Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

12.05.2010 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на його користь суму депозитного вкладу в розмірі 7400грн. та 2000грн. моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 20.07.2009 року між ним та структурним підрозділом відповідача [PERSON] комерційного банку «Західінкомбанк», в особі керуючого ЛФ (надалі Банк) було укладено договір №ДБ-342.03 на депозитний вклад, терміном на 6 місяців, згідно якого він передав банку грошові кошти в сумі 7400грн., дата вимоги вкладником своїх коштів 20.01.2010 року. 20.01.2010 року та 01.03.2010 року він подав на адресу Банку заяви про повернення депозитного вкладу, але Банк грошові кошти не повернув, мотивуючи відмову відсутністю коштів на кореспондентському рахунку банку. Вважає таке обгрунтування відмови повернення вкладу неприйнятним, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, визнає необхідність повернення позивачу суми депозитного вкладу, однак проти стягнення з Банку моральної шкоди заперечує. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що 20.07.2009 року між позивачем та структурним підрозділом відповідача [PERSON] комерційного банку «Західінкомбанк», в особі керуючого ЛФ було укладено договір банківського вкладу в національній валюті №ДБ-342.03 терміном на 6 місяців. Згідно умов договору позивач передав Банку грошові кошти в сумі 7400грн. із розрахунку 18% річних строком з 20.07.2009 року по 20.01.2010 року, що стверджується копією відповідного договору та копією квитанції №223 від 20.07.2009 року. Згідно додаткової угоди №1 від 28.01.2010 року до договору банківського вкладу в національній валюті №ДБ-342.03 від 20.07.2009 року укладеного між позивачем та ЛФ ПАТ «Західінкомбанк» (правонаступником ЛФ КБ «Західінкомбанк»)термін дії договору продовжено на 1 місяць, що стверджується копією додаткової угоди від 28.01.2010 року. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із п.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з п.3.3.4 укладеного договору банківського вкладу по закінченню терміну дії договору Банк зобов'язаний повернути вкладнику суму вкладу готівкою, через касу Банку. Відповідно до п.1.2 договору банківського вкладу 01.03.2010 року позивач звернувся до Банку із завою про повернення вкладених коштів, однак вимога залишена без задоволення, про що свідчить відповідь керуючого Львівською філією ПАТ «Західінкомбанк». Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак з відповідача підлягає стягненню в користь позивача в примусовому порядку сума депозитного вкладу 7400грн. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких зазнала особа у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна, приниженням честі, гідності, ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В ході судового розгляду позивачем не було доведено, що внаслідок порушення відповідачем умов договору банківського вкладу він зазнав фізичного болю, душевних страждань, чи приниження його честі і гідності. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути в користь позивача 7400грн. депозитного вкладу. Крім того, з відповідача слід стягнути користь позивача 120 грн. витрат з ІТЗ, в доход держави 74грн. судового збору.

Outcome: partial