Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України в м. Димитров Донецької області (далі за текстом Фонд), в обґрунтування якого вказала, що вона знаходиться на обліку у відповідача, одержує пенсію за віком і відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни. Згідно за ст.6 зазначеного Закону, рішень Конституційного Суду України виплачувана їй пенсія повинна підвищуватись на З0 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте таке підвищення їй не проводилось через обмеження її права законами України про Державний бюджет України на поточні роки. Тому, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача недоотриману нею за 2007-2009 роки доплату до пенсії в сумі 3796,20 грн. згідно зазначеному у позові розрахунку, зобовязати відповідача виконувати виплату спірної доплати у розмірі З0 відсотків мінімальної пенсії за віком у 2010 році та покласти на відповідача судові витрати. Позивач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не зявився, письмово сповістив суд про розгляд справи у відсутності представника, у своєму письмовому запереченні зазначив, що позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком з 12.10.1998 року. Позов не визнає через те, що порядок надання пільг, передбачених ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році Кабінетом Міністрів України, на який Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було покладено його визначення, не було впроваджено. Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" призупинена, законодавче не було врегульовано питання стосовно фінансування виплати підвищення до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком дітям війни, яке виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законів України» стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладена у новій редакції, за якою підвищення вперше виплачувалося у 2008 році, а потім у 2009-2010 роках у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому вимоги позивача вважає незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. 13 квітня 2010 року за позовом [PERSON] Димитровським міським судом було винесено рішення згідно якого позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені, але не враховано суми які необхідно сплатити відповідачу на користь позивачки за період 2010 року. Саме цей факт став нагодою написання позивачкою заяви про перегляд справи та винесення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-1У (далі за текстом Закон № 2195-1 У) до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Позивач [PERSON], [INFO], віднесена до категорії дітей війни, знаходиться на обліку в УПФУ в м.Димитров Донецької області та отримує пенсію за віком, не є інвалідом, що підтверджується паспортом громадянина України, пенсійним посвідченням серії АА № 98862 запереченням відповідача (а.с.8, 12-13). Відповідно до ст.6 Закону № 2195-1У, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Статтею 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення зазначених соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно за п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року № 489-У дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік. Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України ухвалено рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року. Оскільки Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно спірної виплати є чинним лише з 9 липня 2007 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України) по 31 грудня 2007 року. Відповідно до статті 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2007 році діяли наступні розміри мінімальної пенсії за віком: з 1 квітня - 410,06 грн., з 1 жовтня - 415,11 грн. Тобто, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивач мала право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст.6 Закону № 2195-1У у розмірі 710,91 грн. (410,06 грн. х 30% / 31 х 23 дні + 410,06 грн. х 2 х 30% + 415,11грн. х 3 х 30%). Відповідно до п.41 розділу П Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законів України" від 28.12.2007 року № 107-У1 текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції, за якою розмір спірного підвищення дорівнює розміру надбавки, встановленої для учасників війни. На підставі цієї правової норми позивачу у 2008 - 2009 роках році було сплачено відповідачем спірне підвищення у розмірі: з 01.01.2008 року - 47,00 грн., з 01.04.2008 року - 48,10 грн., 3 22.05.2008 року - 48,10 грн., з 01.07.2008 року-48,20 грн., з 01.10.2008 року-49,80грн. по теперішній час. Зазначена норма Закону визнана неконституційною за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008. Відповідно до статті 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законів України» та абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у 2008 році діяли наступні розміри мінімальної пенсії за віком: з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. Рішення Конституційного Суду України набрало чинності 22.05.2008 року, тому суд вважає, що за період з 22.05,2008 року по 31.12.2008 року позивач мала право на отримання підвищення до пенсії на підставі ст.6 Закону № 2195-1У у розмірі 715,23 грн. ((481 грн. х 30% / 31 х 10 дн. + 481 грн. х 30% + 482 грн. х З місяці х 30% + 498 грн. х 3 місяці х 30%) - (48,10 грн. х 30% / 31 х 10 + 48,10 грн. + 48,20 грн. х 3 місяці + 49,80 грн. х 3 місяці). Згідно за ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009» від 26.12.2008 року № 835-У1 Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Оскільки ця норма Закону передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих випадків, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати, її дія не поширюється на спірні відносини, де розмір зазначеної соціальної допомоги залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України № 2195-1 У. Відповідно до ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та згідно з умовами Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1, який набрав чинність і має застосовуватися з 01.11.2009 року, у 2009 році діяли наступні розміри мінімальної пенсії за віком: з 1 січня - 498 грн., з 1 листопада - 573 грн. З огляду на вищенаведене, за період з 1 січня по 31 грудня 2009 року включно позивач не доотримала підвищення до пенсії на підставі ст.6 Закону № 2195-1У у розмірі 1240,20 грн. із розрахунку: (498 грн. х 10 місяців х 30% + 573 х 2 місяці х 30%) - (49,80 грн. х 12 місяців). Таким чином, загальна сума недоотриманої позивачем спірної доплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року складає 710,91 грн. + 715,23 грн. + 1240,20 грн. = 2666,34 грн. Суд вважає неприйнятними посилання відповідача на положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Як зазначено вище, у 2010 році відповідач продовжує спірну виплату позивачу у розмірі 49,80 грн. Проте нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до ст.6 Закону України № 2195-1 У, яка є чинною і дія якої не обмежена і не зупинена ніяким нормативно- правовим актом. Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 розмір мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2010 року становить 695 грн., з 1 квітня 2010 року - 706 грн. Суд вважає, що за період з 1 січня по ЗО квітня 2010 року (день постановлення рішення) позивач має право на отримання з відповідача спірного підвищення у розмірі 638,10 грн. із розрахунку: (695 грн. х 3 місяць х 30% - 49,80 грн. х 3 місяця) + (706 грн. х 30% -49,80 грн.). Таким чином, загальна сума недоотриманої позивачем спірної доплати складає 2666,34 грн. + 638,10 грн. = 3304,44 грн. Суд зауважує, що судове рішення має бути наслідком правового регулювання, і воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому. Вимоги позивача, які на думку суду підлягають задоволенню, розглянуті у межах строку позовної давності, визначеного цивільним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судом справи в сумі 120 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с.2-5). При цьому, суд вважає помилковим твердження відповідача про звільнення його від оплати судових витрат, оскільки воно не ґрунтується на законі. Так, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, до осіб, перелічених в ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 «Про державне мито», на підставі п.5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України пільги, встановлені законодавством для державного мита, застосовуються лише при зверненні їх до суду. Крім того, справи даної категорії відсутні у переліку справ, визначених ст.81 ЦПК України, в яких не підлягають оплаті витрати на інформаційно-технічне забезпечення, який є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає. На підставі вищевикладеного, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законів України", Закону України «Про Державний бюджет України на 2009», рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008,

Outcome: partial