Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що 11.09.2009 р. був звільнений з посади економіста КП «Основа» за власним бажанням , однак, в день звільнення йому не була виплачена заборгованість по зарплаті у сумі 8623,48 грн., остаточний розрахунок проведений лише 28.10.2009 р. Посилаючись на вимоги ст. 117 КЗпП України просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги із зазначених підстав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на встановлення грубих порушень позивачем під час виконання ним трудових обов»язків, що встановлено перевіркою КРБ в м. Нова Каховка, який, на його думку, повинен понести матеріальну відповідальність. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь періодзатримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 26.02.2008 року по 11.09.2009 року. Згідно довідки, наданої відповідачем заборгованість перед [PERSON] по зарплаті на момент звільнення складала в сумі 9082,32 грн., яка була погашена 11.09.2009 р. в сумі 450 грн., 25.09.2009 р. в сумі 430 грн., 16.10.2009 р. в сумі 1137 грн., 26.10.2009 р. в сумі 2136 грн., 30.10.2009 р. - в сумі 4929,32 грн., середній заробіток становить 119,69 грн. на день. Таким чином, оскільки на день звільнення працівника відповідачем всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не був проведений остаточний розрахунок при звільненні, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 12.09.2009 р. по 30.1.2009 р. піддягають задоволенню, виходячи з наступних розрахунків: (119 грн. 69 коп./розмір середньоденної заробітної плати/ х 31 день / кіхькість робочих днів затримки без врахування вихідних/ = 3710 грн. 39 коп. Але, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а при розгляді зазначеної справи позивачем не заявлялись вимоги до відповідача щодо стягнення з відповідача зазначеної суми, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню заявлена сума в розмірі 3371 грн. 61 коп. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про необхідність внесення до каси КП «Основа» надлишково отриману заробітну плату, внесків до державних цільових фондів у зв»язку з порушенням своїх службових обов»язків позивачем, які надав представник відповідача в обгрунтування заперечень до позову, оскільки, належних доказів про допущені порушення позивачем, притягнення до матеріальної відповідальності позивача під час виконання ним своїх службових обов»язків та необхідності покриття ним заподіяної шкоди відповідно до ст. 136 КЗпП України, відповідачем не надано.

Outcome: approved