overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення суми заборгованості з заробітної плати, посилаючись на наступне. З 3 жовтня 2005 року по 12 серпня 2008 рік [PERSON]. працював на посаді стрілка - охоронника в Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві. При звільненні з підприємства позивачеві повністю заробітна плата не виплачувалася. В цьому зв′язку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 2752.61 грн. суми заборгованості з заробітної плати на його користь. У судовому засіданні, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на його користь 1972.61 грн. в зв′язку з тим, що частина суми заборгованості у добровільному порядку відшкодована. Відповідач у судове засідання не з′явився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Згідно зі ст. 224 ЦК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає визнати причини неявки відповідача до суду неповажними і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що з 3 жовтня 2005 року по 12 серпня 2008 рік [PERSON] . працював на посаді стрілка - охоронника в Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві. При звільненні з підприємства, заборгнованість з заробітної плати по відношенні до [PERSON] . склала 3532.61 грн. (а.с. 2). Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжуток часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі, коли день виплати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] . про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що 3 жовтня 1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, [PERSON]. [INFO] народила дочку [PERSON], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося за причин відсутності взаємопорозуміння, що приводило до сварок, а в подальшому до неможливості спільного проживання. З 2005 року сторони разом не проживають. В цьому зв'язку позивачка просила шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON]. підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з”явився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечсення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 3 жовтня 1998 року [PERSON] . зареєструвала шлюб з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, позивач [INFO] народила дочку [PERSON] , яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося за причин відсутності взаємопорозуміння, що приводило до сварок, а в подальшому до неможливості спільного проживання. З 2005 року сторони разом не проживають. Сторони разом не проживають, відносин не підтримують, а тому зберегти між ними на майбутнє зареєстрований шлюб недоцільним. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з”ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперчило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходит до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Приймаючи до уваги знаходження на утриманні у позивача неповнолітньої джитини, суд вважає необхідним витрати при оформленні розірвання шлюбу покласти на відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 УПК України. На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і має з ним спільну дитину - сина [PERSON] [INFO]народження. Але відповідач матеріально дитину не утримує, кошти на утримання дитини не надає, мешкає окремо. Просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 400 гривень. Відповідач позов по суті визнав, та підтвердив, що добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу позивачці і бажає сплачувати аліменти на дитину за рішенням суду, але заперечував проти розміру аліментів, надавши про це суду письмову заяву. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд визнає позов підлягаючий задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст.182,183 СК України при визнанні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача іншої дитини від першого шлюбу на яку він також платить аліменти, його вік, і вважає доцільним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі як вимагає позивачка, починаючи від дня звернення до суду позивачки до досягнення дитиною повноліття, оскільки сума відповідає потребам дитини та може бути сплачена відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на його утримання, оскільки він є повнолітнім та навчається в учбовому закладі, але відповідач кошти на його утримання як сина не надає, мешкає окремо.Тоді як він працює і має постійний доход, але своє місце роботи скриває. Просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 400 гривень тому, що він навчається у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди на оплатному денному відділенні на четвертому курсі. Залучена до справи мати позивача [PERSON]. позовні вимоги сина підтримала і наполягала на стягненні аліментів у розмірі 400 гривень щомісячно, оскільки вона сама має постійне роботи у Чугуївської ЦРЛ і надає сину матеріальну допомогу, але її можливості недостатні. Відповідач не заперечуючи проти позову, надав письмову заяву про свою згоду на стягнення аліментів. Заслухавши сторони, вивчив матеріали справи, суд визнає позов підлягаючий задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 182,183,184 СК України при визнанні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тому суд вважає доцільним, визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 400 гривень, починаючи від дня пред'явлення позову до суду до закінчення навчання сином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась в суд з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення часток квартири. В позові вказала, що 10 жовтня 1993 року вона та[PERSON]. і [PERSON]приватизували квартиру [ADDRESS]. При набутті права власності на квартиру розмір часток, що були передані кожному співвласнику квартири встановлені не були. [INFO][PERSON]. помер, а [INFO]помер і [PERSON]Після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної кожному з них частини вказаної квартири. Позивачка з метою оформлення спадщини звернулася до державної нотаріальної контори, однак отримала відмову в зв»язку з тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного із співвласників. Прохає суд визначити, що їй та [PERSON]. і [PERSON]. належало на праві власності по 1/3 частині вищевказаної квартири кожному. У судовому засіданні позивачка [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лубенської міської ради та представники третіх осіб - КП «Лубенське МБТІ» та другої Лубенської держнотконтори в судове засідання не з'явилися надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в своєму листі позов визнав, а треті особи покладаються на розсуд суду. Дослідивши обставини, докази по справі , заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 1654 від 10 жовтня 1993 року [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON]і [PERSON] належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS]. (а.с. 6). При набутті права власності на квартиру, розмір часток, що були передані кожному співвласнику квартири встановлені не були. [INFO][PERSON]. помер, а [INFO]помер [PERSON]., що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 8,10). Після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної кожному з них частини вищевказаної квартири, які позивачка має намір оформити. Однак, при зверненні позивачки до другої Лубенської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників (а.с. 12) Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було, тож вищевказана квартира належить їм порівну, тобто по 1/3 частині. Враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами не виникає, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати взяла на себе позивачка і не прохає їх стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернулися [PERSON] та [PERSON], які в поданій позовній заяві вказали, що [INFO] померла їх мати [PERSON], [INFO] помер батько позивачів [PERSON]. Спадкоємцями майна батьків є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON]. Однак, у встановлений законодавством 6-місячний строк [PERSON] та [PERSON] не подали до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщин, тому просили суд визначити їм додатковий строк, протягом якого вони змогли б подати заяви. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що він намагався попасти на прийом до нотаріуса, але через великі черги не зміг цього зробити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що він не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини з тієї ж самої причини, що й [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов та пояснив, що він не бажає приймати спадщину, між ним та [PERSON] і [PERSON] є домовленість, що [PERSON] свою частку у спадщині віддасть [PERSON]. Представник відповідача Калинівської сільської ради Носівського району в судове засідання по невідомій причині не з'явився. До суду надійшов лист, в якому голова Калинівської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради. Вислухавши пояснення позивачів та відповідача, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями згідно заповітів, вчинених [PERSON] (а.с. 9) та [PERSON](а.с.10). Іншим спадкоємцем є [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивачі намагалися подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак через великі черги цього не зробили. Суд визнає, що позивачі пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з причин, які не залежать від їх волі. Тому причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини суд визнає поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачі визнали позов, позивачі пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому необхідно застосувати наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнити позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

09.10.2008 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди , в якій вказав, що [INFO] року при проведенні контролерами [PERSON] перевірки дотримання вимог Правил користування електричною енергією для населення у відповідача було виявлено факт установки перемикача, , що відключає прилад обліку від навантаження , таким чином електрична енергія споживалася, але не враховувалася і не оплачувалася, про що контролерами був складений акт [NUMBER] від [INFO] року. Діями відповідача [PERSON] було заподіяно шкоду на суму 4 623 грн. 64 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача шкоду у сумі 4 623 грн. 64 коп. та судові витрати по справі. Відповідач з позовом згоден та просив суд зменшити суму завданої шкоди. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. З акту [NUMBER] від [INFO] року видно, що у [PERSON] під час перевірки контролерами [PERSON] виявлено факт установки перемикача, що відключає прилад обліку від навантаження в результаті чого електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. З розрахунку до акту [NUMBER] від [INFO] року видно, що сума завданої позивачу шкоди за період з [INFO] року по [INFO] року складає 4 623 грн 64 коп Виходячи, з вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] в порушення п.п. 48, 53 Правил користування електроенергією використовула електроенергію без обліку, шляхом установки перемикача, що відключає прилад обліку від навантаження в результаті чого електроенергія споживалась, не враховувалась і не сплачувалась, чим [PERSON] , спричинено матеріальну шкоду . В судовому засіданні встановлено, що розрахунок до акту [NUMBER] від [INFO] року зроблений за період перерахунку з [INFO] року по [INFO] року, тобто за 693 днів, а слід було зробити за 365 днів, що передбачено п.б 3.3.Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих -2- електропостачальнику , а тому сума спричиненої шкоди складає 2 609 грн 11 коп . ( 31,77 W доб. х 365 днів х 0,2205 грн). Виходячи з вищевикладеного згідно ст. 1166 ч.1 ЦКУкраїни, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в сумі 2 609 грн. 11 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

09.10.2008 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди , в якій вказав, що [INFO] року при проведенні контролерами [PERSON] перевірки дотримання вимог Правил користування електричною енергією для населення у відповідача було виявлено факт пошкодження пломби Держспоживстандарту на приладі обліку електроенергії, таким чином електрична енергія споживалася, але не враховувалася і не оплачувалася, про що контролерами був складений Акт [NUMBER] від [INFO] року. Діями відповідача [PERSON] було заподіяно шкоду на суму 297 грн. 86 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача шкоду у сумі 297 грн. 86 коп. та судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні з позовом не згоден , суму шкоди не визнає. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. З акту [NUMBER] від [INFO] року видно, що у [PERSON] під час перевірки контролерами [PERSON] виявлено факт пошкодження пломби Держспоживстандарту на приладі обліку електроенергії в результаті чого електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. З розрахунку до акту [NUMBER] від [INFO] року видно, що сума завданої позивачу шкоди за 182 дні складає 297 грн 86 коп. Виходячи, з вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] в порушення п.п. 48, 53 Правил користування електроенергією використовула електроенергію без обліку, шляхом пошкодження пломби Держспоживстандарту на приладі обліку електроенергії в результаті чого електроенергія споживалась, не враховувалась і не сплачувалась, чим [PERSON] , спричинено матеріальну шкоду . Виходячи з вищевикладеного згідно ст. 1166 ч.1 ЦКУкраїни, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

17.11.2008 року позивач [PERSON] , якому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] звернувся з позовом до Вознесенської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Позивач, в обгрунтування позовних вимог зазначив, що на праві приватної власності йому належить будинок [ADDRESS] . Для обслуговування даного будинку та ведення підсобного господарства позивачу на праві власності належить земельна ділянка за тією ж адресою. За час проживання у будинку позивачем [PERSON] був самочинно перепланований і перебудований житловий будинок в гараж А-1 площею [INFO] , вартістю [INFO] гривень. Посилаючись на те, що при здійснені ним самочинної перебудови були дотримані будівельно-архітектурні, санітарні, екологічні, протипожежні норми та правила, про що є відповідні довідки, позивач просить винести рішення про визнання за ним права власності на самочинно перебудований житловий будинок в гараж А-1 площею [INFO] , вартістю [INFO] гривень. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача – Вознесенської міської ради в попереднє судове засідання не з’явився, на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутності їх представника, позов визнає повністю. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно копії рішення Вознесенського міського місцевого суду Миколаївської області від [INFO] року. В порушення, встановленого законодавством України, дозвільного порядку будівництва, самочинно, тобто без належного дозволу чи належно затвердженого проекту перебудував на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети житловий будинок в гараж А-1 площею [INFO] , вартістю [INFO] гривень. Відповідно до довідки Вознесенського реєстраційного округу від [INFO] року Державний акт на право власності на землю за адресою : [ADDRESS] не зареєстровано. Б удівництво проведено з дотриманням будівельно-архітектурних, екологічних, протипожежних норм та Правил, що підтверджується відповідними довідками, з використанням земельної ділянки за призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

03.10.2008 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] р. народження, в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісяця до повноліття вказаної дитини, оскільки відповідач кошти на її утримання добровільно не надає. Позивачка в судове засідання не з‘явилась, направила заяву з проханням слухати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з‘явився, направив заяву з проханням слухати справу в його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Таке визнання позову відповідачем є підставою для його задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved