Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2010 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 27.11.1992 року. Цей шлюб як в неї, так і у відповідача є першим. Від спільного життя з відповідачем він має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] За роки шлюбу вони втратили почуття взаєморозуміння, та на теперішній час спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують, проживають окремо один від одного з січня 2009 року. Позивач вважає, що її сім»я з відповідачем розпалася остаточно і відновити сімейні відносини неможливо. Суперечку про розподіл майна вони вирішать у іншому провадженні. Дитина після розірвання шлюбу залишаться з відповідачкою. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач доводи своєї позовної заяви підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог позивача не заперечувала, підтвердила той факт, що вона перебуває у шлюбі з позивачем, від якого має одну неповнолітню дитину. Шлюб з позивачем в неї є першим. Шлюбні відносини з остаточно припинила у січні 2009 року, з того часу проживають окремо. Причина розпаду сім»ї, яка вказана позивачем відповідає дійсності. Ніхто з них не робив спроби щодо примирення, а тому вона погоджується з думкою позивача, що їхня сім»я розпалася остаточно, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2027 листопада 1992 року між [PERSON] (прізвище у шлюбі - [PERSON]) та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі РАГС райвиконкому м. Кривого Рогу, актовий запис № 710, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-КИ № 414398 від 27.11.1992 року (а.с. 6). Укладений шлюб у кожної із сторін є першим, що було підтверджено останніми в судовому засіданні. Від спільного життя з відповідачем, позивач має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких позивач записаний батьком (а.с. 6). На даний час позивач мешкає з відповідачем окремо. Шлюбні відносини сторони остаточно припинили у січні 2009 року з тією причини, що позивачки з відповідачем різні інтереси, різні погляди на життя, в їхніх стосунках вже немає нічого спільного. Спір про розподіл майна вони вирішать окрема, спору про місце проживання дитини в них немає. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сімї позивачки і відповідача неможливе, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Витрати за вчинення реєстрації розірвання шлюбу на користь держави суд стягує з позивача, так як на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина від шлюбу з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved