Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з названим позовом, посилаючись на те, що рішенням виконкому Броварської міської ради № 125 від 20.03.2002 року [PERSON], який є суміжним землекористувачем через ділянку заїзду до їх домоволодінь, було передано у власність земельну ділянку площею 0,0522 га по вул. Київській, 262-а в м. Бровари для обслуговування житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року.На підставі вказаного рішення виконкому [PERSON] отримав 31.07.2002 року державний акт на право власності на землю. Позивачі вважають незаконними зазначене рішення та отриманий на його підставі державний акт на право власності на землю, посилаючись на відсутність підстав для передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, які передбачені ст. 116 ЗК України, поскільки земельна ділянка не перебувала в його користуванні, так як після купівлі будинку він не звертався до виконкому із заявою про закріплення за ним земельної ділянки і таке рішення виконкомом не приймалось. Позивачі вважають, що земельна ділянка повинна була надаватись [PERSON] в порядку відведення, передбаченому ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України, а поскільки зазначену процедуру не дотримано, то рішення про передачу йому земельної ділянки у власність є незаконним. Також позивачі зазначають, що в технічній документації по виготовленню державного акту на право власності на землю ширина земельної ділянки від літери «А» до літери «Ж» складає 14,59 м., а в плані зовнішніх меж зазначеному в державного акті ця ширина становить 16,40 м., в результаті чого і зменшилась ширина проїзду до їх домоволодінь. Позивачі вважають, що внаслідок прийняття незаконного рішення про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0522 га, зменшився проїзд до їх житла, а тому просять визнати незаконними п. 3.18 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 125 від 20 березня 2002 року про передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 522 кв.м. для обслуговування житлового будинку по вул. Київській, 262-а в м. Бровари та виданий 31.07.2002 року на його підставі державний акт на право власності на землю. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги. Виконком Броварської міської ради позов не визнав та просив розглядати справу у відсутності його представника. У наданих письмових запереченнях зазначив, що земельна ділянка перебувала у користуванні [PERSON] відповідно до ст. 30 ЗК України (1992р.), а тому передача її у власність здійснювалась без виготовлення проекту відведення, у порядку, передбаченому ч.ч.1-5 ст. 118 ЗК України (2002 р.). Земельна ділянка [PERSON] передана згідно із схемою розподілу земельних ділянок між будинками №№ 262, 262-а, 262-б та ШНД-693, яка була погоджена відповідними службами в 1999 році, а ширина проїзду зменшилась внаслідок самовільних прибудов, зроблених [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав, предявив зустрічний позов та просив визнати незаконними п.1.1.6 рішення виконкому Броварської міської ради № 427 від 12.11.2002 року, яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 253 кв.м. по вул. Київській, 262, для обслуговування частини жилого будинку та господарських будівель та виданий 18.03.2003 року на підставі вказаного рішення державний акт на право приватної власності на землю, а також п.1.1.4 рішення виконкому Броварської міської ради № 423 від 12.11.2002 року, яким внесено зміни в план забудови земельної ділянки та оформлено технічний паспорт [PERSON] на самовільно переобладнане приміщення 3-2 в житлове, побудовану до житлового будинку прибудову розміром 5,55х10,90 м., встановлений металевий гараж розміром 3,30х5,50 м., посилаючись на те, що саме внаслідок самовільних прибудов, зроблених [PERSON], відбулось зменшення проїзду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити з слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року, ДЕУ № 693 продало, а [PERSON] купив житловий будинок з відповідними надвірними будівлями по вул. Київській, 262-а в м. Бровари Київської області. Відповідно до рішенням виконкому Броварської міської ради № 125 від 20.03.2002 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0522 га по вул. Київській, 262-а в м. Бровари для обслуговування житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року. 31.07.2002 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року, яка діяла на момент придбання [PERSON] житлового будинку), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст. 23 цього Кодексу. Відповідно до ст. 22 ЗК України (1992 р.), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 ЗК України (1992 р.), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, після купівлі будинку [PERSON] не набув права користування земельною ділянкою в порядку встановленому діючим на той час законодавством, а тому передача йому у власність земельної ділянки повинна була здійснюватись в порядку відведення, тобто відповідно до вимог ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України. Поскільки цих вимог закону не дотримано, то суд визнає незаконним п. 3.18 рішення виконкому про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0522 га та виданий 31.07.2002 року на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку. При цьому суд також враховує, що в технічній документації по виготовленню на імя [PERSON] державного акту на право власності на землю, ширина земельної ділянки від літери «А» до літери «Ж» складає 14,59 м., а в плані зовнішніх меж зазначеному в державного акті ця ширина становить 16,40 м., внаслідок чого зменшилась ширина проїзду. Наведене підтверджується актом встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 05.04.2002 року, актом перенесення в натуру зовнішньої межі земельної ділянки від 10.04.2002 року, державним актом на право власності на землю, виданим [PERSON], горизонтальною зйомкою земельної ділянки по вул. Київській, 262. Судом встановлено, що рішенням виконкому Броварської міської ради № 304 від 27.08.2002 року [PERSON] передано в оренду земельну ділянку площею 353 кв.м. по вул. Київській, 262 в м. Бровари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель терміном на один рік. Рішенням виконкому Броварської міської ради № 427 від 12.11.2002 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 253 кв.м. по вул. Київській, 262 в м. Бровари для обслуговування частини жилого будинку та господарських будівель 18.03.2003 року на підставі вказаного рішення [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю. Цим же рішенням виконкому внесено зміни в план забудови земельної ділянки та оформлено технічний паспорт [PERSON] на самовільно переобладнане приміщення 3-2 в житлове, побудовану до житлового будинку прибудову розміром 5,55х10,90 м., встановлений металевий гараж розміром 3,30х5,50 м. Суд вважає, що зазначене рішення прийнято виконкомом відповідно до вимог діючого законодавства, а тому не вбачає підстав для визнання його недійсним. При цьому суд враховує, що позивачем по зустрічному позову не доведено, що внаслідок прийняття зазначеного рішення [PERSON] була передана у власність частина земельної ділянки за рахунок проїзду. Беручи до уваги наведене, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні зустрічного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved