Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

У позовній заяві вказується, що [PERSON] був здійснений вклад до відповідача й укладено 20 січня 2009 року договір №903221 строкового банківського вкладу (депозиту) «Від тисячі до мільйону - один крок», згідно з умовами якого, позивач здійснив вклад в сумі 3000 гривень строком на 12 місяців з процентною ставкою, що дорівнює 20 % на рік. По завершенню терміну договору, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення повернення депозитного вкладу, проте банком було відмовлено у виконанні зобовязань за договором. Відмова відповідача у поверненні строкового вкладу завдає йому моральної шкоди, створила загрозу його життю, здоровю шляхом позбавлення відкладених з пенсії ветерана праці коштів на необхідне своєчасне лікування хвороб очей та серця. Просить суд зобовязати відповідача невідкладно повернути йому строковий вклад за договором, а також відшкодувати моральну шкоду з визначенням розміру відшкодування по 1000 гривень за кожний прострочений день повернення строкового вкладу. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, заперечив щодо стягнення з банку коштів у відшкодування моральної шкоди позивачу. Просив суд прийняти до уваги те, що до 2 лютого 2010 року діяв мораторій, встановлений постановою Правління НБУ на видачу грошових коштів ВАТ КБ «Надра», а тому відповідач не міг 20 січня 2010 року повернути позивачу кошти згідно з договором. В решті щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був здійснений вклад до ВАТ комерційний банк «Надра» й 21.01.2009 року укладено договір № 903221 строкового банківського вкладу (депозиту) Від тисячі до мільйону-один крок Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Зазначеним договором (п.2.2) визначено строк його дії, який закінчується 20 січня 2010 року. Судом безспірно встановлено, що 20.01.2010 року позивач письмово звернувся до банку з вимогою про повернення належного йому вкладу, проте зобовязання за вказаним договором банком виконані не були, й станом на день розгляду справи судом, кошти, що були внесені на депозитні рахунки банку позивачу не повернуті. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, передбачено обов'язок банку видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи. Аналогічне положення міститься й в абз.2 п. 3.3. Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", і затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача, як вкладника на повернення вкладу на першу його вимогу, що закріплене в ч. 1 ст. 1058 ч. ст. 1060, ч.1 ст. 1075 ЦК України, абз.2 п. 3.3. Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, а тому позовна вимога про зобовязання відповідача невідкладно повернути позивачу строковий вклад по договору підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, однією з обовязкових підстав для відшкодування моральної шкоди є наявність вини особи, яка таку шкоду заподіяла. Суд не може прийняти до уваги дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, оскільки з моменту звернення позивача до суду з указаним позовом, вказаний мораторій було знято, не зважаючи на що, відповідач зобовязань за депозитним договором перед позивачем не виконав. Вирішуючи позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що позивач є пенсіонером, ветераном праці, має незначний дохід і внесена ним на рахунок у банк сума депозитного вкладу є для нього значною. Позивач має похилий вік, захворювання очей та серця, у звязку із чим потребує додаткових витрат для організації свого життя, а відповідач є юридичною особою, діяльність якої направлена на одержання прибутку від надання фінансових послуг, а тому виходячи із вимог розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на підставі ст. 23, 1167 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved