Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-18 00:00:00

12.08.2009 року позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2007 року за нею визнано право на земельну частку (пай), що належить КСП "Вишеньківське". Після цього, позивачка зверталась за вирішенням питання про виділення належного їй земельного паю в натурі до колективного підприємства та районної адміністрації, однак рішення суду з цього приводу виконано не було в частині виділення такого паю. Зважаючи на вказане, [PERSON] просила суд зобовязати відповідачів виділити земельну частку (пай) в натурі, розміром як для працівників КСП "Вишеньківське" з резервного фонду земель. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та просили позов задовольнити зважаючи на те, що рішення суду виконано не було, а відповідачі при вирішенні питання про виділ паю в натурі посилаються один на одного. Бориспільська районна державна адміністрація просила проводити розгляд без участі представника, в письмових поясненнях повідомила, що визначити в натурі земельну частку (пай) [PERSON] остання не має змоги зважаючи на те, що КСП "Вишеньківське" не надало довідку про номер земельної ділянки та викопіювання зі схеми розташування земельної ділянки. КСП "Вишеньківське" просило розглядати справу за відсутності представника підприємства, в письмових поясненнях голова підприємства зазначив, що виконати рішення суду у них немає можливості шляхом виділення паю в натурі, в іншій частині рішення було виконано, а [PERSON] внесено в списки членів КСП "Вишеньківське" з правом отримання земельної частки (паю). Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи №2-3146/09 та цивільної справи №2-2315/07, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] Так, правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами ЗК України, Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року та указу Президента України від 08.08.1995 року №720 „Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, щодо права на земельну частку (пай), порядку виділення останньої та визначення її розміру. Судом встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2007 року за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) із числа земель, що належать КСП "Вишеньківське" на праві колективної власності. Зазначене рішення набрало законної сили та виконано колективним підприємством шляхом внесення позивачки до списку членів КСП "Вишеньківське" (а.с. 4, 5, 7). При цьому [PERSON] включено до списку членів підприємства для отримання земельної частки (паю) із земель резервного фонду. В подальшому виділення земельної частки (паю) в натурі та визначення її розміру Бориспільською районною державною адміністрацією та колективним підприємством не здійснювалось, зважаючи на причини, викладені в письмових поясненнях. Ознайомившись з ними суд вважає їх немотивованими та такими що не підлягають врахуванню при прийнятті рішення. Бориспільська районна державна адміністрація, хоча і не була стороною у справі за позовом [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), однак заочне рішення в частині визнання за [PERSON] права на пай не оспорювало. Крім того, відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (далі - Закон), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ст. 3 вказаного Закону, підставою для виділення земельної ділянки в натурі є рішення відповідної сільської ради чи районної державної адміністрації. Зважаючи на те, що компетенція щодо виділення земельних ділянок в натурі з земель резервного фонду КСП "Вишеньківське" належить до Бориспільської районної державної адміністрації, то відмова позивачці в цій частині та відсилання останньої до колективного підприємства (а.с. 10) є такою, що суперечить вказаному положенню Закону. В той же час, така відмова свідчить, що позивачка зверталась до відповідача з заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі. Визначення землевпорядної організації, документації, яку слід подати для розробки технічної документації та проекту відведення, районна державна адміністрація здійснює відповідно до вказаного Закону. При цьому відповідно до ст. 5 Закону при виконані повноважень щодо виділення земельних частко (паїв) в натурі районні державні адміністрації уточнюють місце розташування, межі та площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). Зазначене свідчить, що вимога відповідача в частині надання довідки про місце знаходження, номер земельної частки (паю) та його розміру є передчасною, зважаючи на наведені вимоги Закону. Крім того, таке питання підлягає вирішенню після винесення відповідного розпорядження районною державною адміністрацією. Надання ж геодезичних та картографічних матеріалів і документів, необхідних для проведення землевпорядних робіт по виділенню в натурі земельної частки (паю) та розробки відповідної технічної документації та проекту відведення, також не може бути покладено на позивача у справі, оскільки остання не має можливості самостійно отримати такі дані та матеріали. Також, слід зазначити, що встановлення розміру земельної частки (паю), місця її розташування також залежить від рішення КСП "Вишеньківське", яке приймається у відповідності до діючого статуту товариства, зважаючи на те, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) в даному підприємстві. Тому вирішення питання про місце розташування вказаного земельного паю на місцевості є компетенцією КСП "Вишеньківське", зважаючи на те, що резервний фонд земель КСП становить згідно поданої інформації 87,7 га станом на 26.01.2010 року. У цьому зв'язку суд також не приймає до уваги доводи КСП "Вишеньківське" щодо неможливості визначення розміру земельної частки (паю) та місця її розташування, зважаючи на не підтвердження вказаних доводів на законодавчому рівні. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідачі у справі зобовязанню вжити заходів щодо виділення земельної частки (паю) [PERSON] як члену КСП "Вишеньківське" із земель резервного фонду підприємства в порядку, визначеному Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". З урахуванням викладеного та встановлених обставин, у суду відсутні будь-які підстави для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки остання звернулась за захистом свого права власності на землю відповідно до п. ґ) ч. 1 ст. 81 ЗК України. Судові витрати в справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід покласти на відповідачів, оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки. На підставі ст. 81 ЗК України, Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року та указу Президента України від 08.08.1995 року №720 „Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям,

Outcome: approved