Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-20 00:00:00

19 березня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 07 липня 1990 року вона вступила у шлюб з відповідачем по даній справі [PERSON], однією сімєю прожили майже 20 років. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають біля матері та перебувають на її утриманні, про що свідчить довідка Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Діти навчаються: старший син [PERSON] в Східноєвропейському університеті економіки і менеджменту в м. Черкаси, а менша донька [PERSON] у Мліївському загальноосвітньому навчальному закладі. З вересня 2010 року, батько дітей [PERSON], відповідач по справі, проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на те, що дитина від батька не отримує ніякої фінансової допомоги та враховуючи те, що батьки мають рівні права на виховання й утримання дитини, просить суд, стягнути з відповідача на її користь заявлений розмір аліментів, що відповідає положенню ст. 182 Сімейного Кодексу України, де зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути судові витрати. Крім того, позивач вказала, що договору між нею та відповідачем про утримання неповнолітньої доньки не укладено. Відповідач позов визнав повністю і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі, що визначений дружиною, адже це відповідає діючому законодавству. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, частка заробітку, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом у розмірі передбаченому законодавством ст. 182 СК України, за відсутності домовленості щодо способу виконання батьками обовязку по утриманню дитини, ст. 181 СК України. Як установлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами цивільної справи, неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з матірю, позивачем по справі, батьком дитини згідно свідоцтва про народження є відповідач по справі, [PERSON], який проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працюючим в Інституті помології ім. Л.П. Симиренка УААН, отримує середньомісячний заробіток в розмірі 1419,20грн., інших утриманців не має. Суд, стягує з відповідача [PERSON] державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, що узгоджується з ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України та положеннями Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Позов підтверджується : копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сімї, копією паспорта, копією посвідчення, довідкою про доходи. На підставі викладеного,

Outcome: approved