overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO], проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дочки не надає. Позивачка просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 місячного заробітку, або твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги позову уточнила та просила стягнути з відповідача 300 грн. аліментів щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що не має змогу сплачувати 300 грн. щомісячно аліментів на утримання своєї неповнолітньої дочки, так як він працює в районному центрі культури дозвілля мистецтв і отримує посадовий оклад в розмірі 744 грн. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матірю [PERSON], знаходиться на повному її забезпеченні, що підтверджено відповідною довідкою сільської ради № 47 від 18.01.2010 року Обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей передбачений ст. 180 СК України, однак даний обовязок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачці з приводу утримання неповнолітньої доньки, як її батько, не надає. Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач працює на постійній роботі та має щомісячний дохід, розмір якого не дозволяє йому сплачувати 300 грн. на місяць аліментів, що підтверджено довідкою про доходи від 26.02.2010 року, суд приходить до висновку, що аліменти, що підлягають стягненню з відповідача слід визначити у процентному відношенні до заробітку відповідача в розмірі ? , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини на її користь в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача до повноліття дитини, починаючи від дня предявлення позову. Свій позов обґрунтовує тим, що з відповідачем по даній справі вона перебуває в зареєстрованому Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний запис за № 19. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сторони разом не проживають. Позивач зазначила, що відповідач не цікавиться життям дитини, не приймає участі у його вихованні та не надає матеріальної допомоги, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, відповідач працює, має постійний заробіток. Позивач працює, але її заробітної палти не вистачає на утримання дитини, тому вирішила звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку щомісячно до виповнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимог визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на сина [PERSON] 09.05.2003 р.н розмірі ? частина з усіх видів його заробітку, щомісячно і до його повноліття. Суду також пояснив, що з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 25 % з усіх видів його заробітку щомісячно. Суд вислухавши позивача та відповідача, дослідивши докази по справі доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. 16 вересня 2000 року між сторонами зареєстрований шлюб у Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відпвоідний актовий запис за № 19, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-БК № 056254. 29 травня 2003 року народився [PERSON], в свідоцтві про народження серії І-БК № 103718 в графі батьки зазначеній: батько [PERSON], та мати -[PERSON]. В довідці про доходи від 10 лютого 2010 року за № 42 зазначено, що [PERSON] працює медсестрою в Київському міському центрі радіаційного захисту населення та її заробітна плата складає 1650 грн. на місяць. В довідці наданої виконкомом Требухівської сільської ради від 12.02.2010 року за №271 та акту обстеження житлово-побутових умов складеного депутатом виборчого округу № 20 від 12.02.2010 року зазначено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] та на її утриманні знаходиться син [PERSON] [INFO]. Відповідно ст. 180-183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, на утримання сина [PERSON] [INFO] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

що позивач в поданій суду позовній заяві просить визнати [PERSON] втратившим право на житло в кімнаті № 524 гуртожитку № 6, що по проспекту Незалежності, 10, і посилається на те, що означене житло є типовим гуртожитком для проживання одиноких громадян (чоловіків) і підпорядкований КП НМР ЖКО з 2001 року. В даному гуртожитку, в кімнаті № 524, з 20.11.2002 року значиться зареєстрованим відповідач. За результатами обстеження житлово-побутових умов було встановлено, що відповідач в гуртожитку не проживає з липня 2008 року. Завідуюча гуртожитком про тимчасову відсутність відповідача не повідомлялась. Оплати за житло він не здійснює, внаслідок чого станом на 01.11.2009 року наявна заборгованість в сумі 319 грн. 88 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити за вказаних вище підстав. Відповідач не з 'явився, причин неявки не повідомив. Згідно акту судового розпорядника, за місцем проживання він відсутній. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є зареєстрованим в кімнаті № 524 гуртожитку № 6, гцо по проспекту Незалежності, 10 в м. Нетішині, який підпорядкований КП НМР ЖКО. В наданому житлі [PERSON] не проживає з липня 2008 року і не оплачує його, внаслідок чого станом на 01.11.2009 року допустив заборгованість в розмірі 319 грн. 88 коп. Свідок [PERSON], яка є завідуючою гуртожитку № 6, що по проспекту Незалежності, 10 в м. Нетішин, показала, що відповідач є зареєстрованим в кімнаті № 524, однак в таку не заселявся, хоча оплата за житло здійснювалася до липня 2008 року. Свідок [PERSON] показав, що проживає в гуртожитку № 6 два роки, відповідача за цей час жодного разу не бачив. Викладене, крім пояснень учасників процесу, підтверджується довідкою з місця реєстрації,, актами від 22 липня 2008 року, 29 вересня 2009 року та 20 лютого 2009 року, згідно яких відповідач за місцем реєстрації відсутній, його речей в кімнаті та місцях загального користування немає, довідкою про заборгованість за житло і ніким не оспорюється. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім "і за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З таких вимог закону та встановлених обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання з липня 2008 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

що сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року і не маючи спільних дітей припинили подружні стосунки і як подружжя сумісно не проживають. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати, оскільки примирення не можливе. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що їх сім`я фактично розпалась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, однак в поданому суду письмовому поясненні позов визнав. Заслухавши пояснення позивачки по суті позову, доводи адвоката [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з доводів позивачки, сторони припинили подружні стосунки три роки тому і сумісно не проживають. Вказане фактично в письмовому поясненні підтвердив і відповідач, погодившись на розірвання шлюбу, оскільки вони проживають окремо. Такі встановлені судом фактичні обставини мають суттєве значення, є перепоною для продовження подружніх стосунків сторін і подальше спільне життя лише суперечитиме їх інтересам. Тому, суд вважає, що окреме проживання сторін призвело до втрати ними будь-яких почуттів, а звідси, сімя їх розпалась остаточно, відновити її вже неможливо, і шлюб необхідно розірвати, витрати по оплаті держмита при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, поклавши на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Вважаючи на те, що постановлення повного рішення по справі потребує значного обсягу часу , суд у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України вважає можливим оголосити резолютивну частину рішення. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

28.05.2009 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини щомісячно з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, аліменти на ії утримання у розмірі 1\\4 частини щомісячно з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 31 серпня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 01.04.2008 року було розірвано. 14.06.2008 року у них народився син [PERSON]. У теперішній час син проживає з позивачкою. Відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги не надає, а її коштів не вистачає на утримання дитини, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі у розмірі 1\\4 частини щомісячно з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, аліменти на ії утримання у розмірі 1\\4 частини щомісячно з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги уточнила та просила стягувати з відповідача лише аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач уточнений позов визнав у повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01.04.2008 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було розірвано, актовий запис № 142 ( а.с 7). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Комунального підприємства « Жилкомсервіс» Московської філії дільниці № 53 від 26.05.2009 року, дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матірю (а.с.4). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в Костопільський районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що шлюб зареєстрували 30.05.1992 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочок [PERSON], 1993р. н. та Вікторію, 1994р.н. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне сімейне життя у сторін не склалось, між ними часто виникали сварки та різного роду конфлікти. Тривалий час вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у письмовій заяві, просить шлюб розірвати. Пояснила, що сторони разом не проживають більше шести місяців. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки та позивач не заперечує проти вирішення справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.05.1992 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, Лілію, 1993р.н. та Вікторію, 1994р.н. Спільне сімейне життя у сторін не склалось, між ними часто виникали сварки та різного роду конфлікти. Більше шести місяців вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сімї є неможливим, шлюб носить формальний характер. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки боргу за послуги газопостачання в сумі 593 гривні 24 копійки, вказавши, що відповідачка є абонентом ВАТ „Херсонгаз та являється споживачем природного газу, який їй надає позивач. Однак, відповідачка не сплачує за послуги газо забезпечення, в результаті чого в [PERSON] станом на 16.12.2009 року виникла заборгованість в сумі 593 (пятсот девяносто три) гривні 24 копійки. Відповідачка добровільно погашати заборгованість не бажає. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено: відповідно до особового рахунку та договору № 10024 від 08.08.2006 року відповідачка є абонентом Білозерської філії ВАТ «Херсонгаз» та сторони перебувають у договірних відносинах з приводу газопостачання; Згідно розрахунку заборгованості позивача, заборгованість [PERSON] за послуги газопостачання станом на грудень 2009 року становить 593 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою КМУ від 14.04.2004 р. № 476 та ст. 68 ЖК України споживач повинен своєчасно вносити плату за послуги газозабезпечення, не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за розрахунковим. Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитиною. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що проживає з відповідачем шлюбі від якого має малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, має стабільний заробіток. Матеріальної допомоги по утриманню і вихованню дитини не надає, що і змусило її звернутись до суду про стягнення аліментів. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає. Вислухавши вимоги позивачки, дослідивши заяву відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має стабільний заробіток, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів у частці від його доходу, вважаючи вимоги позивачки в цій частині виваженими і обґрунтованими. На підставі ст. ст. 180, 181, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що народився і постійно проживає на території України в селі Діброва Ізюмського району Харківської області . З 04.09.1989 року проживає без реєстрації Ізюмський район, с. Діброва, вулиця Заозерна, 3. Встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідно для звернення до сектору громадянства і реєстрації фізичних осіб для встановлення належності до громадянства України. Зацікавлена особа в судовому засіданні не заперечує проти заявлених вимог. В судовому засіданні встановлено, що заявник народився 15 липня 1962 року в селі Діброва Ізюмського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження і копією паспорта громадянина колишнього СРСР ( а.с.5,6,8). Із довідки Капитолівської сільської ради Ізюмського району вбачається, що [PERSON],[INFO] з свого народження і по теперішній час проживає в [INFO]. З 04.10.1989 року проживає без реєстрації ( а.с.7). Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України № 2233-ІІІ від 18 січня 2001 року « Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття громадянства України. Таким чином в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON] на території України за станом на 24.08.1991 року. Встановлення даного факту носить для заявника юридичне значення. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що з відповідачем по даній справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 р., який зареєстровано в Борівському РАЦС, Харківської області, актовий запис №17. Позивач вказав, що разом з відповідачем не проживають, шлюбні відносини між ними не склалися в звязку з несумісністю характерів, спільного господарства не ведуть, відносин ніяких не підтримують, спору про розділ майна, яке являється їхньою спільною власністю між ними не має. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач пояснила, що від спільного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України , згідно з якою у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням всіх обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки намірів на мають, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б итересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Крім того дані факти підтверджуються наявними у справі матеріалами: копією паспорта позивача (а с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4 ), свідоцтвом про народження дитини (а.с.41). З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу вважає не можливим, просить задовольнити позов в повному обсязі. У попереднє судове засідання позивачка не зявилася, причину відсутності суду не повідомила, надала до суду клопотання про слухання справи за її відсутністю та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про визнання позовних вимог [PERSON] та слухання справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18.01.1992 у відділі РАГС виконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 69. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved