Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними в порядку спадкування права власності за кожним на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування, яка залишилася після смерті [PERSON], яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.20 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Баштанського району, Миколаївської області. На обґрунтування вимог позивачі в заяві та в судовому засіданні зазначили, що право приватної власності на земельну ділянку належало їх батькові [PERSON], чоловікові їхньої матері, який помер 20 травня 2004 року, на підставі Державного акту №-013312 виданого [PERSON] сільською радою, Баштанського району, Миколаївської області 11 лютого 2002 року. Померла мати [PERSON] оформила спадкові права на вказану земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON], та 15 травня 2007 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Баштанського державною нотаріальною конторою за реєстровим №-3- 410. Вони є спадкоємцями першого ступеня споріднення на спадкове майно, яке залишилось після смерті їхньої матері - [PERSON]. В листопаді місяці 2009 року коли вони звернулися до Баштанської нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку, їм було повідомлено листом за №-1291/01-14 від 19.11.2009 року, що державна нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Дані земельні ділянки, які перебували у власності [PERSON] і спадщину на які оформила [PERSON], мають обмеження у використанні: заборону за зміну цільового призначення земельної ділянки та заборону відчуження земельної ділянки згідно закону. Інших обмежень у використанні земельних ділянок не встановлено. Земельні ділянки під забороню і арештом не перебувають. Відповідно до чинного законодавства вони успадковують право на земельну ділянку, яка залишилася після смерті батьків в рівних долях. На підставі викладеного позивачі просили задовольнити заявлений позов. Позивач [PERSON] до суду з»явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повній мірі. Позивач [PERSON] до суду не з»явилась, належним чином повідомлена про дату час судового розгляду. Від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повній мірі. Позивач [PERSON] до суду з»явилась, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повній мірі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Баштанського району Миколаївської області до суду не з»явився. Від нього надійшла заява про визнання позову. Просить слухати справу у їхню відсутність. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2004 року помер [PERSON], після якого залишилось спадкове майно, на підставі Державного акту №- 013312 виданого [PERSON] сільською радою, Баштанського району, Миколаївської області 11 лютого 2002 року. Померла після нього [PERSON] оформила спадкові права на вказану земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON], та 15 травня 2007 року, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Баштанською державною нотаріальною конторою за реєстровим №-3-41 Обраховуючи що позивачі є спадкоємцями першого ступеня споріднення на спадкове майно, яке залишилось після смерті їхньої матері - [PERSON], вони бажають визнання права власності на право на земельну ділянку в порядку спадкування в рівних долях. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1258; 1261; 1268; 1269 ч.І; 1270 ч.І ЦК України, зі змісту яких слідує, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. В судовому засіданні встановлено, що позивачі (дочки спадкодавця) відносяться до спадкоємців першої черги за законом і належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлої 03 січня 2009 року, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк вони (позивачі) подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON], Зазначене є підставою для -визнання за позивачами, які відповідно до діючого законодавства прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, права власності на предмет спору. На підставі ч.І ст. 321; ст.ст. 328; 392; 1258; 1261; 1268; 1269 ч.І; 1270 ч.І ЦК України та

Outcome: approved