Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-23 00:00:00

Позивач 09.10.2008 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу житлового будинку разом з надвірними спорудами та визнання за ним права власності на житловий будинок. В своєму позові позивач зазначив, що 28 жовтня 1999 року між ним і відповідачкою [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], відбулася угода про купівлю-продаж житлового будинку разом з надвірними спорудами № 48 по вул. Решетєєва в м. Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області, внаслідок чого він купив у відповідачки [PERSON] вказаний будинок. Вказану угоду вони уклали на УТБ «Віконт-Т», договір № 2-153 від 28.10.1999 року. Згідно з цією угодою він передав відповідачці [PERSON] 1700 гривень за будинок, а та в підтвердження досягнення домовленості передала йому правовстановлюючі документи на будинок. Документи про купівлю-продаж будинку він зареєстрував в органах БТІ. Позивач взнав, що цей біржовий договір купівлі-продажу будинку являється нікчемним, а відповідачка ухиляється від проведення його нотаріального посвідчення. Посилаючись на те, що він повністю виконав всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, що потребує нотаріального посвідчення, а відповідачка ухиляються від його нотаріального посвідчення, просить суд визнати цей біржовий договір між ним і відповідачкою дійсним, а також визнати за ним право власності на цей будинок. В ході розгляду даної справи було встановлено, що позивач 05.11.2008 року помер, в звязку з чим розгляд справи було призупинено до прийняття спадкоємцями спадщини. В звязку з тим, що [PERSON] прийняла спадщину після покійного чоловіка [PERSON], то ухвалою Новоодеського районного суду від 27.01.2010 року її було залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача. В судовому засіданні правонаступник позивача підтримала позовні вимоги позивача, посилаючись на виконання ним всіх умов договору і на ухилення відповідачки від нотаріального оформлення договору, просить суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату і час розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідачі суду нічого не повідомили. Неявка відповідачів в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідачів, так як у відповідності до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, оскільки правонаступник позивача наполягає на такому порядку розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, факт укладення договору купівлі-продажу будинку, розташованого по вул. Решетєєва, № 48 в м. Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області 28 жовтня 1999 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON] підтверджується письмовим договором купівлі-продажу цього будинку, який посвідчений на УТБ «Віконт-Т». Факт права власності відповідача [PERSON] на будинок, який вона продала покійному [PERSON]І підтверджується посиланнями на правовстановлюючий документ, що зазначений в письмовому біржовому договорі купівлі-продажу будинку, а саме на договір купівлі-продажу. 28 жовтня 1999 року відповідач [PERSON] продала вказаний житловий будинок позивачу за 1700 гривень, що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу будинку, посвідченого на УТБ «Віконт-Т». [PERSON] зареєстрував в органах БТІ своє право власності на куплений житловий будинок і разом з сімєю. починаючи з 1999 року, вселилися до будинку і використовували його за призначенням. Правонаступник померлого [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка і використовує будинок як житло на власний розсуд, проводить там ремонтні роботи, оплачує комунальні послуги, планує зробити реконструкцію будинку. З пояснень правонаступника позивача вбачається, що покійний [PERSON] повністю виконав всі умови цього договору. Правонаступник позивача позбавлена можливості отримати у власність будинок в порядку спадкування через те, що договір купівлі-продажу цього будинку не набув нотаріальної форми посвідчення і нотаріус відмовляється визнавати власником будинку [PERSON] та видавати свідоцтво про право на спадщину на цей житловий будинок правонаступнику позивача. Відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку. За таких обставин, коли [PERSON] в 1999 році передав гроші за куплений будинок, а відповідачі передали йому у відповідь цей будинок та правовстановлюючі документи на нього і, [PERSON] відповідно їх прийняв, зареєстрував своє право власності на будинок в органах БТІ, розпочав використовування будинку, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР ( в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу будинку з надвірними господарськими будівлями до нього і право власності правонаступника позивача як спадкоємця після смерті чоловіка на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним та визнання за [PERSON] права власності на будинок. Після досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що договір від 28 жовтня 1999 року купівлі-продажу будинку № 48 по вул. Решетєєва в м. Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області, між відповідачами та [PERSON] відбувся. Суд також зазначає, що [PERSON] повністю виконав всі умови договору, що у відповідності з вимогами ст.47 ч.1 ЦК УРСР ( в ред.1963р.) потребував нотаріального посвідчення, а відповідачі ухилялися від його нотаріального посвідчення. Будь-яких обмежень або заборон на відчуження житлового будинку під час судового розгляду справи не встановлено. За таких обставин, коли позивач вимагає визнання цього договору дійсним, суд на підставі ст.47 ч.2 ЦК УРСР визнає цей договір дійсним і на підставі ст. 128 ЦК УРСР ( в ред..1963р.) визнає за позивачем право приватної власності на куплений будинок.

Outcome: approved