Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

В листопаді 2009 р. Орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітньому [PERSON], [INFO], безвідповідально ставиться до виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, останній без поважних причин не виховує та не утримує сина, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться його інтересами. Починаючи з 2003 р. жодного разу не віддав сина за місцем навчання в Рацинській спеціальній загальноосвітній школі - інтернат, де останній навчається і постійно проживає. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде антисуспільний спосіб життя, на профілактичні міри, що були до нього застосовані, не реагує. Посилаючись на викладене, позивач просив позов задовольнити, [PERSON], [INFO], позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітнього [PERSON], [INFO] передати органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації. Миколаївської області з метою його подальшого влаштування. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь фізичної особи або державних закладів де буде перебувати дитина, починаючи з часу пред'явлення позову і до досягнення повноліття. В судовому засіданні прокурор посилаючись на те, що батько дитини проживає окремо від неї, її вихованням і утриманням не займається, долею останньої не цікавиться, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені. Представник позивача - органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області [PERSON]А, в судовому засіданні позов підтримала, вважала, що в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], доцільно позбавити відповідача [PERSON] батьківіських прав щодо його дитини. Представник третьої особи - служби у справах неповнолітніх [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. При цьому зазначала, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON], оскільки він без поважних причин не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Представник третьої особи - Рацинської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначаючи, що за весь час перебування неповнолітнього [PERSON], в школі-інтернат, відповідач жодного разу його не відвідав та не поцікавився справами сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно поданих до суду письмових заяв від 03 грудня 2009 р. і "17" грудня 2009 p., позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON], оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на "ідставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, судом встановлені -зступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньому [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), серія І-ФП №149074, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ЗО вересня 2003 р. (а.с.4). Мати [PERSON], [INFO], - [PERSON] 17 вересня 2009 р. померла, згідно копії свідоцтва про смерть, серія І-ФП №106602, виданого виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області 21 вересня 2009 р. (а.с.5). Відповідно довідки Рацинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №595 від 17 грудня 2009 p., неповнолітній [PERSON], [INFO], з 26 вересня 2003 р. та по теперішній час навчається та проживає у вищевказаній школі. Відповідно довідки №594 від 17 грудня 2009 p., виданої вищевказаним навчальним закладом, відповідач [PERSON] за період навчання дитини у школі - інтернат жодного разу не віддав сина, не забирав останнього на канікули, не приймав участі у його вихованні та утриманні. З актів від 07 квітня 2008 p., 20 жовтня 2008 p., 14 квітня 2009 p., 05 жовтня 2009 p., доданих до матеріалів позовної заяви, вбачається, що батько дитини [PERSON] не відвідує сина, не приймає участі у його вихованні та навчанні, не цікавиться справами та успіхами останнього (а.с.8-11). За місцем проживання відповідач характеризується, як особа, яка зарекомендувала себе з негативної сторони, ніде працює, схильний до зловживання спиртних напоїв, раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.12-13). Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2009 p., останній звільнений з місць позбавлення волі з заміною на виправні роботи на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 29 днів з відрахуванням 10% із заробітної плати на користь Держави згідно ст.82 КК України. В письмовому висновку органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Миколаївської області від ЗО жовтня 2009 p., зазначено про доцільність тозбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с.18). Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, - піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність -отувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківського обовязку підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В разі ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Діючим сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав (ч.1 ст. 164 СК України). Так, згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітньому [PERSON], [INFO], зобов'язаний виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини. Проте, судом встановлено, що останній без поважних причин ухиляється від їх виконання. Так, проживаючи окремо від сина, не відвідує останнього у школі - інтернат, не спілкується з ним, не піклується про стан здоров'я дитини, не цікавиться його інтересами та справами, не приймає участі у навчанні [PERSON] й не створює належні умови для розвитку його природних здібностей, долею дитини взагалі не цікавиться. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Будь - яких доказів протилежного суду не надано, а визнання відповідачем позову, про що зазначено в наданих до суду письмових заявах, суд розцінює, як прагнення останнього уникнути відповідальності за покладені на нього обов'язки щодо виховання сина та небажання підтримувати родинний зв'язок з останнім. Окрім того, неодноразова неявка відповідача за викликами до суду та відмова від отримання поштової кореспонденції ще раз підкреслює байдуже ставлення останнього до свого сина. Доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачу у виконанні ним своїх обов'язків по відношенню до дитини судом не добуто. За таких обставин, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р, ч.2 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою протилежного в судовому засіданні не встановлено), тому суд вважає за можливе визначити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно ст.183 СК України, за загальним правилом, частка заробітку (доходу) матері чи батька, яка підлягає стягненню, як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], зобов'язаний до утримання дитини та має можливість сплачувати аліменти й вважає можливим визначити їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. В сипу ст 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 (п'ятдесят одна) гри. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00коп. Згдоо 4.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved