Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 13 серпня 1983 року між ним, [PERSON] і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за №40. Від спільного проживання в шлюбі них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] і [PERSON],[INFO], які є повнолітніми. Спільне проживання між ним та відповідачкою склалося невдало. Вони втратили почуття поваги один до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння. Його намагання зберегти сімю і проживати разом бажаного результату не дали. Два роки спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Він вже звертався до суду із позовом про розірвання шлюбу. Іншим складом суду їм надавався термін для примирення та збереження сімї. Однак шлюб носить формальний характер, спільне проживання в шлюбі стало неможливим. Просив шлюб розірвати, судові витрати віднести за його рахунок. Відповідач по справі [PERSON] позову не визнала. Пояснила, що спільно не проживають тривалий час через негативну поведінку чоловіка, який зловживав спиртними напоями. Крім того, неодноразово їй зраджував. Однак в них є двоє дітей, а тому сімю необхідно зберегти. Крім того, умовою, коли вона погодиться на розірвання шлюбу є переміна прізвища позивачем та зняття його з реєстрації у її житловому будинку. Просила надати термін для примирення. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-СГ №121223, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області 13 серпня 1983 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №40. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірвані шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За наведених вище обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе. Сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, неповнолітніх дітей в шлюбі немає, у позивача наявне стійке волевиявлення на припинення шлюбу. Іншим складом суду сторонам надавався термін на примирення та збереження сімї. Сторони не помирилися. Крім того, суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. В судовому засіданні відповідач звинувачувала позивача у подружній зраді, у розпаді сімї. До власної поведінки критично не ставиться. Викладені обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи прохання позивача, матеріальне становище сторін по справі, суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача по справі На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved