Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

ВАТ «ПГЗК» м. Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати № 905 гуртожитку № 1 по вул. Портовій 1 в м. Комсомольську, без надання іншого жилого приміщення, зобовязати СГІРФО Комсомольського МВ зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою та стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість з квартирної плати в розмірі 3357,26 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Заявлені вимоги мотивує тим, що 12.03.2003 р. адміністрація ВАТ „ПГЗК спільно з профспілковим комітетом прийняла рішення про надання відповідачу [PERSON] тимчасового житла в гуртожитку підприємства в звязку із роботою. На підставі ордеру за № 3648 від 04.04.2003 р. відповідач разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] вселились в спірне жиле приміщення і були зареєстровані за вищезазначеною адресою. Згідно з наказом про припинення трудового договору від 20.12.2005 р. [PERSON] звільнився з підприємства за власним бажанням, в звязку з чим втратив право на проживання в гуртожитку. В квітні 2010 р. представник позивача звернувся до суду із додатковою позовною заявою, в якій уточнивши заявлені вимоги просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, зняти відповідачів з реєстраційного обліку та стягнути з них заборгованість. Ухвалою суду від 26.08.2009 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування виконкому Комсомольської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в первинній та додатковій позовних заявах. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] не заперечувала обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і підтвердила, що з кінця 2006 року, після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вона та її неповнолітні діти в згаданому житловому приміщенні не проживають, комунальні послуги вона не сплачує, тому вважає, що заборгованості перед позивачем вона не має. Позов в частині виселення [PERSON] не визнала, пояснивши, що разом із дітьми проживає у співмешканця за іншою адресою і згадана кімната у гуртожитку їй необхідна на той випадок, якщо їх сім»я розпадеться. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи представник органу опіки та піклування м. Комсомольська /третя особа/ до суду не зявився, причини неявки не повідомив, будь-яких заперечень на позов не надав. Представник СГІРФО Комсомольського МВ /відповідач/ в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути за їх відсутності. Будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] до залу суду не зявився, письмових заперечень проти позову не надав, причин неявки не повідомив, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем та іншими учасникам судового розгляду. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, судом встановлено, що будівля гуртожитку № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську знаходиться на балансі позивача у справі ВАТ «ПГЗК» (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу за № 312 від 22.05.2001 р. відповідача [PERSON] було прийнято на роботу електрозварювальником ВАТ «Полтавський ГЗК» тимчасово з 23.05.2001 р. по 31.12.2001 р. і звільнено з посади за власним бажанням з 12.12.2001 р. /наказ № 1112 від 12.12.2001р./. Відповідно до наказу про прийняття на роботу № 100 від 20.02.2002 р. [PERSON] прийнято на ВАТ «Полтавський ГЗК» електрозварювальником з ремонту технологічного обладнання ДФ з 21.02.2002 р. 12.03.2003 р. адміністрацією ВАТ „ПГЗК спільно з профспілковим комітетом було прийнято рішення про надання відповідачу [PERSON] тимчасового житла в гуртожитку підприємства в звязку з роботою. На підставі ордеру за № 3648, виданого ВАТ „ПГЗК 04.04.2003 р. [PERSON] вселився в гуртожиток № 1 по вул. Портовій в м. Комсомольську, що належить ВАТ ПГЗК і 11.04.2003 р. був зареєстрований за вказаною адресою. Пізніше в згадане житлове приміщення вселилась дружина відповідача [PERSON] та їх неповнолітніх син [PERSON] і 20.06.2003 р. були там зареєстровані. Відповідно до наказу про припинення трудового договору за № 1008 від 20.12.2005 р. [PERSON] звільнений з посади електрозварювальника ВАТ «ПГЗК» за власним бажанням з 20.12.2005 р. (а.с.14). Як вбачається з наданої довідки станом на 29.03.2010 р. за адресою м.Комсомольськ, вул. Портова 1, гуртожиток 1 кім. 905 значаться зареєстрованими відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON] неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с.49). Відповідно до акту від 28.08.2009 року відповідачка [PERSON] та її діти в кімнаті №905 гуртожитку не проживають з грудня 2006 року (а.с.51). Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає за необхідне позов ВАТ «ПГЗК» задовольнити повністю, оскільки відповідно до положення ст. 132 ЖК України, працівників підприємств, які поселилися в гуртожитку в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на відсутність іншого житлового приміщення, де б вона мала змогу зареєструватись, на увагу не заслуговують, оскільки реєстрація в даному житлі не надає їй права на проживання в гуртожитку і носить формальний характер збереження за нею житла. Відповідно до виписки з особистого рахунку відповідачі [PERSON] та [PERSON] з червня 2006 р. по травень 2009 р. не проводять щомісячної оплати жилого приміщення, внаслідок чого утворилась заборгованість з квартирної плати, яка станом на 01.06.2009 р. складає 3357,26 коп. грн. (а.с.16). Суд вважає, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь ВАТ «ПГЗК» відповідно до вимог ст.68 ЖК України. Питання про судові витрати у справі вирішено судом згідно з нормами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved