Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач зазначав, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1984 року. В лютому 2008 року Первомайським міськрайонним судом шлюб було розірвано. Майно в добровільному порядку розділити не можуть. В період шлюбу вони за спільні кошти придбали автомобіль Chevrolet Aveo 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 63100 грн., автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 84660 грн. кондиціонер «DAEWOO» вартістю 1100 грн., кондиціонер «LG» - 3000 грн., телевізор «Samsung» - 1615 грн., телевізор «AIWA» - 500 грн., телевізор «Toschiba» - 1000 грн., пральна машина «Candi» - 2300 грн., пральна машина «Ariston» - 2000 грн., мікрохвильова піч «LG» - 500 грн., мікрохвильова піч «Delongi» - 500 грн., холодильник «Samsung» - 9500 грн., котел настінний «Elektrolux» - 5000 грн., кухонна газова плита «Ariston» - 1700 грн., посудо-миюча машина «Ariston» - 2500 грн., набір посуду «Цептер», еквівалент 4840 грн., компютерний стіл 500$ еквівалент 2420 грн., вікна металопластикові (5 шт.) 4648 грн., вікна металопластикові балконні 6550 грн., балконні двері металопластикові 1767,46 грн., миючий пилосос «LG» - 1500 грн., мякий куточок 3388 грн., спальний гарнітур 3388 грн., мебельну стінку 2420 грн., кухонний куточок 2904 грн., гараж 9680 грн., 3 торгівельні контейнери 43560 грн., торгівельні меблі в контейнерах 2420 грн., а всього майна на загальну суму 270929,06 грн. Посилаючись на те, що в разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя розмір часток подружжя є рівним, просив виділити йому у власність ? частину майна, на суму 126\~383 грн., та понесені судові витрати: 1264 грн., судового збору, витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та доповнив їх. Просив включити в розподіл спільного майна яке є в наявності і придбане сторонами в період шлюбу за спільні кошти подружжя: автомобіль «Nissan» - вартістю 9600 грн., та квартиру [ADDRESS], зареєстровану на імя відповідачки, визнавши за ним право власності на ? частину автомобіля та квартири. Що стосується розподілу майна, як вікна металопластикові пять штук вартістю 4648,40 грн., вікна металопластикові балконні (12 шт.) вартістю 6550,20 грн., балконні двері металопластикові 1767,46 грн., гараж вартістю 9680 грн., броньовані вхідні двері 1500 грн., то в цій частині позовні вимоги просив залишити без розгляду. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти розподілу слідуючого майна: , кондиціонер «LG» - 3000 грн., телевізор «Samsung» - 1615 грн., телевізор «AIWA» - 500 грн., пральна машина «Candi» - 2300 грн., кухонна газова плита «Ariston» - 1700 грн., спальний гарнітур 3388 грн., кухонний куточок 2904 грн., автомобіль «Nissan» - вартістю 9600 грн., та квартиру [ADDRESS]. Наявність іншого майна заперечував. З доводами позивача, щодо включення в розподіл такого майна як автомобілі Chevrolet Aveo 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 63100 грн., автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 84660 грн., він не погодився, вказуючи, що ці два автомобіля були придбані на імя відповідачки в кредит, і після розірвання шлюбу вони були з дозволу банку продані останньою, а виручені від продажу автомобіля кошти направлені на погашення повністю кредитних зобовязань, від яких позивач ухилявся при припиненні шлюбних відносин. Також вважає, що контейнери та торгівельні меблі не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю відповідачки як фізичної особи-підприємця, яка провела їх відчуження, ще 17 березня та 1 вересня 2008 року. [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про включення в розподіл спільного майна подружжя автомобілів [NUMBER], вартістю 17040 грн., та «Toyota Previa» державний номер [NUMBER], вартістю 54476,56 грн., зареєстровані на імя [PERSON] В обґрунтування позову він послався на те, що спірні автомобілі придбані в період шлюбу подружжям, на сумісні кошти, а тому кожному із них повинно бути виділено по ? частині автомобіля у власність. Представник [PERSON] згоден, щоб в розподіл спільного майна подружжя були включені вказані автомобілі, і за кожним із сторін визнано право власності на ? їх частини. Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, та дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі розділу майна, яке є загальною спільною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1984 року. 30 січня 2008 року рішенням Первомайського міськрайонного суду шлюб розірвано. Цим же рішенням суду встановлено, що шлюбні стосунки сторони припинили з літа 2007 року. Із матеріалів справи вбачається,, що між МОД ВАТ «[PERSON] АВАЛЬ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/08112/52053 від 07.08.2006 року згідно якого були видані кредитні кошти на придбання автомобіля Chevrolet Aveo 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 53640 грн. В забезпечення позову був укладений договір застави вказаного автомобіля. 10 грудня 2007 року [PERSON] достроково погасила борг по кредитному договору від 07.08.2006 року в сумі 40230 грн., що підтверджується довідкою банку від 03.11.2008 року. В цей же день відповідачкою спірний автомобіль був знятий з реєстраційного обліку для реалізації. Автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], був придбаний в кредит [PERSON] 03.09.2005 року через МФ ТОВ «Укрпромбанк». 04.03.2008 року [PERSON] погасила повністю кредит в сумі 8254$ США, і спірний автомобіль був знятий з обліку для реалізації, що підтверджується довідкою банку від 12 листопада 2008 року. Зазначені обставини підтверджуються довідками ВАТ «[PERSON] банк аваль» та ТОВ «Укрпромбанк». Викладене свідчить, що спірні автомобілі придбані не за рахунок спільних коштів подружжя, а за кошти отримані в борг від позичальника (банку). Укладення цих договорів [PERSON] з банком здійснено було за згодою чоловіка [PERSON], а це означає, що він дав згоду на отримання кредиту, і в нього виник солідарний обовязок перед банком на його погашення. Але, припинивши з літа 2007 року шлюбні відносини, [PERSON] ухилився від виконання кредитних зобовязань перед банком і [PERSON] вимушена була реалізувати спірні автомобілі, щоб розрахуватися по кредитних зобовязаннях. Ці обставини представник позивача не оспорював. Із пояснень представника відповідачки встановлено, що сума виручених коштів від продажу спірних автомобілів була достатньою тільки для покриття боргових зобовязань перед банком. Інших доказів позивачем не надано. Тому суд дійшов висновку, що на момент припинення шлюбу подружжям і ведення спільного господарства спірні автомобілі не входили до обсягу спільно нажитого майна. Відповідачка була стороною в кредитних договорах і повинна була погашати зобовязання перед третьою особою, тобто підстав для визнання за позивачем права власності на ? їх частини нема. Підлягають задоволенню позовні вимоги сторін щодо розподілу автомобілів [NUMBER] , 1983 року випуску вартістю 9600 грн., зареєстрований на імя [PERSON], «BMW 5281» державний номер В-45-30 НІ, 1983 року випуску вартістю 17040 грн., автомобіль [NUMBER], 1990 року випуску вартістю 71516,58 грн., зареєстровані на імя [PERSON], що підтверджується довідкою ВРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 08.01.2010 року, поскільки з пояснень представників сторін встановлено, що вони є обєктами спільної сумісної власності подружжя, так як придбані в період шлюбу. Проти їх вартості встановленої експертними дослідженнями не заперечували. Сторони в судовому засідання висловили своє бажання кожному із них виділити по ? частині вказаних автомобілів, поскільки не дійшли згоди, кому вони мають бути передані, не домовилися і про продаж іншій особі та поділу вирученої суми, так як підтвердили, що в період шлюбу за взаємною згодою подружжя вони розпорядилися автомобілями на користь третіх осіб, яким неодноразово видавали доручення, на право управління та розпорядження майном. Назвати осіб кому конкретно вони видали доручення не можуть. Тому суд дійшов висновку про можливість виділити у власність кожному із сторін по ? частині спірних автомобілів. Заслуговують на увагу і доводи позивача, щодо включення в обсяг спільно нажитого майна подружжя квартири [ADDRESS], оскільки вона придбана 19 лютого 2007 року на підставі угоди купівлі-продажу, що підтверджується довідкою Первомайського МБТІ від 19.02.2007 року, тобто в період сумісного проживання. Доказів про те, що квартира придбана за власні кошти однією із сторін, що не належали сімї нема. В судовому засіданні встановлено, що в 1999 році та 2002 році на імя [PERSON] було придбано три контейнери, які використовувалися останньою для підприємницької діяльності, як павільйони-магазини, остання є фізичною особою підприємцем з 1992 року. 17 березня та 1 вересня 2008 року [PERSON] вказані контейнери продала. Спірні контейнери та торгівельні меблі, які в них знаходилися є особистою власністю [PERSON] відповідно до ст.. ст.. 22, 24 КпШС , ст.. ст.. 6,7,13 Закону України «Про власність» і не підлягають розподілу між подружжям. Дані обставини були встановлені і знайшли своє підтвердження в рішенні судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 19.11.2009 року. В судовому засіданні представник відповідачки підтвердив, що за період сумісного проживання подружжя [PERSON] придбали: кондиціонер «LG» - 3000 грн., телевізор «Samsung» - 1615 грн., кухонний куточок 2904 грн., мікрохвильова піч «Delongi» - 500 грн., пральна машина «Candi» - 2300 грн., телевізор «AIWA» - 500 грн., кухонна газова плита «Ariston» - 1700 грн., спальний гарнітур 3388 грн., кухонні меблі (стіл, 4 стільця) 1500 грн., а всього майна на суму 14503 грн. Не було заперечень з боку сторін щодо вказаної позивачем оцінки майна. Не заперечував представник відповідачки, що в період шлюбу подружжя також придбало холодильник «Samsung» вартістю 3000 грн., а не 9500 грн., як вказав позивач, мякий куточок вартістю 3000 грн., мебельну стінку вартістю 2420 грн.. Але вказане майно було ними продане в період шлюбу. Допитаний судом свідок [PERSON] (сусід подружжя по гаражу) розповів суду, що влітку 2008 року [PERSON] продавала мякий куточок за 3000 грн., холодильник «Samsung» 3000 грн. Остання повідомила, що з [PERSON] не проживає, речі розпродує. Суд вважає, що зазначені свідчення можуть бути взяті судом до уваги, поскільки свідок є не зацікавленою особою, описав предмети, які реалізовувала відповідачка, підстав обмови судом не встановлено. Даних про те, що вартість холодильника «Samsung» становить 9500 грн., а не 3000 грн. та мякого куточка 3388 грн., а не 3000 грн. представником позивача не надано. Тому вимоги позивача щодо включення в обсяг спільного майна подружжя холодильника «Samsung», мякого куточка, підлягають задоволенню. Що стосується включення в розподіл майна: кондиціонера «DAEWOO» вартістю 1100 грн., телевізора «Toschiba» - 1000 грн., пральна машина«Ariston» - 2000 грн., мікрохвильової печі «Delongi» - 500 грн., посудо-миючої машини «Ariston» - 2500 грн., набір посуду «Цептер» 4840 грн., компютерного столу - 2420 грн., миючий пилосос «LG» - 1500 грн., мебельну стінку 2420 грн., DVD 3388 грн. не підлягають задоволенню, поскільки не доведено допустимими доказами про наявність спірного майна в подружжя. Наданий акт опису майна позивачем відповідачкою не підписаний. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Суд також вважає, що котел настінний «Elektrolux» вартістю 5000 грн. не підлягає розподілу, так як є невідємною складовою частиною системи опалення квартири [ADDRESS] яка належить подружжю [PERSON] на праві спільної часткової власності. Таким чином, в склад майна, яке підлягає розподілу входить: -кондиціонер «LG» - 3000 грн., - телевізор «Samsung» - 1615 грн., -телевізор «AIWA» - 500 грн., -пральна машина «Candi» - 2300 грн., -кухонний куточок (стіл, 4 стільця) 1500 грн., -холодильник «Samsung» - 3000 грн., -кухонна газова плита «Ariston» - 1700 грн., -мякий куточок 3000 грн., -спальний гарнітур 3388 грн., -мікрохвильова піч «LG» - 500 грн. Майно, яке підлягає розподілу між сторонами оцінюється в 20503 грн. Кожному із сторін необхідно виділити майна на суму 10251,50 грн. Враховуючи, що частина майна із загального вже знаходиться в сторін, то при його розподілі суд врахував цю обставину. Суд вважає необхідним виділити у власність позивача: пральну машину «Candi» - 2300 грн., телевізор «AIWA» - 500 грн., спальний гарнітур 3388 грн., кондиціонер «LG» - 3000 грн., кухонні меблі (стіл 4 стільці) - 1500 грн., а всього майна на суму 10688 грн. У власність відповідачки виділити слідуюче майно: телевізор «Samsung» - вартістю 1615 грн, мікрохвильову піч 500 грн., холодильник «Samsung» - 3000 грн., газову плиту «Ariston» - 1700 грн., мякий куточок 3000 грн., а всього майна на суму 9815 грн. Таким чином, виділене майно позивачу на 436,50 грн. перевищує його долю в спільному майні. Тому відповідачка має право на грошову компенсацію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved