Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем уклала шлюб 25.10.2002 року. Вона перебуває у першому шлюбі, відповідач - у другому. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між нею та [PERSON] не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам її дитини. Тому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 25.10.2002 року в Центральному відділ реєстрації шлюбів з державним Центром розвитку сім'ї. В ході розгляду справи позивачка доповнила позовні вимоги та просила одночасно з позовними вимогами про розірвання шлюбу розглянути позовні вимоги про розподіл спільного майна подружжя. В позовній заяві вказувала, що за час перебування шлюбі ними як подружжям набуте таке майно : автомобіль [NUMBER], придбаний у 2005 році, вартістю 120000 грн.; холодильник «Мінськ 1700», придбаний у грудні 2003 року, вартістю 1960 грн., морозильна камера «Снайге», придбана у грудні 2004 року, вартістю 2000 грн.; телевізор «Тошиба», придбаний у липні 2007 року, вартістю 4200 грн., пральна машина «Бош», придбана в 2008 році, вартістю 3600 грн.. мікрохвильова піч «LG» , придбана у грудні 2004 року, вартістю 1600 грн., фотоапарат «Кенон» у комплекті з фотообєктивом , придбаний у 2006 році, вартістю 16 000 грн., меблі для ванної кімнати, придбані у серпні 2008 року, на загальну суму 7889 грн., кухонний комбайн «Бош», придбаний у лютому 2006 року, вартістю 1600 грн. Все вищеперераховане майно, вартістю 158849 грн. позивачка просила визнати спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачкою право власності на ? частку спільної сумісної власності подружжя на суму 79424 грн. 50 коп. Розподілити обєкти права спільної сумісної власності подружжя в натурі, виділивши у власність позивачки телевізор «Тошиба», придбаний у липні 2007 року, вартістю 4200 грн., кухонний комбайн «Бош», придбаний у лютому 2006 року, вартістю 1600 грн. та присудити грошову компенсацію в сумі 73624 грн. 50 коп. Виділити у власність відповідача автомобіль марки автомобіль марки «[PERSON] А-6». д.н. [NUMBER], придбаний у 2005 році, вартістю 120000 грн.; холодильник «Мінськ 1700», придбаний у грудні 2003 року, вартістю 1960 грн., морозильну камеру «Снайге», придбану у грудні 2004 року, вартістю 2000 грн.; пральну машину «Бош», придбану в 2008 році, вартістю 3600 грн., мікрохвильову піч «LG» , придбану в грудні 2004 року, вартістю 1600 грн., фотоапарат «Кенон» у комплекті з фотообєктивом , придбаний у 2006 році, вартістю 6 000 грн., меблі для ванної кімнати, придбані у серпні 2008 року, на загальну суму 7889 грн., тобто майно на загальну суму 153049 грн. В даному судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги стосовно порядку розподілу спільного майна подружжя, вказала на те, що оскільки автомобіль вони з відповідачем купували для забезпечення нормального оздоровлення дитини - планували возити сина на свіже повітря , також автомобіль вкрай необхідний для скорочення часу пересування по місту і це викликано забезпеченням інтересів дитини, то позивачка просила виділити у її власність автомобіль [NUMBER], придбаний в 2005 році. Решту майна просила виділити відповідачу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя є неможливим , між нею та відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки і збереження сімї є недоцільним. Позивачка визнала вартість оцінки автомобіля «[PERSON] А-6», яку вказав відповідач - 38413 грн. 78 коп., відповідно до висновку автотоварознавця. Тому просила виділити їй автомобіль, решту майна, на суму 38849 грн. - виділити відповідачу, не присуджуючи їй компенсації, оскільки різниця у вартості майна невелика. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що подав письмову заяву. Пояснив, що дійсно їх сімейне життя не склалось, тому він погоджується на розірвання шлюбу. Із запропонованим порядком розподілу майна він також повністю погоджується. Представник відповідача [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки їх визнав відповідач. Вислухавши сторони , їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України , у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Як встановлено в судовому засіданні , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.10.2002 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києві з державним Центром розвитку сімї , про що зроблено актовий запис № 2506, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 03.06.2009 р. ( а.с. 5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАГС Шевченківського РУЮ у м. Києві ( актовий запис № 1226) ( а.с. 6). Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння , різні погляди на вирішення сімейних проблем , в звязку з чим в сімї сторін виникли конфлікти, які призвели до втрати почуттів любові та поваги. З квітня 2009 року сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету . Судом встановлено, що сімя сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя сторін неможливе . Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач визнав, що зберігання шлюбу є недоцільним. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, при цьому вважає, що визнання відповідачем позову у цій частині не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін. Також в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу подружжя придбати у спільну сумісну власність наступне майно : -автомобіль [NUMBER], 1995 року випуску, придбаний у 2005 році, вартістю відповідно до звіту № 335 про оцінку визначення ринкової вартості автомобіля, виконаного ФОП [PERSON] 04.02.2010 року , - 38413 грн. 78 коп. ( а.с. 138, 140-143 ), -холодильник «Мінськ 1700», придбаний у грудні 2003 року, вартістю 1960 грн.. -морозильну камеру «Снайге», придбану у грудні 2004 року, вартістю 2000 грн.: -телевізор «Тошиба», придбаний у липні 2007 року, вартістю 4200 грн., -пральну машину «Боні», придбану в 2008 році, вартістю 3600 грн., -мікрохвильову піч «LG» , придбану у грудні 2004 року, вартістю 1600 грн.. фотоапарат «Кенон» у комплекті з фотообєктивом , придбаний у 2006 році, вартістю 16 000 грн., -меблі для ванної кімнати, придбані у серпні 2008 року, на загальну суму 7889 грн.. -кухонний комбайн «Бош», придбаний у лютому 2006 року, вартістю 1600 грн. . а всього майна на загальну суму 77262 грн. 78 коп. ( а.с.70-76) Сторони в судовому засіданні визнали вартість переліченого майна, а також, шо все вищевказане майно було придбано сторонами у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України , дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено , що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Відповідач визнав також позов щодо порядку розподілу спільного майна та погодився, щоб автомобіль [NUMBER] , 1995 року випуску, вартістю 38413 грн. 78 коп., був виділений в особисту приватну власність позивачці [PERSON], а решта вищевказаного майна, на суму 38849 грн. , яке знаходиться у квартирі [ADDRESS], - було виділено йому. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому таке визнання приймається судом та є підставою для задоволення позову. При розподілі судових витрат , суд виходить із вимог ст. 88 ЦПК України, а також прохання позивачки про сплату їй половини понесених судових витрат. Виходячи із вартості майна, яке позивачка просила виділити їй у власність - 38413 грн. 78 коп., вона повинна була сплатити судовий збір у розмірі 384 грн. 13 коп., тому зайво сплачені 410 грн. 11 коп. для розрахунку не приймаються . Також позивачка понесла витрати по сплаті судового збору за розірвання шлюбу - 17 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 31 грн. 50 коп. та 90 грн. Всього сума судових витрат, що підлягає розподілу, становить 522 грн. 63 коп., від вказаної суми становить 261 грн. 32 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст. 69-71, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved