overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював у відповідача на посаді водія з 26.11.2001 року по 21.12.2009 року. За період роботи з травня 2009 року по грудень 2009 року, а також за невикористану відпустку у відповідача перед ним виникла заборгованість в розмірі 16.912 грн. 28 коп. Оскільки відповідач добровільно не виконує свої зобов′язання, він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та невиплаченій відпустці в розмірі 16.912 грн. 28 коп. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та невиплаченій відпустці в сумі 10.572 грн. 25 коп. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 26.11.2001 року по 21.12.2009 року працював на посаді водія у ВАТ БМУ Київської ТЕЦ-6, що підтверджується трудовою книжкою. За період роботи з травня по грудень 2009 року включно позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 16.912 грн. 28 коп. та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку, що підтверджується довідкою. Представник відповідача в своїх поясненнях не заперечує, що підприємство не провело розрахунку з позивачем за вказаний період роботи, оскільки на підприємстві склалася дуже важка ситуація. Але також при розгляді справи встановлено, що 16.10.2009 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 6.340 грн. 03 коп. Даний наказ перебуває на виконанні у Відділі ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітні плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Враховуючи те, що частина заборгованості по заробітній платі вже стягнута з відповідача в судовому порядку, то на даний час існує лише заборгованість в розмірі 10.572 грн. 25 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 106 грн. та інформаційно-технічні витрати в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення за затримку, виплати заробітної плати, виплати вихідної допомоги та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що позивач працював на даному підприємстві. При звільненні його 19.06.2008 року у звязку із скороченням штатів у відповідності до ст.40 п.1 Кодексу законів про працю України підприємство не виплатило заробітну плату за останній місяць роботи на підприємстві. Затримка у розрахунку з позивачем по заробітній платі складає 11 місяців. Також підприємство не виплатило позивачу і допомогу передбачену ст.44 КзпП України. Всі його звернення залишилися без уваги. Даними діями позивачу було завдано моральної. Позивач вимушений звернутися до суду та просить суд стягнути на його користь з СТОВ «1-го Травня» заробітну плату у сумі 600 грн., за затримку у розрахунку у сумі 6600 грн., вихідну допомогу у звязку із скороченням штату у сумі 600 грн. та моральну шкоду у сумі 3150 грн. а всього 10950 грн. В судовому засіданні позивач частково змінив позовні вимоги та пояснив, що питання про виплату заробітної плати вирішується в добровільному порядку, а тому він відмовляється від даних позовних вимог, а просить лише стягнути з відповідача СТОВ «1-го Травня» на його користь заборгованість по виплаті вихідної допомоги за червень місяць 2008 року в розмірі 439 грн. 92 коп. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був увідомлений і про причину своєї неявки не повідомив. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] працював на підприємстві СТОВ «1-го Травня» згідно наказу №47 від 24.07.2007 року охоронником. Згідно наказу №46 кз від 19.06.2008 року позивач був звільнений по скороченню штатів у відповідності до ст.40 п.1 КзпП України. (а.с.6-8). Згідно довідки СТОВ «1-го Травня» [PERSON] дійсно працював на посаді охоронника і підприємство має заборгованість по виплаті йому вихідної допомоги за червень місяць 2008 року в розмірі 439 грн. 92 коп.(а.с.3). Відповідно до ст.44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.1 ст.40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Таким чином встановлено, що позивач дійсно працював на підприємстві СТОВ «1-го Травня» та був звільнений у звязку із скороченням штатів у відповідності до ст.40 п.1 Кодексу законів про працю України підприємство без вихідної допомоги за червень місяць 2008 року, яку відповідач підтверджує, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ТУ ДСА в Сумській області. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

В квітні 2009 року ВАТ «Миколаївгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожитий природний газ. Вимоги мотивовані тим, що відповідач є абонентом ВАТ «Миколаївгаз», користується природним газом, але своїх зобовязань по оплаті не виконує. Станом на 1.01.2009року утворилась заборгованість в розмірі 484,61 грн. 22.05.2009року Ленінським районним судом м.Миколаєва ухвалено заочне рішення по даній справі, згідно якого позовні вимоги ВАТ «Миколаївгаз» задоволені частково, а саме: з [PERSON] стягнуто борг в сумі 379,98 грн. (справа №2-3880\\2009р.), а 5.08.2009 року за заявою відповідача вказане рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 22.05.2009 року скасовано. В ході повторного слухання справи представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що боргу не існує, всі платежі сплачені відповідним чином. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є абонентом ВАТ «Миколаївгаз», користується газовими приладами, таким чином являється споживачем природного газу. Відповідно до п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання послуг з газопостачання» плата за надані, протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно наданих розрахунків, заборгованість за користування природного газу за період з вересня 2002 року по 1.01.2009 року становить в сумі 484,61 грн. Однак, якщо враховувати строк позовної давності - три роки, то борг с 1.04.2006 року по 1.04.2009року складає 223,49 грн. Із наданих представником відповідача квитанцій вбачається, що відповідачем сплачено 192,52 грн., тобто сума боргу складає 30,97 грн. (223,49 - 192,52= 30,97). Таким чином, позов необхідно задовольнити частково, враховуючи строки позовної дасності та стягнути з відповідача борг в сумі 30,97 грн. Також в порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати: на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн., на користь держави судовий збір - 51,00 грн. На підставі ст.ст.509, 525-526 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 300 гривень щомісячно до закінчення навчання, посилаючись на те, що донька навчається на третьому курсі денного відділення Коледжу Національного фармацефтичного університету м. Харкова за контрактною формою навчання та потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні представник позивача наполягла на позовних вимогах та пояснила, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] навчається у м. Харкові, відповідач ніякої матеріальної допомоги на виховання та утримання дитини не надає. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 25.05.2006 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЕД № 085388 від 14.05.2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії У-ЕД № 254024, актовий запис № 37, виданим Білолуцькою сільською радою Новопсковського району Луганської області. Згідно довідки № 464 від 09.10.2009 року [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Коледжу Національного фармацефтичного університету, у зв»язку із чим не може працювати ц одержувати додаткові кошти. Позивач допомагає доньці, але її коштів не вистачає для виховання та забезпечення дитини. Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки. Судом встановлено, що відповідач фізично здоровий, офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, мешкає з іншою родиною, в якій має неповнолітню дитину та непрацюючу дружину, які знаходяться також на його утриманні, у зв'язку із чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню тому, що в силу ч.І ст.199 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

У листопаді 2009 року позивачка звернулась до суду з вказаним вище позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначила, що 02.11.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] селищною радою Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 58. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з тих підстав, що вони не зійшлися характерами, відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого в сімї постійно виникали сварки. На теперішній час не проживають однією сімєю приблизно один рік, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного позивачка просить суд розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб, строк для примирення не надавати, неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить дану справу розглянути без його участі та проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд. за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. .Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2007 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] селищною радою Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 057496 від 02.11.2007 року. В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON]В, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 149718 від 11.09.2008 року. Позивачка та відповідач однією сімєю не проживають приблизно один рік, спільного господарства не ведуть. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. При наявності даних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 22.04.2009 року був задоволений позов [PERSON] до Приватного підприємства «МЗК-ТУР» в особі засновника [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності, був визнаний дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 17 березня 2009 року у м.Білгород-Дністровському, Одеської області, у простій письмовій формі, згідно якого позивач [PERSON] купив у відповідача Приватного підприємства «МЗК-ТУР» в особі засновника [PERSON] трансформаторну підстанцію [NUMBER], яка розташована на території бази відпочинку «Каролінка-2» у Лиманському районі cмт. Затока м. Білгород-Дністровського, Одеської області, та за [PERSON] було визнано право власності на трансформаторну підстанцію [NUMBER], яка розташована на території бази відпочинку «Каролінка-2» у Лиманському районі cмт. Затока м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Позивач просить суд постановити додаткове рішення, вказуючи, що при його зверненні до КП «Білгород-Дністровське БТІ» він отримав рішення реєстратора про відмову в реєстрації на підставі того, що у рішенні не вказано, на яку частку нерухомого майна за позивачем визнано право власності а також через те, що згідно рішення Затоківської селищної ради № 259 від 04.06.2008 року вищевказаному об'єкту надана наступна юридична адреса : [ADDRESS]. У зв'язку з цим позивач просить суд винести додаткове рішення, в якому вказати частку майна, на яку за ним визнано право власності а також адресу об'єкту нерухомого майна. Таким чином, судом встановлено, що у рішенні суду від 22.04.2009 р. не вказана частка майна, на яку за позивачем визнано право власності а також адресу об'єкту нерухомого майна, придбаного позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення, у резолютивній частині якого вказати частку майна, на яку за позивачем визнано право власності - частка трансформаторної підстанції [NUMBER] складає 2/100 частин, та адресу об'єкту нерухомого майна, який був придбаний позивачем - [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач 02.02.2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові посилаючись на різні характери з відповідачем, не знаходження спільної мови з питань сімейного життя, через що вони часто сварилися між собою, що створило неможливі умови сумісного проживання, і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку на її погляд поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 18.11.2005 року в Заводському відділі РАЦС м. Миколаєва, актовий запис № 465 - розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що подав письмову заяву, просить шлюб розірвати. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Вислухавши пояснення, заяви та думки сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005 року. Їх шлюб зареєстровано Заводським відділом РАЦС м. Миколаєва, актовий запис № 465. Від спільного подружнього життя у подружжя 05.02.2008 року народилася донька Вікторія, батьком якої є відповідач. Донька проживає по домовленості подружжя з позивачкою. Подружжя припинили шлюбні відносини в кінці 2009 року, через різні характери, різні погляди на сімейне життя, через незнаходження спільної мови з питань спільного сімейного життя, внаслідок чого вони часто сварилися, що явилось причиною втрати почуття поваги та любові один до одного. Їх сім`я остаточно розпалась і її не поновити. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визначити додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька [PERSON], якій помер 3.06.2008року. У попереднє судове засідання позивач, її представник не зявилися, надали заяву, в якій вимоги позову підтримали, просили розглянути справу за їх відсутністю. Відповідачі у попереднє судове засідання також не зявилися, надали заяви, в яких проти вимог позову не заперечували та просили розглянути справу за їх відсутністю. Представник Першої Миколаївська держнотконтори не з'явився, заяв про бажання взяти участь при розгляді справи суду не надав. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін під час попереднього розгляду, оскільки у справі даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову й матеріали справи, судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до наданих копій свідоцтв і ощадних книжок, за життя дядьки позивача [PERSON] належали грошові кошти, які знаходяться на рахунках №915510/3447 і №915510/3448 у ВАТ "Державний [PERSON] України" та відносно яких він зробив заповідальне розпорядження на користь сторін по справі у рівних частках. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 3.06.2008року і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначених грошових коштів. Як слідує із відповіді держнотконтори і постанови про відмову вчинити нотаріальну дію від 15.09.2009року, наданих копій медичних довідок, позивач своєчасно не звернулася із відповідною заявою до нотаріального органу. Згідно до змісту позову та наданих документів, в період відкриття спадщини, позивач [PERSON] своєчасно не дізналася про смерть спадкодавця, а потім хворіла та за станом здоров'я не змогла своєчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, крім сторін немає. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 1272 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і тому вважає можливим визначити додатковий строк, достатній для прийняття позивачем спадщини, після смерті [PERSON] у вигляді трьох місяців з дня вступу рішення суду у законну силу. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір і інформаційно-технічні послуги сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 212556 від 06.03.2008 року в сумі 1624,16 дол. США, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1479,03 дол. США, заборгованості по відсоткам в сумі 37,99 дол. США, та штрафи в сумі 31,29 дол. США та 75,85 дол. США. Позивач також просив стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в сумі 129,77 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 212556 від 06.03.2008 року в сумі 12977,04 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 11817,45 грн., заборгованості за відсотками в сумі 303,54 грн., та штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 856,05 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] Обставини справи, встановлені судом. 06.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 212556 на суму 5000,00 дол. США під 24,00 % на місяць, строком до 27.08.2009 року, на придбання транспортного засобу. Відповідач зобов'язалась погашати кредит щомісячними платежами. За належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору поручилась поручитель [PERSON], з якою 16.03.2008 року був укладений договір поруки, по якому поручитель відповідає перед банком в тому ж об'ємі, що й позичальник. Зобов'язання за кредитним договором відповідачем [PERSON] не були виконані належним чином, в звязку з чим станом на 29.07.2009 року заборгованість за кредитним договором № 212556 від 06.03.2008 року склала 12977,04 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 11817,45 грн., заборгованості за відсотками в сумі 303,54 грн., та штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 856,05 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Відповідно до ст. 553 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 212556 від 06.03.2008 року станом на 29.07.2009 року в сумі склала 12977,04 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 11817,45 грн., заборгованості за відсотками в сумі 303,54 грн., та штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 856,05 грн., тобто позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі по 124,86 грн. з кожного.

Outcome: approved