Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій на підставі ст.ст. 11, 16, 316, 319, 321, 386 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” просить суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю капітальних гаражних боксів по [ADDRESS] загальна площа яких складає - 93, 7 кв.м. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив на тій підставі, що визнання права власності на зазначені самовільно реконструйовані приміщення, за його думкою неможливе без прийняття спірних реконструйованих приміщень до експлуатації. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач за власні кошти побудувала капітальні гаражні бокси по [ADDRESS]. З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації капітальних гаражних боксів позивачем було замовлено у НВФ ТОВ «Левел» (ліцензія: серія АВ № 109928) технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації самочинно побудованих гаражних боксів по [ADDRESS]. Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» технічного висновку технічний стан будівельних конструкцій забезпечує несучу здатність, достатню для їх експлуатації. Стан будівельних конструкцій та планування гаражних боксів не суперечить будівельно-технічним, протипожежним, санітарно-гігієнічним вимогам. Відповідно до технічного висновку загальна площа збудованих гаражних боксів дорівнює 93, 7 кв.м., з них бокс № І - 23, 5 кв.м., бокс № ІІ - 23, 2 кв.м., бокс № ІІІ - 23, 2 кв.м., бокс № IV - 23, 8 кв.м. Оцінюючі встановлені правовідносини та вирішуючи спір, суд прийшов до наступних висновків. Згідно Конституції України право власності в Україні є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тобто позивач діяв у межах прав власника, визначених вищенаведеною статтею Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з вищенаведеного можна зробити висновок про те, що будівництво капітальних гаражних боксів не є юридичною чи фактичною підставою для припинення чи невизнання права власності позивача на них. Проведене будівництво є підставою лише для внесення відповідних змін до правовстановлюючих документів позивача, а у разі невизнання будь-якою особою права власності позивача - звернення цією особою до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Неможливість реєстрації права приватної власності на будинок обмежує право позивача розпоряджатися своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. У зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно та

Outcome: approved