Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинно зведені будівлі, вказуючи, що вона є власницею 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] згідно договору дарування житлового будинку» від 07.03.2003 року. На території житлового будинку позивачкою самочинно збудовані: нежитлова прибудова літ. «А2» розміром 4,66x8,15 та 2,75x2,66м.кв.; навіс літ. «а2» розміром 1,97x2,68м; гараж літ. «Т» розміром 6,03x4,53м; оглядова яма літера «т» розміром 4,00x0,89м; сарай літ. «У» розміром 4,10хЗ,0 м. кв; сарай літ. «Р» розміром 1,35x1,52м; душ літ «П» розміром 1,35х 1,52м; сарай літ «Л» розміром 5,17x1.80 м2; навіс літ. «Н» розміром 2,18x4,25 м. У зв`язку з неможливістю розпоряджатись вищенаведеним нерухомим майном на правах власника позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудовані: нежитлову прибудову літ. «А2» розміром 4,66x8,15 та 2,75x2,66 м.кв; навіс літ. «а2» розміром 1,97х2,68м.кв; гараж літ. «Т» розміром 6,03х4,53м.кв; оглядова яма літера «т» розміром 4,00х0,89м.кв; сарай літ. «У» розміром 4,10x3,0 м.кв; сарай літ. «Р» розміром 1,35х1,52м.кв; душ літ «П» розміром 1,35х 1,52м.кв; сарай літ «Л» розміром 5,17x1.80 м.кв; навіс літ.»Н» розміром 2,18x4,25 м.кв. по [ADDRESS] . У судове засідання позивачка надала уточнену позовну заяву в якої просила винести рішення, яким визнати за нею, [PERSON] право власності на самочинно збудовані: нежитлову прибудову літ. «А2» розміром 4,66x8,15 та 2,75x2,66 м.кв; навіс літ. «а2» розміром 1,97x2,68м.кв; гараж літ. «Т» розміром 6,03х4,53м.кв; оглядова яма літера «т» розміром 4,00x0,89м.кв; сарай літ. «У» розміром 4,10x3,0 м.кв; сарай літ. «Р» розміром 1,35х1,52м.кв; душ літ «П» розміром 1,35x1,52м.кв; сарай літ «Л» розміром 5,17x1.80 м.кв; навіс літ. «Н» розміром 2,18x4,25 м.кв., збільшену житлову площу на 9,9 кв.м (за рахунок переобладнання кухні «2-1» в житлову кімнату) по [ADDRESS] . Позивачка у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень немає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування ВАЕ № 147340 від 07.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу позивачка є власницею 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] та співвласником земельної ділянки на якої розташована частина будинку у відповідності до рішення Білгород-Дністровської міської ради про погодження передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України в м. Білгород-Дністровському № 180 V від 15.01.2007 року. З моменту набуття права власності на вищенаведену частину будинку позивачкою самочинно збудовані: нежитлова прибудова літ. «А2» розміром 4,66x8,15 та 2,75x2,66 м.кв ; навіс літ. «а2» розміром 1,97x2,68м.кв; гараж літ. «Т» розміром 6,03x4,53м.кв; оглядова яма літера «т» розміром 4,00х0,89м.кв; сарай літ. «У» розміром 4,10x3,0 м.кв; сарай літ. «Р» розміром 1,35х1,52м.кв; душ літ «П» розміром 1,35х1,52м.кв; сарай літ «Л» розміром 5,17х1.80 м.кв; навіс літ. «Н» розміром 2,18x4,25 м.кв, збільшену житлову площу на 9,9 кв.м (за рахунок переобладнання кухні «2-1» в житлову кімнату) по [ADDRESS] . За здійснення самочинного будівництва позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності. В результаті самочинної забудови права інших осіб не порушені. У відповідності до Технічного висновку про стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання будівлі літ. «А2», навісу літ. «а2», гаража літ. «Т», оглядової ями літ. «т», сараю літ. «У», сараю літ. «Р», душа літ. «П», сараю літ. «Л», навісу літ «Н» і самовільно переобладнаного приміщення кухні 2-1 в житловому будинку літ «А» в житлову кімнату, розташованих за адресою [ADDRESS] , розробленого ЧП «Малахит», яке має відповідну ліцензію, вищенаведені самочинні будівлі у цілому находяться в доброму стані, відповідають державним будівельним санітарним та протипожежним нормам, пригідні для використання та можуть бути прийняти в експлуатацію. У відповідності до висновку від 09.12.2009 року № 96 управління містобудування та архітектури вважає за можливе визнання права власності за гр. [PERSON] на нежитлову прибудову літ. «А2» розміром 4,66х8,15 та 2,75х2,66 м.кв.; навіс літ. «а2» розміром 1,97х2,68м.кв; гараж літ. «Т» розміром 6,03х4,53м.кв; оглядову яму літера «т» розміром 4,00х0,89м.кв; сарай літ. «У» розміром 4,10х3,0 м.кв; сарай літ. «Р» розміром 1,35х1,52м.кв; душ літ «П» розміром 1,35х1,52м.кв; сарай літ «Л» розміром 5,17х1.80 м.кв; навіс літ. «Н» розміром 2,18х4,25 м.кв., збільшену житлову площу на 9,9 кв.м (за рахунок переобладнання кухні «2-1» в житлову кімнату) по [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 331 ЦК України в якої визначені підстави набуття права власності на новостворене майно або об`єкти незавершеного будівництва передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ з своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В судовому засіданні встановлено, що позивач не мав належного дозволу на ведення будівництва на власній земельній ділянці, однак, з наданих письмових доказів, суд не вбачає істотних порушень будівельних норм і правил, відхилень від проекту і вважає, що дане самочинне будівництво не порушує права інших осіб та не суперечить суспільним інтересам. У відповідності до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані Цивільним кодексом України , іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Оскільки правовідносини які виникли між позивачем та відповідачем, щодо здійснення самочинного будівництва користувачем земельної ділянки не врегульовані Цивільним Кодексом України та в силу ст. 11 ЦК України виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки, що виникають із дій осіб, хоча і не передбачених актами цивільного законодавства, але таких, що не суперечать йому підпадають під дію норм цивільного законодавства суд приходить до висновку, щодо можливості застосування до даних правовідносин аналогії закону та норм ч. 5 ст. 376 ЦК України, які регулюють подібні за змістом правовідносини. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд, згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, зваживши на відповідність самочинно збудованих: нежитлової прибудови літ. «А2» розміром 4,66х8,15 та 2,75х2,66 м.кв.; навісу літ. «а2» розміром 1,97х2,68м.кв; гаражу літ. «Т» розміром 6,03x4,53м.кв; оглядової ями літера «т» розміром 4,00x0,89м.кв; сараю літ. «У» розміром 4,10x3,0 м.кв; сараю літ. «Р» розміром 1,35х1,52м.кв; душу літ «П» розміром 1,35x1,52м.кв; сараю літ «Я» розміром 5,17x1.80 м.кв; навісу літ. «Н» розміром 2,18x4,25 м.кв, збільшеної житлової площі на 9,9 кв.м (за рахунок переобладнання кухні «2-І» в житлову кімнату) по [ADDRESS] будівельним нормам і правилам, приходить до висновку , що право власності на них позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved