overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

15 грудня 2009 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого вони мають зазначену дитину. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. "justify">Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. style="tag2:Times New Roman;tag3:10pt;">Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача надійшла заява про визнання ним позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільному шлюбі з серпня 2003р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина.2pt;"> У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку по утриманню дитини, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини, яка не перебуває на диспансенрному обліку у лікарів, обєктів рухомого і нерухомого майна не має і проживає з матірю. Суд враховує також стан здоровя і матеріальне становище відповідача [PERSON], який працює.tyle="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.amily:Times New Roman;font-size:12pt;"> Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку .-family:Times New Roman;tag3:12pt;"> У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою держмита.:12pt;">&nbsp;an> n="justify">n style="tag2:Times New Roman;tag3:10pt;">На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

30 листопада 2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем вона має неповнолітнього сина, який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви, не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним судової повістки, суд про причини неявки не повідомив. \~\~Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечує проти такого розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, 28 вересня 2009 року рішенням Балаклійського районного суду Харківської області шлюб було розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає з ;позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню дитини, а значить вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище відповідача, відсутність інших стягнень з нього по виконавчим листам, що вбачається з матеріалів справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/ 4 частини >заробітку щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає&nbsp;на&nbsp;відповідача&nbsp;судові&nbsp;витрати. gn="justify">"tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по оплаті за спожиту теплову енергію в сумі 2383 грн. 09 коп., в якому зазаначив, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2009 року належить квартира [ADDRESS] та вона зареєстрована в даній квартирі. Позивач виконує централізоване теплозабезпечення будинку, в якому знаходиться квартира відповідача. Відповідач користується послугами по теплозабезпеченню свого житла і повинна своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за спожиту теплову енергію, але ці обов»язки відповідач не виконує. Заборгованість за спожиту теплову енергію складає з 01.11.2002 року по 01.02.2009 рік 2383 грн. 09 коп., який в добровільному порядку відповідач не сплачує. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі, позов просила задовільнити в сумі 2383 грн. 09 коп. та стягнути витрати по інформаційно- технічному забезпеченню ЗО грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, однак просила застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як підтверджений в судовому засіданні зібраними доказами. Встановлено, що відповідачка перебуває у фактичних договірних відносинах з позивачем по постачанню позивачем теплової енергії. Відповідачка, взяті на себе зобов»язання по сплаті послуг позивача, не виконує, в зв»язку з чим, борг складає 2383грн. 09 коп., який підлягає стягненню з відповідачки згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України та ст.ст. 526, 610 ЦК України Однак, в судовому засіданні відповідач просила застосувати строк позовної давності та просила стягнути з неї заборгованість за спожиту теплову енергію лише за останні три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, а тому підлягає стягненню заборгованість з 11.02. 2007 року. Як вбачається з матеріалі справи заборгованість з 01.02.2007 по 11.02.2010 р. складає 2715.64 грн. Відповідачем добровільному порядку сплачено в лютому 2009 року 821 грн, та в листопаді 2009 року 2000 грн., а в всього 2821 грн. З урахуванням наведеного в межах строку позовної давності у відповідача перед позивачем борг за спожиту теплову енергію сплачений в повному обсязі. Частина 4 статті 267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що 12 липня 2007 року помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) розташованої на території [PERSON] сільської ради, яка відповідно до довідки Старобільського районного відділу земельних ресурсів складається з ріллі, на праві приватної власності, вартістю 65148,31 грн., площею 6,6384 га., (державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЛГ № 079069 від 15.03.2002 року № 775), а також сільськогосподарських угідь у спільній частковій власності: пасовища вартістю 2286,38 грн., площею 0,74 у.к.га. (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0124068 від 30.07.1997 року № 232). Загальна вартість земельної ділянки складає 67434,69 грн. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, інших спадкоємців немає. На теперішній час позивачці необхідно переоформити спадщину на своє імя, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, крім того, просив суд розглянути праву у його відсутність. Суд, дослідивши заяву позивача, заяву представника відповідача, який цілком визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти їх задоволення, та беручи до уваги, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивачка вказує, що є власницею квартири №1, розташованої в м. Житомирі по пр. Наскрізному,4. 9 листопада 2001 року за вказаною адресою був зареєстрований відповідач по справі, який з 5 липня 2008 року забрав свої речі, залишив спірне житло та став проживати за іншою адресою. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до гр. [PERSON] про в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій зазначив, що визнає позов та просить розглядати справу за його відсутності. За таких обставин, суд має можливість винести за5чне рішення по справі. Позивачка не заперечувала проти цього. Заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, гр. [PERSON] був одружений з матір'ю позивачки та з 9 листопада 2001 року зареєстрований у [INFO]. Зі змісту наявних в матеріалах справи постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 червня 2008 року, 20 липня 2008 року, 15 липня 2008 року та 13 січня 2009 р. вбачається, що відповідач не проживає більше шести місяців у квартирі [ADDRESS] та вибув на інше постійне місце прожйвання. Вказану обставину підтвердила також свідок [PERSON], яка з червня 2009 року є наймачем спірного житла. За час проживання у належній позивачці квартирі вона бачила відповідача лише один раз, коли він приходив відвідати свою дочку. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем реєстрації понад строк, встановлений ст.71 ЖК України, і за таких обставин втрачає право користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Полтавський обласний психоневрологічний диспансер, в особі головного лікаря, звернувся із заявою до суду з вимогою про проведення [PERSON] психіатричного огляду в примусовому порядку. В заяві зазначається, що [PERSON] І1956 року народження згідно заяви чоловіка та колективної заяви мешканців будинку поводить себе агресивно та неадекватно, погрожує фізичною розправою, підозріла, вважає, що сусіди крадуть її особисті речі, переслідують її. Крім того за даними Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області [PERSON]І, за місцем проживання характеризується негативно, постійно пристає до сусідів, звинувачує їх в крадіжках, веде себе неадекватно, агресивно, нестримана та агресивна. 23.10.2009 року [PERSON] була відвідана лікарем психіатром, але згоди на огляд не дала. Зазначені факти дають підставу запідозрити у [PERSON] наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, тому просив суд надати дозвіл на проведення [PERSON] психіатричного огляду в примусовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу лікар-психіатр заяву Полтаського обласного психоневрологічного диспансеру підтримав, посилаючись на те, що не проведення огляду в разі встановлення хвороби та в разі ненадання їй психіатричної допомоги може завдати значної шкоди особистому здоровю [PERSON] та створити небезпеку для оточуючих. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява підлягає до задоволення. Як вбачається з висновку лікаря психіатра [PERSON] поводить себе неадекватно та агресивно, погрожує фізичною розправою чоловіку та сину, кидалась на чоловіка з кухонним ножем. В стосунках з сусідами агресивна, підозріла, лайлива, брутальна, нестримана, звинувачує їх в крадіжках, в переслідуванні її ними. При відвідуванні її лікарем від проведення психіатричного огляду категорично відмовилась. Викладені факти дають підставу запідозрити у [PERSON] наявність тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, а в разі ненадання психіатричної допомоги може завдати значної шкоди своєму особистому здоровю у звязку з погіршенням психічного стану. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

07.12.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.12.2002 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 99, так як подружнє життя не склалось, дружньої родини не створили, відсутні взаємоповага та розуміння один до одного. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просить шлюб з відповідачем розірвати, та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при ;визнанні позову ухвалюється судове рішення в&nbsp;порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.12.2002 року, який зареєстровано Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 99. Від шлюбу мають дітей: малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останнім часом сторони втратили любов, повагу та взаєморозуміння один до одного, спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2009 року, подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивачки. Спору про поділ майна не має. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд покладає на відповідача, так&nbsp;як на утриманні позивачки знаходяться&nbsp;діти.&nbsp; Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 105,112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

08.12.2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.12.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1378, так як подружнє життя не склалось, відсутні взаємоповага та розуміння один до одного, примирення не можливе, шлюбні відносини припинені. Спору про поділ майна не мають. Від шлюбу мають двох синів: Григорія, [INFO] та Павла, [INFO]. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просить шлюб з відповідачем розірвати, та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється&nbsp;судове рішення в ;порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.&nbsp; style="tag2:Times New Roman;font-size:12pt;">Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.12.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1378. Останнім часом сторони втратили любов, повагу та взаєморозуміння один до одного, спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2007 року, подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивачки. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], 01.04.05 року та Павла, [INFO]. Спору про поділ майна не має. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд покладає на відповідача, так як на утриманні позивачки знаходяться діти. <p align="justify">ont-size:12pt;">Враховуючи наведене, на підставі ст. ;51 Конституції України,&nbsp;ст.ст. 24, 105,112 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 28.10.2006 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. ustify" style="tag2:Times New Roman;tag3:13pt;">Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється\~судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. <span align="justify" style="font-family:Times New Roman;tag3:13pt;">Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.</s Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідач визнав позов. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, між ними склалися неприязні відносини, які привели до втрати почуттів поваги, розуміння і любові. Шлюбно - сімейні відносини припинені з вересня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Відповідач фактично створив нову сімю. Оцінюючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін. Суд\~вважає за необхідне витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, покласти на відповідача, оскільки на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син.\~p> align="justify"><span style="font-family:Times New Roman;tag3:13pt;">На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивують тим, що після смерті [PERSON], що сталася 02 липня 1997 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 10 по вул. Шевченка в с. Пантаївка м. Олександрії, Померлий доводився чоловіком позивачу [PERSON] та батьком позивачу [PERSON], тобто вони є спадкоємцями першої черги. Вказують, що на момент смерті спадкодавця вони проживали разом з ним, що підтверджується довідкою селищної ради та продовжують проживати у цьому ж будинку, всі вступивши, таким чином, у володіння та користування зазначеним спадковим майном, що свідчить про фактичне прийняття ними спадщини відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в ред., 1963 р,. що діяв на той момент. До нотаріальної контори у визначений законом строк після смерті спадкодавця вони не звернулися. Враховуючи, що за заявою виконкому Пантаївської селищної ради спадкове майно може бути визнане судом відумерлим, просять визнати за ними право власності в рівних долях на зазначений вище будинок. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням думки представника позивачів, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. До спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а саме ст. ст. 548, 549 ЦК. " В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], що сталася 02 липня 1997 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 10 по вул. Шевченка в с. Пантаївка м. Олександрії. Вказане майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.02.1963 року, виданого згідно рішення виконкому Олександрійської міської ради депутатів трудящих за № 115. Згідно з свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, померлий [PERSON] доводився чоловіком позивачу [PERSON] та батьком позивачу [PERSON], тобто вони є спадкоємцями першої черги. Позивачі на момент смерті спадкодавця проживали разом з померлим, що підтверджується довідкою Пантаївської селищної ради № 127 від 15.07.09 р. На сьогоднішній день вони продовжують мешкати вдвох у цьому ж будинку, що підтверджується наявністю їх реєстрації за цією адресою. Згідно з листом першої Олександрійської державної нотаріальної контори, після емер 11 [PERSON] Д, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ст, 549 ЦК України в ред. 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд вважає доведеним, що обидва позивачі фактично вступили в управління 11 володіння спадковим майном - будинком № 10 по вул., Шевченка в с. Пантаївка м. Олександрії, тобто, вони прийняли спадщину після смерті [PERSON],, а тому ї:с вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved