця 2008 року необхідну частину доплати різниці вартості однокімнатної та двокімнатної квартир [PERSON]А йому не сплатив, а у січні 2009 року [PERSON] вирішив не здійснювати обмін своєї квартири і використовувати її для власного проживання, у звязку з чим він 03.03.09 р. направив [PERSON] письмове повідомлення про необхідність звільнення квартири, яке 16.03.09 р. ним особисто було отримане. Однак, по цей час [PERSON] квартиру не звільнив, що стало підставою для звернення [PERSON] до суду. Вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] не визнав та пояснив, що не відмовляється повернути [PERSON] сплачені ним 08.09.08 р. кошти у розмірі 23850 грн., однак вважає, що невиконання сторонами домовленості про обмін житла з доплатою сталось з вини [PERSON], який до кінця 2008 року не сплатив [PERSON] повну суму доплати різниці вартості однокімнатної та двокімнатної квартир, а тому вимогу про повернення завдатку у подвійному розмірі не визнає. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позицію [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав в повному обсязі, підтримав вимоги зустрічного позову та пояснив, що дійсно з 2006 року винаймав у [PERSON] квартиру № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області. У 2008 році вони з [PERSON] домовились про обмін його двокімнатної квартири взамін однокімнатної, яку [PERSON] повинен був придбати до кінця 2010 року, з доплатою у розмірі, еквівалентному 13000 доларів США. Частину доплати [PERSON] запропонував передати [PERSON] 08.09.08 р., однак [PERSON] настояв на одержанні доплати у гривнях, у звязку з чим [PERSON] виконав обмінну операцію та передав [PERSON] 08.09.08 р. 23850 грн., що еквівалентно 5000 доларів США. Решту суми у гривневому еквіваленті 8000 доларів США - 38160 грн. - [PERSON] за їх домовленістю повинен був заплатити [PERSON] до кінця 2008 року. Про одержання [PERSON] від [PERSON] коштів в розмірі 23850 грн. та про подальші наміри сторони оформили письмову розписку. Однак, в кінці 2008 році, у звязку з підвищенням курсу долара США по відношенню до української гривні, [PERSON] відмовився одержати від [PERSON] 38160 грн. та зажадав суму, еквівалентну 8000 доларів США станом на кінець 2008 року 48000 грн., що значно перевищувала зазначену у розписці суму, а тому вимоги [PERSON] він задовольнити не зміг. [PERSON] вважає, що невиконання сторонами раніше досягнутої домовленості сталось з вини [PERSON], а тому просив суд стягнути з нього завдаток в сумі 23850 грн. у подвійному розмірі. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позицію [PERSON] Представник залученого судом до участі у справі співвідповідача Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області [PERSON] просив суд розглянути справу у його відсутності та повідомив, що не заперечує проти задоволення вимоги про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області. Представник залученої судом до участі у справі третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування [PERSON] просила суд розглянути справу у її відсутності та зазначила, що не заперечує проти задоволення вимоги [PERSON] про виселення [PERSON], так як неповнолітні діти останнього, які проживають разом з ним, мають зареєстроване місце проживання у [INFO]. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив та врахував наступне. Квартира № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого керівником органу приватизації та зареєстрованого КП „Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 23-42-4952. Відповідно до ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона\~ власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договором № 101 від 02.10.06 р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] та посвідченому начальником ЖЕД-2 м.Кузнецовська, підтверджується, що [PERSON] здав в найм, а [PERSON] прийняв у користування для власного поселення кімнату у спірній квартирі на умовах найму. Відповідно до ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна\~ за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні договору, його укладено 02.10.06 р. безстроково. Договором передбачено обовязок наймача звільнити квартиру (кімнату) протягом 30 діб на вимогу наймодавця. Отже, суд прийшов до висновку, що строк для попередження про відмову від договору найму № 101 від 02.10.06 р. зазначений у цьому договорі та складає 30 днів. Статтею 825 ЦК України передбачено, що договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї. Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана. Судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що [PERSON] попередив [PERSON] про необхідність звільнити квартиру № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області. Зазначена обставина, крім пояснень сторін, підтверджується письмовим повідомленням [PERSON] від 03.03.09 р. та квитанцією про отримання рекомендованого листа № 481699 з відміткою про вручення його особисто [PERSON] 16.03.09 р. Так як наймодавець додержав вимоги договору № 101 від 02.10.06 р. та ЦК України про завчасне попередження наймача про припинення договору найму та обовязок звільнити житло, а судом встановлено, що [PERSON] дану вимогу залишив без задоволення, суд вбачає правові підстави для задоволення вимог первісного позову про розірвання договору найму та виселення [PERSON] Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). З довідки ЖЕД-2 № 1580 від 28.09.09 р. вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Так як суд прийшов до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для проживання [PERSON] у квартирі № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області, суд вважає обґрунтованою вимогу про скасування реєстрації його місця проживання за зазначеною адресою. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, які у ньому встановлені. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,\~ у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Статтями 715-716 ЦК України передбачено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобовязання. Статтею 657 ЦК України передбачено обовязкову нотаріальну форму договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Судом встановлено, що 08 вересня 2008 року [PERSON] передав [PERSON] 23850 грн., про що сторони письмово склали та підписали документ (розписку). У розписці зазначено, що 08.09.08 р. [PERSON] заплатив [PERSON] 23850 грн. завдатку за квартиру, а 38160 грн. зобовязується виплатити до кінця 2008 року. На протязі двох років (до кінця 2010 року) [PERSON] зобовязується купити [PERSON] однокімнатну квартиру в обмін на його двокімнатну. Судом встановлено, що нотаріально посвідченого попереднього договору міни квартир з доплатою між сторонами не укладалось, а у розписці не застережено про надання їй сили попереднього договору. Крім того, із змісту ст.ст.715-716 ЦК України вбачається, що укладення попереднього договору створює обовязок для його сторін укласти в подальшому основний договір, не створюючи для них будь-яких грошових (майнових) обовязків. Відповідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Із змісту зазначеної норми, а також змісту ст.546 ЦК України вбачається, що завдаток є одним з видів забезпечення виконання зобовязання. Статтею 548 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виходячи із правової природи угоди про завдаток, суд прийшов до висновку, що така угода укладається в письмовій формі, при чому основний договір має бути укладений до, або одночасно з угодою про завдаток, оскільки угода про завдаток, на відміну від попереднього договору, створює для сторін грошові (майнові) зобовязання. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що досліджена розписка підтверджує лише факт передачі [PERSON] [PERSON] грошових коштів в сумі 23850 грн. і не є ані попереднім договором, ані завдатком як способом забезпечення виконання зобовязання. Отже, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав застосовувати до правовідносин, що склались між сторонами, положення ст.571 ЦК України щодо правових наслідків порушення зобовязання, забезпеченого завдатком. Відповідно до ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Так як договір міни квартири № 13 будинку № 16 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області між [PERSON] та [PERSON] укладений не був, а судом встановлено, що [PERSON] сплатив 08.09.08 р. на користь [PERSON] 23850 грн. авансу в рахунок доплати різниці вартості однокімнатної та двокімнатної квартири, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги зустрічного позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вищезазначеної суми коштів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що [PERSON] при поданні позову сплачено 37,00 грн. витрат на ІТЗ, які підлягають стягненню з [PERSON] на його користь. [PERSON] при поданні зустрічного позову сплачено 120,00 грн. витрат на ІТЗ, які підлягають стягненню з [PERSON] на його користь пропорційно до суми задоволених вимог зустрічного позову, отже, в розмірі 60,00 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі: 60 грн. 37 грн. = 23 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial