Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] до Миколаївської сільської ради, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Петропавлівської РДА про визнання права власності на спадкове майно за законом. В заяві він вказує, що в квітні 2007 року він уклав усну, а потім письмову, угоду про купівлю трактора марки Т-25, 1970 року випуску, з [PERSON], з яким вони домовилися через деякий час укласти нотаріально цю угоду. Гроші за трактор він виплатив повністю. 02.06.2008 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON], яка отримала свідоцтва про право на спадщину. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні права власності на трактор через те, що при житті її чоловік не отримав постійного реєстраційного талону на нього, але як власник володів вказаним трактором на праві повного господарювання з часу його придбання, після укладання угоди і передачі грошей він почав ним володіти, але через брак коштів сторони своєчасно не звернулися до нотаріуса. Позивач прохає встановити, що на підставі ст. 328 ЦК України вказаним трактором на праві приватної власності володів померлий [PERSON], на підставі ст.ст. 1268 ЦК України визнати за [PERSON] право власності на трактор як за спадкоємцем за законом. На підставі ст.334,397,398 ЦК України право власності на трактор за ним. В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що він та [PERSON] уклали угоду про купівлю-продаж трактора, але через смерть останнього не встигли оформити нотаріально угоду. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю і пояснила, що за життя її чоловік дійсно уклав угоду про продаж трактора з [PERSON], але через тяжку хворобу і смерть вони не встигли її нотаріально оформити. Після смерті чоловіка вона своєчасно звернулася до нотаріуса за оформленням права на спадщину і отримала свідоцтво на спадщину, але трактор, який належав її чоловіку вона прийняти не змогла через відсутність постійного реєстраційного талону на нього. Претензій до позивача не має. ВідповідачПетрівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області не зявилася в судове засідання, про день, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повістки та копії позовної заяви від 25.02.2010 року. Суд вислухавши позивача, відповідача, вивчивши позовну заяву і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в квітні 2007 році позивач [PERSON] уклав письмову угоду з [PERSON] про купівлю-продаж трактора марки Т-25, 1970 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. і виплатив останньому обумовлену суму коштів за цей автомобіль 11 квітня 2007 року, і він в свою чергу передав його йому у користування. Оформити нотаріально угоду позивач не зміг через те, що відповідач через стан здоровя, а потім через смерть, не зміг зявитися до нотаріуса. З 2007 року він добросовісно відкрито, безперевно володіє вищевказаним трактором. За весь час володіння ніким не оспорювалося право власності на цей трактор. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом стала його дружина [PERSON] Зі слів якої вбачається, що її чоловік користувався вказаним трактором з часу його купівлі і по день, коли позивач повністю розрахувався з її чоловіком. При зверненні до нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний трактор через те, що її чоловік не отримав постійного реєстраційного талону на нього. Через хворобу і смерть [PERSON] не встиг отримати постійний реєстраційний талон на трактор. Від спадщини вона не відмовлялася. Відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців він не заявляв відмову від неї.Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму. Норми даної статті, а саме умови договору купівлі-продажу, сторонами виконано: відповідач передав у користування позивачеві трактор, а позивач в свою чергу сплати за нього гроші в сумі 6000 гривень, що підтверджується розпискою. Таким чином договір купівлі-продажу повинен бути вчинений у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. На підтвердження письмової форми укладання вищевказаного договору суд вважає розписку [PERSON] про отримання ним від [PERSON] грошей в вищезазначеній сумі в рахунок оплати за трактор, що скріплено підписом. Частина 2 статті 220 цього Кодексу передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з частини 3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Стаття 397 цього ж Кодексу передбачає, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Стаття 398 передбачає, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Отже судом встановлено, що позивач володіє і розпоряджається вказаним трактором на праві повного господарювання та оперативного управління з часу передачі грошей відповідачу, про що свідчить розписка, а саме з 11 квітня 2007 року, його право володіння ніким не оспарювалося, правомірно і суд з цих підстав, вважає за необхідне задовольнити їх вимоги. Отже судом встановлено, що [PERSON], який помер 02.06.2008 року, володів і розпоряджався трактором марки Т-25, 1970 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на праві повного господарювання та оперативного управління з часу його купівлі і до часу своєї смерті, а позивач [PERSON] володіє і розпоряджається вказаним трактором на праві повного господарювання та оперативного управління з часу укладання угоди, тобто з 11.04.2007 року року і по цей день, правомірно і суд з цих підстав, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача. На підставі ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст. 655, 207, 220, 334, 397, 398, 1271, 1268 ЦК України суд,

Outcome: approved