Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором №HAT0R009160173 від 07 липня 2006 року у розмірі 10196 гривень 29 копійок. В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказав, що відповідно до договору №HAT0R009160173 від 07 липня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9600 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 липня 2008 року. За умовами договору щомісяця, у період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 08 квітня 2009 року його заборгованість за договором становить 10196 гривень 29 копійок, у тому числі: заборгованість за кредитом 4628,99 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 4238,24 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1329,06 гривень. Представник позивача до початку судового засідання надав письмове клопотання, яким підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, та у разі неявки відповідача без поважних причин розглянути справу з постановленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позовних вимог суду не надав, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання представника позивача, вважає доцільним провести слухання справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 07 липня 2006 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений кредитний договір №HAT0R009160173, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9600 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повного погашення кредиту 04 липня 2008 року (а.с.6,7). Позивач свої зобовязання щодо надання відповідачу кредиту в сумі 9600 гривень виконав, але [PERSON] свої зобовязання, передбачені кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 08 квітня 2009 року сума загальної заборгованості відповідача за кредитним договором складає 10196 гривень 29 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобовязання за кредитним договором, отже, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved