Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що він звільнився з роботи за власним бажанням з ВАТ «Меліоратор», згідно наказу № 65 від 10.07.09 Станом на 11.07.09 заборгованість підприємства по заробітній платі складає 52602,58 грн., по підзвітним сумам і командировочним витратам 25116,81 грн. В звязку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, службовим відрядженням, підзвітним сумам, середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку та компенсацію втрати частини заробітку відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача ВАТ «Меліоратор» в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоч був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд позовну заяву задовольняє частково із слідуючих підстав: Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В судовому засіданні встановлені наступні факти: З 6.04.07 до 10.07.09 [PERSON] працював у відповідача заступником голови правління, що стверджується записом в його трудовій книжці (а.с.4-5). В порушення вимог законодавства про працю підприємство не регулярно виплачувало позивачу заробітну плату, в звязку з чим станом на 23.12.09 борг підприємства перед позивачем по заробітній платі складав 36714,71 грн. та по підзвітним сумам 25116,81 грн., що стверджується довідкою підприємства № 129 від 23.12.09 (а.с.17). На день звільнення з роботи між позивачем і відповідачем не було спору про розмір належних [PERSON] з підприємства сум, оскільки розрахунок при звільненні з ним не був проведений. Визначаючи доведеним розмір заборгованості по заробітній платі в розмірі 36714,71 грн. суд виходить з довідки, наданої підприємством (а.с.17), оскільки позивачем не надані будь-які інші докази, які стверджували б борг підприємства у більшому розмірі, та стягує на користь позивача з відповідача 36714,71 грн. боргу по заробітній платі, 25116,81 грн. боргу по підзвітним сумам. Оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що заробітна плата позивачу не була виплачена своєчасно не з вини підприємства, суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення суду в сумі 20938,97 грн. виходячи з наступного: На день звільнення позивача з роботи між позивачем і відповідачем не було спору з приводу розміру належних позивачу сум. Підприємство не провело будь-якого розрахунку з позивачем при звільненні. Відповідно до довідки підприємства № 130 від 23.12.09 (а.с.15) доходи позивача за 2 останні повні місяці роботи перед звільненням складали: в травні 3040 грн., в червні 2300 грн.. Середньоденний заробіток для обрахування відшкодування складає 140,53 грн.. Період з якого стягується відшкодування з 10.07.09 по 08.02.10 складає 149 робочих днів, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування за весь період затримки розрахунку в сумі 20938,97 грн.. В задоволенні позовної вимоги про компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати суд відмовляє, оскільки згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). До суду жодною із сторін не надано доказів, які дозволяють визначити суму нарахованого доходу після утримання податків і обовязкових платежів, а тому суд не може обрахувати цю компенсацію. Подання доказів покладається на сторони. В звязку із задоволенням позову суд стягує з відповідача судові витрати в розмірі 827,70 грн. на користь держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: partial