overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

03.12.2009р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24.03.1973р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем у АНД відділі РАГС м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з квітня 1995р., а проживають окремо з липня 2009р., коли позивачка переїхала жити у село. Причиною припинення шлюбних відносин стали, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти та скандали. Крім того, негативно на подружні стосунки впливало те, що відповідач застосовував до позивачки фізичну силу. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, проживають окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просила не надавати строк на примирення, шлюб розірвати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності про що надала суду відповідну заяву. Відповідач ані в попереднє судове засідання, призначене на 20.01.2010р., ані в судове засідання 02.03.2010р. не зявився, про час і дату засідань був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення та розписка, про причини не явки суд не сповістив. Таким чином, відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги, застосування з боку відповідача до позивачки фізичної сили, в звязку з чим в родині виникали конфлікти та сварки. На даний час сторони проживають окремо, у них роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть. Сторони не підтримують подружніх відносин з квітня 1995р. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше чотирнадцяти років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилась, а відповідач будучи повідомлений належним чином про дату та час слухання справи будь-якої заяви про незгоду з позовом або про надання строку на примирення суду не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Посилається на те, що з відповідачем мають повнолітнього сина РУСЛАНА [INFO], який на даний час навчається у вищому учбовому закладі. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги сину. Тому просить стягувати з відповідача на утримання сина, аліменти у розмірі 30% всіх видів його доходів кожен місяць на навчання сина. В попередньому судовому засіданні і в судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному об'ємі. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 30% всіх видів його доходів кожен місяць на навчання сина. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден з тим, що необхідно допомагати сину навчатись, але на даний час не працює, тому згоден платити на утримання повнолітнього сина кожен місяць аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень. Третя особа підтримала позовні вимоги вважає, що батько зобов'язаний платити аліменти на його утримання оскільки він навчається. В судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходились у шлюбі, який розірвано 06.05.2003 року. Від сумісного шлюбу мають повнолітнього сина РУСЛАНА [INFO], який з 01 вересня 2009 року навчається в Чернігівському державному технологічному Університеті, на денному відділенні, навчання платне по 30.06.2013 року. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного Кодексу України, у разі якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст. 182,200 Сімейного Кодексу України. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Із представленої довідки з місця навчання третьої особи, вбачається, що [PERSON], навчається у вищому учбовому закладі, навчання платне. Відповідач суду повідомив, що на даний час не працює, що підтверджується записом в трудовій книжці, проте суд зробив висновок, що батько повнолітнього хлопця спроможний надавати матеріальну допомогу на період його навчання в тому розмірі який відповідач визначив сам. В силу ст.200 СК України, розмір аліментів, що стягуються на користь повнолітньої дитини визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просила стягувати з відповідача аліменти у відсотках. На підставі вивчених документів, суд вважає, що позивач у судовому засіданні не обґрунтувала розмір аліментів, з аналізу наданих документів як з боку позивача так і відповідача, суд вважає, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню і на утримання сина з відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень кожен місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся з позовом до суду до відповідача про розірвання договору та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно кредитного договору №354411/1481/0194-7 від 27 листопада 2007 року на імя відповідача був відкритий картковий рахунок та відкрито відновлювальну кредитну лінію до карткового рахунку. Розмір кредитної лінії за цим договором становить 3000 гривень. Кредитна лінія відкривається строком на 24 місяці. Відповідач скористався своїм картковим рахунком, але свої зобов?язання по погашенню боргу не виконує, чим порушує умови договору і станом на 5 лютого 2010 року заборгованість становить 3159 гривень 20 копійок, а тому виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити, розірвати №354411/1481/0194-7 від 27 листопада 2007 року, стягнути з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 3159 гривень 20 копійок та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без його участі за наявними матеріалами. Представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконує умов кредитного договору, всі звернення позивача до нього ігнорує. На підставі ст.ст. 16, 526, 553, 554, 555, 615, 623, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 2004 року у Приморському відділі РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 201, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] у січні 2010 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що спільне життя з відповідачем припинено у червні 2008р. по причині неприязних відносин, які склалися на побутовій основі, що робить неможливим подальше збереження родини. На примирення не згодна. Просила розірвати шлюб, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в письмовій заяві не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що родина розпалася остаточно, шлюб зв'язує їх тільки формально, приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені, а шлюб розірваний. Вирішуючи питання про віднесення судових витрат, пов'язаних з оплатою держмита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд, з урахуванням матеріального положення сторін, вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

У лютому 2010 року Куліш звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], складений на товарній біржі. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що 24 липня 2002 року він придбав дану квартиру, яку оформив на Маріупольській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № 12404. Для реалізації його прав, як власника, необхідно визнати угоду дійсною, тому що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Просив суд визнати даний договір купівлі-продажу дійсним тому що його умови сторонами виконані, однак відсутність нотаріальної форми договору перешкоджає позивачу розпоряджатися власністю. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи згідно ст. 76 ч. З ЦІЖ України, в судове засідання не з'явилась, у зв'язку з чим справу розглянуто без її присутності. Представник Маріупольської універсальної товарної біржі в судове засідання не з'явився, у зв*язку з ліквідацією біржі. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу... квартири заключається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися відносно усіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та склалося повне або часткове виконання договору, але сторони не посвідчили його нотаріально, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку послідовне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлений той факт, що Куліш був складений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], що підтверджується біржовим контрактом № 12404 від 24.07.2002 року, укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі. Той факт, що сторони виконали свої обов'язки за договором у суду сумнівів не викликає, однак відсутність нотаріальної форми посвідчення цього договору створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні нерухомістю, які підлягають усуненню у судовому порядку. Таким чином, є передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України підстави для задоволення заявлених Куліш позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

У вересні 2009р. ЖКП № 4 звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по експлуатаційним витратам в сумі 1657,06 грн. та судових витрат. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що відповідач є наймачем будинку № 12 по вул. Аральській в м. Маріуполі, але не вносить плату за експлуатаційні витрати, в результаті чого з вересня 2006р. по серпень 2009р. виникла заборгованість в сумі 1657,06 грн., яку він добровільно не сплачує, у зв*язку з чим просила стягнути з нього вказану суму боргу, а також витрати по ІТЗ. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у зв*язку з чим справа розглянута у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ст.ст. 61, 63, 64, 66 ЖК України право користування житловим приміщенням виникає на підставі договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на житло, виданого у встановленому порядку. Відповідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов*язані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги, у тому числі встановлену статтями 7, 32 цього закону платню за утримання будинку, споруд та прибудинкової території в залежності від капітальності, рівня оснащення та благоустрою, тобто експлуатаційні витрати. Судом встановлено, що рішенням Маріупольської міської ради від 30.01.2002р. № 1402 квартира [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя надана відповідачу та передана на баланс ДПРЕЖФ Приморського району м. Маріуполя, яке наказом № 74-ос від 03.04.2002р. зобов*язало ЖКП 4 відкрити особовий рахунок та зареєструвати згідно ордеру за цією адресою [PERSON] Однак як слідує з листа відділу з обліку та забезпечення житловою площею Маріупольської міської ради від 25.01.2010р., відповідач ордер на цю квартиру не отримав та договір найму житлового приміщення з ЖКП 4 не укладав. Згідно з особовим рахунком відповідач мешкає за адресою: м. Маріуполь, вул. Аральська, б. 12 (без зазначення квартири), однак у ньому не зареєстрований та має заборгованість з вересня 2006р. в сумі 1657,06 грн., яку не сплачує, що підтверджується розшифровкою з розрахунком боргу, але ця сума не може бути стягнена з нього у зв*язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житло (ордеру) та відповідного договору з позивачем про надання відповідних послуг, що робить неможливим відповідно до ст. 526 ЦК України стягнення з нього зазначеної суми, а також понесених позивачем витрат по ІТЗ.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 07 серпня 1993 року, міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова, актовий запис № 378. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що з відповідачем постійно виникають непорозуміння, шлюбно - сімейні відносини припинені з січня 2009 року. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що причиною розпаду сім'ї є те, що з відповідачем постійно виникають непорозуміння, шлюбно - сімейні відносини припинені з січня 2009 року та примирення між ними не можливе. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати з позивачкою. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вислухав думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву належну задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 07 серпня 1993 року, міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова, актовий запис № 378, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Згідно з поясненнями позивача, відповідача причиною розірвання шлюбу є те, що в період спільного сімейного життя в сім'ї постійно виникало непорозуміння, шлюбно - сімейні відносини припинені з січня 2009 року. Спільне господарство і спільний бюджет не ведеться. Сім'я розпалась остаточно, подальші сімейні відносини продовжувати не бажають. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Затрати, пов'язані з оплатою отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача, позивачку від сплати витрат звільнити. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

[PERSON] в грудні 2009 року звернулась з позовом до [PERSON], про визнання, втратившого право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, тому суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу і ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено в судовому засіданні після розірвання шлюбу, відповідач зібрав свої речі і пішов проживати до своєї сестри, у належний їй житловий будинок в с. Мальки Старокостянтинівського району. Даний факт підтверджується поясненням позивача, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], не вірити яким у суду не має підстав. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON], 30.071961 р.н. втратив право користування жилим приміщенням - вул.Пушкіна, 4 с. Мальки На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 1985 році, неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем та його небажання вирішити питання щодо розірвання шлюбу через державний орган РАЦС, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що не підтримує з відповідачем сімейних відносини з січня 2010 року, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, тому просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] пред'явлений до нього позов визнав, на розірвання шлюбу згоден, вважає примирення неможливим. Вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Пояснення сторін вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя в січні 2010 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем предявленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

КП «Тростянецьке ЖЕУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги посилаючись на те, що відповідачка має заборгованість за надані послуги з утримання будинку та при будинкової території, яка за період з листопада місяця 2008 року по грудень 2009 року становить 1196грн.12коп., про яку вона була повідомлена, але відповідним чином не реагувала, а тому підприємство вимушене було звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з липня 2009 року по лютий 2010 року в розмірі 2009грн.70коп. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, оскільки вважає плату за проживання в гуртожитку та комунальні послуги завищеною, вважає, що їй необґрунтовано донарахували 200грн. за електроенергію. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно розрахунку заборгованість [PERSON], яка мешкає по вул.Заводська,1/102-А в м. Тростянець за період з липня місяця 2009 року по лютий 2010 року становить 2009грн.70коп. (а.с.31). Згідно письмових пояснень позивача щодо нарахування відповідачці плати за житлово-комунальні послуги, на виконання припису Держінспекції з контролю за цінами в Сумській області був проведений перерахунок нарахованої квартплати та розподілу витраченої електроенергії за період з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року, та [PERSON] донараховано плати за електроенергію в сумі 124грн.57коп, у звязку з чим за серпень 2009 року сума квартплати для неї становила 334грн.63коп. (а.с.32-34). Відповідно до ст.68 ЖК України власник квартири або наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та відшкодувати понесені позивачем судові витрати. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача 51грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

В квітні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 03 вересня 2004 року у Бабушкінському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 580, розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2006 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 03 вересня 2004 року уклали шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з жовтня 2006 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved