Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-21 00:00:00

У березні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12 листопада 2000 року. В період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти у 2004 році придбали автомобіль марки «Таврія-Дана» вартістю 13 116 грн. та провели його ремонт на суму 5 000 грн., у 2007 році - автомобільний причіп марки «Кремінь» вартістю З 500 грн., у 2008 році - трактор марки «Т-25» з причепом за 17 000 грн. Крім того, придбали речі домашнього вжитку, а саме у 2005 році холодильник «Snaige» вартістю 2500 грн., пральну машину «Zanussi» вартістю 2500 грн. та телефонний апарат «Panasonik» вартістю 1200 грн., у 2007 році кондиціонер «СЬіко» за 2200 грн. та соковижималку електричну «Philips» вартістю 450 грн., у 2000 році кухонний гарнітур за 1230 грн., у 2001 році м»ясорубку за 200 грн., у 2008 році електрозварювальний апарат за 3500 грн., електродриль за 200 грн. та шліфувально-різальну електричну машину за 200 грн., всього на суму 14 180 грн. Також в домоволодінні, яке належить на праві особистої приватної власності відповідачу, у якому вони проживають з 2000 року, за спільні кошти подружжя у 2006 році встановили новий паркан, вартість робіт та будівельних матеріалів якого становить 18 000 грн. У 2006-2007 р.р. провели поточний ремонт будинку на суму 24 200 грн., що включає заміну вікон на суму 8 500 грн., встановлення броньованих дверей вартістю 2200 грн., придбання роздвижних дверей вартістю 5000 грн., проведення опалення, вартістю робіт та матеріалів 8500 грн. У 2008 році провели ремонт господарських приміщень на суму 7300 грн., що включає в себе заміну пластикових вікон вартістю 1200 грн., підбиття стелі пластиком на суму 700 грн., встановлення 4 витяжок на суму 400 грн., стяжку підлоги та проведення інших будівельних робіт на суму 5000 грн. Загальна вартість майна, що є спільною власністю подружжя становить 102 296 грн. Оскільки має право на /і частину спільного майна подружжя та враховуючи, що більша частина коштів витрачена на домоволодіння, яке є власністю відповідача, прохала визнати за нею право власності на автомобіль та причіп на загальну суму 21 616 грн., а також стягнути з відповідача грошову компенсацію як різницю часток при поділі спільного сумісного майна подружжя у сумі 29 532 грн. Все інше майно, придбане в період шлюбу, на загальну суму 80 680 грн. залишити у власності відповідача. Прохала стягнути на її користь судові витрати по справі. В ході судового розгляду справи збільшила свої позовні вимоги, прохала стягнути з відповідача грошову компенсацію у сумі 36 762 грн., оскільки у зв»язку з проведеним розрахунком фахівцем-будівельником на ремонтні роботи затрачено 63 960 грн., що на 14 460 грн. більше ніж зазначено в позові. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що будинок, в якому вони проживали, належить на праві особистої приватної власності відповідачу, як подарований його батьками у 2006 році. Однак за час Зазначила, що за час перебування у шлюбі, їм допомагали її батьки, вона також працювала, вела з відповідачем спільне господарство, а тому приймала участь у матеріальному забезпеченні сім»ї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що спільною сумісною власністю подружжя є легковий автомобіль вартістю 18 166 грн., причіп вартістю 3 500 грн., побутова техніка на суму 14 180 грн., кошти, витрачені на придбання вікон у будинок на суму 8 500 грн. та у господарські приміщення на суму 1200 грн., а також броньованих дверей на суму 2200 грн., загальна вартість спільного майна становить 47 746 грн. Зазначив, що будинок йому подарували батьки, а тому він не є спільною сумісною власністю подружжя. Всі ремонтні роботи, які проводилися у будинку, здійснювалися за його кошти, оскільки працював в основному тільки він. Крім того, зауважив, що не погоджується із проведеним розрахунком фахівця-будівельника, оскільки він є значно завищеним. Заперечував проти того, що вони придбали трактора за 17 000 грн. При цьому зазначив, що запчастини від трактора йому передали безкоштовно для ремонту, документів на трактор немає, як транспортний засіб він не зареєстрований, а тому купити його просто було неможливо. Прохав залишити йому автомобіль, причіп та інструменти, оскільки він ними користується, речі домашнього вжитку залишити позивачці, а різницю часток погоджується виплатити їй у вигляді компенсації у сумі 22 180 грн. Заслухавши сторони, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2000 року зареєстрували шлюб у Ковалівській сільській раді Шишацького району Полтавської області, про що видано свідоцтво про одруження серії 1-КЕ № 051929 від 12 листопада 2000 року (а.с.19). За час шлюбу набули майно, а саме автомобіль [NUMBER], зареєстрований в Миргородському ВРЕР 24 липня 2004 року, та причіп до легкового автомобіля КРД 050100 д.н.з. ВІ 2188 XT, зареєстрований в Миргородському ВРЕР 25 серпня 2007 року, власником яких є [PERSON] (а.с.22-23). Вартість автомобіля та причіпу становить 18 166 грн. та 3500 грн. відповідно. Сторони не заперечували, що за час шлюбу придбали у 2000 році кухонний гарнітур за 1230 грн., у 2001 році м»ясорубку за 200 грн., у 2005 році холодильник «Snaige» вартістю 2500 грн., пральну машину «Zanussi» вартістю 2500 грн. та телефонний апарат «Panasonik» вартістю 1200 грн., у 2007 році кондиціонер «Chiko» за 2200 грн. та соковижималку електричну «Philips» вартістю 450 грн., у 2008 році електрозварювальний апарат за 3500 грн., електродриль за 200 грн. та шліфувально-різальну електричну машину за 200 грн., всього майна на суму 14 180 грн.(а.с.5). Згідно висновку спеціаліста, наданого внаслідок обстеження житлового будинку та господарських приміщень по пров. Першотравневому, 4 в смт Шишаки у березні 2010 року, вартість виконаного поточного ремонту становить 63 960 грн. Останні включають в себе ремонт вікон та дверей на суму 12 676 грн., проведення каналізації на суму 1988 грн., переобладнання опалення 14 799 грн., ремонт господарських приміщень 10 261 грн. та будівництво паркану 24 236 грн.(а.с.47-59). З договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами від 23 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], вбачається, що власником житлового будинку, розташованого по пров.Першотравневому,4 в смт Шишаки є [PERSON] (а.с.66). Таким чином відповідно до ст. 57 СК України вказаний будинок є його особистою приватною власністю. Оскільки сімейні відносини [PERSON] та [PERSON] виникли до 01 січня 2004 року, а права та обов»язки сторін виникли після набрання чинності СК України, відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо Згідно ч.І ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що наявність та вартість придбаного подружжям майна, а саме легкового автомобіля, причіпу, кухонного гарнітуру, м»ясорубки, холодильника «Snaige», пральної машини «Zanussi», телефонного апарату «Panasonik», кондиціонера «СЬіко», соковижималки електричної «Philips», електрозварювального апарату, електродрилі та шліфувально-різальної електричної машини, узгоджена та не заперечується сторонами, суд приходить до висновку, що вказане майно загальною вартістю І 5 846 грн. є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не знаходить підстав для визнання об»єктом спільної сумісної власності подружжя трактора марки «Т-25», оскільки його придбання сторонами за 17 000 грн. не доведено належними доказами та не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] в цій частині судом до уваги не приймаються, оскільки про купівлю трактора вони дізналися зі слів подружжя, а тому не є безпосередніми доказами. Також суд визнає об»єктом права спільної сумісної власності кошти, витрачені на ремонт житлового будинку та господарського приміщення по пров. Першотравневому, 4 в смт Шишаки у розмірі 63 960 грн. При цьому відхиляє заперечення [PERSON], що паркан та інші будівельні роботи проводилися у будинку, який є його приватною власністю, а тому не може бути об»єктом спільної сумісної власності, оскільки відповідно до ст. 62 СК України якщо майно чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно може бути визнане об»єктом права спільної сумісної власності. Суд вважає не обґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами доводи відповідача, що висновок фахівця-будівельника не відповідає дійсності, а тому приймає його до уваги при визначенні вартості ремонтних робіт проведених сторонами у будинку та господарських приміщеннях. Не заслуговують на увагу і посилання [PERSON], що з подружжя працював в основному лише він, а тому дружина не має права на відшкодування коштів, затрачених на ремонт будинку, оскільки вони суперечать нормам ч.І ст.60 СК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вирішуючи питання про поділ вказаного майна, суд керується вимогами ч. 1 ст. 71 СК України відповідно до якої, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд враховує інтереси дружини та чоловіка, потребу відповідача в транспортному засобі, оскільки він проживає в іншому населеному пункті від місця роботи та вважає розумним і справедливим визнати за [PERSON] право власності на кухонний гарнітур вартістю 1230 грн., м»ясорубку вартістю 200 грн., холодильник «Snaige» вартістю 2500 грн., пральну машину «Zanussi» вартістю 2500 грн., телефонний апарат «Panasonik» вартістю 1200 грн., кондиціонер «Chiko» за 2200 грн., соковижималку електричну «Philips» вартістю 450 грн., всього на суму 10280 грн. Інше майно, а саме легковий автомобіль вартістю 18 166 грн., причіп вартістю 3500 грн., електрозварювальний апарат вартістю 3500 грн., електродриль вартістю 200 грн. та шліфувально-різальну електричну машину вартістю 200 грн., а всього на суму 25 566 грн. залишити у власності [PERSON] Суд відхиляє доводи позивача, що речі домашнього вжитку пошкоджені внаслідок пожару з вини відповідача та можливо зіпсуються в майбутньому, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. призначити [PERSON] виплатити компенсацію [PERSON] у сумі 39 623 грн. з врахуванням вартості визначеного їй майна на суму 10 280 грн. Судові витрати по справі складаються із судового збору у сумі 583 грн. 78 коп.(а.с.1, 16, 45), витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.(а.с.2), витрат на правову допомогу у сумі 225 грн. (а.с.26, 61), витрат пов»язаних з проведенням обстеження будинку спеціалістом у сумі 300 грн.(а.с.бО), а всього 1228 грн. 78 коп. Враховуючи вимоги ч.І ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 249 грн. 51 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60 грн., витрат на правову допомогу у сумі 112 грн. 50 коп., витрат пов»язаних з проведенням обстеження спеціалістом у сумі 150 грн., а всього стягнути 572 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial