Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-25 00:00:00

В січні 2008 року ТОВ „Фрут-Сервіс” , посилаючись на Договір оренди від 02 липня 2007 року , звернулось в суд з позовом до [PERSON] про покладення на нього обов”язків орендодавця за договором оренди приміщення від 02.07.2007р., просило також заборонити йому чинити перешкоди позивачу у користуванні орендованими нежитловими кімнатами. Позивач зазначав, що він фактично користувався орендованими кімнатами, виконував договірні зобов”язання, а відповідач , ухиляючись від підписання акту приймання-передачі кімнат, перешкоджає користуватись орендованими приміщеннями. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ „АК „Фрут-Сервіс” на свою користь заборгованість за орендну плату в розмірі 5 609 грн. 50 коп., 100 грн. - проценти за користування боржником коштами [PERSON] , 11 191 грн. 50 коп., понесених власником збитків на відновлювальний ремонт приміщення, 7 263 грн. 58 коп. упущеної вигоди та 10 500 грн. моральної шкоди. В обгрунтування заявлених вимог посилався на порушення ТОВ АК „ Фрут - Сервіс” умов договору оренди та вказував, що порушенням його прав власника майна йому завдано моральної шкоди. 13 серпня 2008 року ТОВ „Агрокомпанія „Фрут-Сервіс” заявило нову вимогу - про визнання частково недійсним з 02 липня 2007 року договору оренди від 02.07.2007року. Ці вимоги ТОВ „АК „Фрут-Сервіс”, обґрунтовує посилаючись на ст. 203,215,761 та на ч.2 ст. 376 ЦК України, , зокрема на те, що предметом зазначеного договору є приміщення площею 86, 3 кв.м. в будинку [ADDRESS] яке складається з кімнат №№11,16,17,18,19, розташованих на другому поверсі цієї будівлі, але, ці приміщення, крім кімнати № 11, є самочинним будівництвом оскільки не введені в експлуатацію, тобто є лише будівельними матеріалами та обладнанням, і не могли бути зданими в оренду( найм). Заявивши додаткову вимогу, тобто змінивши як предмет ,так і підставу позову, але зазначивши, що змінюється предмет позову, ТОВ АК „ Фрут - Сервіс” відмови від перших позовних вимог з у встановленому порядку не заявляло. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 вересня 2008 року в задоволенні позову ТОВ „Агрокомпанія „Фрут-Сервіс” відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ТОВ „Агрокомпанія „Фрут-Сервіс” на користь [PERSON] заборгованість за орендну плату у розмірі 5 609 грн. 50 коп., 11 191 грн. 50 коп. у відшкодування збитків, понесених на відновлювальний ремонт приміщення, 7 263 грн. 58 коп. збитків у вигляді упущеної вигоди, 3000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а також 348 грн. 39 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В апеляційній скарзі ТОВ „Агрокомпанія „Фрут-Сервіс” просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на неповне з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що суд розглянув справу за правилами цивільного судочинства, не звернувши увагу на те, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому спірні правовідносини повинні розглядатись за правилами господарського судочинства. Апелянт наводить доводи щодо незаконності рішення суду по суті спору , як за своїм, так і за зустрічним позовом, вказуючи на порушення судом ст. 203, 638,759,760,761,331, ч.2 ст. 376 ЦК України. Так, стосовно стягнення орендної плати, апелянт тлумачить на свій розсуд зміст п.4 Договору оренди від 02.07.2007 року та стверджує, що орендна плата сторонами визначена лише у вигляді оплати комунальних послуг , це зобов”язання за спірний період ним виконане, тому п.п.4.1 Договору , яким визначено розмір орендної плати 25 грн. за кв.м. , застосуванню не підлягає. Також, ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” спростовує рішення суду першої інстанції щодо стягнення збитків , вважаючи ці вимоги не доведеними. Рішення суду в частині стягнення з орендаря 3000 грн. моральної шкоди, апелянт також вважає незаконним, оскільки ця вимога випливала з вищенаведених, але безпідставних вимог [PERSON] В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу ТОВ „Агрокомпанія „Фрут-Сервіс”, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON] , представників сторін та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником адмінбудівлі з прибудовою, загальною площею 389,3 кв.м., яку 25.12.2006 року придбав у ТОВ АК „ Фрут-Сервіс”. Крім права власності на приміщення першого поверху , згідно цього договору [PERSON] передано також і дозвіл на реконструкцію будівлі з надбудовою А-2 та А-1-2, в якій розташовані спірні приміщення №16,17,18,19 ( а.с 20, 102, 118-122)., а відповідно до Акту передачі від 25 грудня 2006 року все приміщення не житлової будівлі передано [PERSON]( а.с.123)Згідно інвентаризаційної справи, загальну площу переданої у власність будівлі складають як приміщення першого , так і приміщення другого поверху, в тому числі і ті, що здані в оренду ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” кімнати № 11,16,17,18,19 ( а.с.22 та а.с.122) Згідно договору від 02.01.2007 року 98,3 кв.м. цього приміщення [PERSON] передав в оренду ТОВ АК „ Фрут-Сервіс”, строком на шість місяців, а саме кімнати 11,16,17,18,19,20,21 ( а.с. 22), а договором оренди від 02.07.2007 року між тими ж сторонами, в оренду передано 86,3 кв.м. нежитлової площі у цьому ж адмінприміщенні, а саме , кімнати 11,16,17,18,19 (а.с.5,6). Тобто, між сторонами виникли правовідносини з приводу оренди нежитлових приміщень. ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” користувалось орендованими приміщеннями, що визнано представником позивача, орендна плата в порядку, визначеному п.4.1.Договору не сплачувалась , поточний ремонт приміщень не проведено, що свідчить про порушення Орендарем п.п.6.1.4 Договору. В жовтні 2007 року [PERSON] розпочав ремонт за власний рахунок, завершив його в грудні і 2007 року ( а.с.30-40).Строк дії Договору оренди від 02.07.2007 року збіг 02.01.2008 року. З позовом про визнання за [PERSON] всіх прав та обов”язків орендодавця, та нечинити перешкод в користуванні орендованими приміщеннями ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” звернулось до суду 17.01.2008 року, тобто, після збігу терміну дії Договору оренди ( а.с.3) З встановленого, наявні підстави для висновку, що позовні вимоги ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” задоволенню не підлягають в зв”язку з недоведеністю обставин, на які посилався позивач, заявляючи, як первісний позов, так і додаткові позовні вимоги. Крім того, вимоги про визнання частково недійсним Договору оренди від 02.07.2007 року задоволенню не підлягають в зв”язку з їх безпідставністю, виходячи з положень ст. 761 ЦК України, та враховуючи, що суд, перевіривши законність рішення в межах заявлених вимог та в межах доводів апеляційної скарги, не встановив тих обставин, які в силу ст. 203 ЦПК України можуть бути підставою для визнання правочину недійсним. Згідно договору купівлі-продажу та акту прийому- передачі майна від 25.12.2006 року , а також витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, ( а.с.20) [PERSON]є власником не житлової будівлі за адресою [ADDRESS], загальною площею 389,3 кв.м., в т.ч. це і другий поверх, на якому розміщені здані в оренду кімнати 11,16,17,18,19 (а.с.41,102-105,118-123). Доказів , які б спростовували цей факт суду не надано. Також, ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” ,не визначившись з остаточними своїми вимогами і не відмовившись у встановленому порядку від первісних вимог щодо покладення на [PERSON] обов”язків орендодавця по всіх , перелічених в договорі оренди приміщеннях, та, заявляючи одночасно вимогу про визнання недійсним договору оренди кімнат № 16,17,18,19 в спірному будинку по [ADDRESS], фактично заявило дві взаємовиключаючі вимоги, де доводи по одній з них спростовують доводи по доповненій вимозі. За вказаних обставин, заявлений позов ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” задоволенню не підлягав. Проте, ухвалюючи рішення, щодо відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” , суд першої інстанції не навів жодних мотивів такого рішення, не зазначив, яка норма закону підлягає застосуванню до спірних правовідносин, фактично не визначивши їх характер, тобто, грубо порушив вимоги п.1,2,3,4 ч.1 ст. 214 та п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України. В зв”язку з наведеним, апеляційний суд на підставі ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України приходить до висновку про необхідність скасування рішення в цій частині з ухваленням нового рішення у відповідності до вимог ст. 213- 215 ЦПК України. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та стягнувши на його користь з ТОВ АК „Фрут - Сервіс” орендну плату в розмірі 5 609,50 грн. ,а також збитки у вигляді витрат , понесених [PERSON] на ремонт приміщень, які, згідно п.6.1.4 підлягали ремонту за рахунок Орендаря, та збитків у вигляді неотриманих доходів від орендної плати за липень-вересень 2007 року( упущеної вигоди) , яку ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” також не сплатило, суд обґрунтовано дійшов висновку про порушення відповідачем зобов”язань за Договором оренди, правильно послався на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, але, вірно визначивши розмір заборгованості по орендній платі та суму збитків, понесених [PERSON] у вигляді упущеної вигоди, допустив помилку при визначенні розміру збитків , понесених Орендодавцем в зв”язку з проведенням ремонтних робіт в приміщеннях, які орендар мав відремонтувати за власний рахунок. Суд безпідставно стягнув на його користь суми за видатковими накладними та фіскальними чеками, які не можуть бути визнані належними доказами того, що саме [PERSON] були замовлені та оплачені зазначені в них будівельні матеріали (а.с.28,29,36). Таким чином, витрати на проведення ремонту спірного орендованого приміщення будуть складати 10 398 грн. 87 коп. (341, 56 +173,76+128,25+76,18 +28+34,52+2626,70+1456,53+447,82+59,42+423,51+14,84+38,85+95,44+21,49+ 4432) і саме в цьому розмірі вони підлягали стягненню. Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності і незаконності судового рішення в частині задоволення позовних вимог [PERSON] , не ґрунтуються на матеріалах справи, досліджених доказах та суперечать нормам матеріального права, яке регулює ці правовідносини. Так, як вбачається із змісту п.п. 4.1 Договору оренди від 02.07.2007 року орендна плата вноситься орендарем в розмірі 25 грн. за кв.м. орендованої площі. Із змісту п.п. 4.2 Договору вбачається, що оплата орендної плати у вигляді сплати комунальних послуг орендодавця можлива , але лише за узгодженням сторін. ( а.с.5) Проте, з матеріалів справи, зокрема з пред”явлених Орендарю для оплати рахунків по орендній платі ( а.с. 25-27) та пояснень [PERSON] видно, що він не давав згоди на внесення орендної плати відповідно до п. 4.2 Договору оренди, отже , доводи орендаря про виконання ним своїх зобов”язань по договору в частині сплати орендної плати, не можуть прийматися до уваги. За таких обставин , позовні вимоги [PERSON] про стягнення орендної плати є правомірними, розмір нарахованих сум відповідачем не оспорюється, отже рішення суду першої інстанції про стягнення орендної плати ґрунтується на законі та досліджених доказах, в зв”язку з чим , апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно п.6.1.4 Договору Орендар зобов”язаний здійснювати поточний ремонт приміщень, що орендуються. Необхідність поточного ремонту зафіксована Актом від 29.06.2007 року з участю представників обох сторін, строк виконання ремонтних робіт визначено до 01.09.2007 року ( а.с.21). Актом від 03.09.2007 року зафіксовано пошкодження майна в приміщеннях, що орендуються ( а.с.24). Поточний ремонт Орендарем відповідно до п. 6.1.4 Договору орендарем здійснений не був, в зв”язку з чим, [PERSON] відремонтував приміщення за власний рахунок ( а.с. 30-40), вартість ремонтних робіт становить 10 398,87 грн. Доводи апеляційної скарги не містять посилань та обґрунтувань щодо недійсності названих вище актів, а пояснення апелянта в суді щодо фіктивності цих актів з підстав, що посадові особи орендаря, які підписали акти, не були на це уповноважені, не заслуговують на увагу,оскільки на актах стоїть оригінал печатки ТОВ АК „ Фрут-Сервіс”, відповідальним за яку є лише керівник товариства. Крім того, в силу ст. 303 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги. В період ремонтних робіт здані в оренду приміщення не експлуатувались, орендар оплату їх оренди не здійснив, що не суперечить ч.6 ст.762 ЦК України, так як не використовував ці приміщення .Таким чином, виходячи з положень п.2 ч. 2 ст.22 ЦК України [PERSON], як орендодавцю, спричинені збитки у вигляді неотриманих доходів від орендної плати ( упущеної вигоди) , розмір якої за період липень, серпень 20 днів вересня 2007 року становить 7 263 грн. 58 коп ( 25.00 грн. х 86,3 кв.м. х 101 день ) . Проте, дії орендодавця по ремонту зданих в оренду приміщень були вимушеними з вини невиконання оредарем п.6.1.4 Договору оренди, отже наявні підстави визнати, що ці збитки понесені [PERSON] з вини ТОВ АК „ Фрут-Сервіс” За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в цій частині також є вірним, отже, апеляційна скарга про його скасування не може бути задоволена. Також, виходячи з того, що факт пошкодження майна [PERSON] орендарем знайшов своє підтвердження наявними в справі доказами - Акт від 03.09.2007 року, складений за участі представників обох сторін ( а.с.24), суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди, що узгоджується з положеннями ст. 23, 611 та 1167 ЦК України. Проте, щодо визначення конкретного розміру відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що сума стягнення підлягає зменшенню до 500 гр., виходячи з принципу розумності, справедливості. Доводи апелянта про те, що судом безпідставно розглянуто справу в порядку цивільного судочинства, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з укладеного між сторонами договору оренди від 02.07.2007р. вбачається, що орендодавцем виступає [PERSON] як фізична особа, що виключає розгляд спору за правилами господарського судочинства. З досліджених в апеляційному суді доказів ( а.с.191-197 ), також вбачається, що доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду за позовом [PERSON] щодо розміру стягнення збитків та розміру моральної шкоди підлягає зміні як таке , що не відповідає фактичним обставинам справи. В іншій частині рішення суду про задоволення позовних вимог [PERSON] належить залишити без змін.

Outcome: partial