Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

АТ "[PERSON] Аваль" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання договорів та стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 24.03.2008 р. між ВАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0024/82/120988 про надання кредиту у розмірі 15150,00 грн. із відсотковою ставкою 25,5 % річних строком на 36 місяців з 24.03.2008 р. по 24.03.2011 р. В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором позивачем було укладено договір поруки № 014/0024/82/120988 ПІ від 24.03.2008 р. з [PERSON]. Поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, нести солідарну відповідальність перед кредитором. Позичальник порушує умови договору, свої зобов'язання не виконує, погашення боргу та відсотків не проводить, тому станом на 22.01.2010 р. виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 12532,95 грн. Позивач просить: достроково розірвати кредитний договір № 014/0024/82/120988 від 24.03.2008 р. укладений між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON]; достроково розірвати договір поруки № 014/0024/82/120988 ПІ від 24.03.2008 р. укладений між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON]; стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 12532,95 грн., а також судові витрати в сумі 145,33 грн. В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачі на попередньому судовому засіданні з позовними вимогами погодилися. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між відповідачами та ВАТ "[PERSON] Аваль" склалися цивільно-правові відносини які регулюються зобов'язальним правом. Підставою виникнення зобов'язань між сторонами є кредитний договір укладений між [PERSON] договір поруки укладений між [PERSON] та ВАТ "[PERSON]:- Аваль". З копії статуту погодженого 04.11.2009 р. національним банком України вбачається, що скорочене найменування банку - АТ "[PERSON] Аваль". Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачами відповідно і вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України укладено кредитний договір та договір поруки. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повине: виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова в /, зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договоре».- або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернута позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання. Крім того, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК) Згідно ст.66 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції Закону від 20.09.2001 р.), державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України. Відповідно до Положення Національного банку України "Про кредитування" № 246 від 28.09.1995 р., затвердженого постановою Правління Національного банку України № 246 від 28.09.1995 р. з подальшими змінами і доповненнями, кредитні взаємовідносини регламентуються на підставі кредитних договорів, що укладаються між кредитором і позичальником тільки в письмовій формі, які визначають взаємні зобов'язання та відповідальність сторін і не можуть змінюватися в односторонньому порядку без згоди обох сторін.(п.15). П.16 Положення "Про кредитування" передбачає, що розмір відсоткових ставок та порядок їх сплати встановлюються банком і визначаються в кредитному договорі. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] прострочено повернення позики, відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Тому вимоги позивача, щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки неповернення відповідачем кредиту завдає шкоди позивачу, вимоги позивача про дострокове розірвання договору кредиту підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладений в письмовій формі, шо відповідає вимогам ст.1055 ЦК України. Оскільки позичальник відповідно до ст. 1049 ЦК України умови договору не виконав, позику не повернув, тому згідно до ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити: заборгованість за кредитним договором у сумі 12532,95 грн., відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 610, 554 ЦК України, а також договору поруки від 24.03.2008 р., позичальник та поручителі несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки неповернення відповідачем кредиту завдає шкоди позивачу, вимоги позивача про дострокове розірвання договору кредиту підлягають задоволенню. На підставі ч.І ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved