Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона постійно проживає у житловому будинку [ADDRESS]. Рішенням виконкому Київської районної ради народних депутатів від 02.11.1977 року був узаконений самовільно побудований гараж № 5-374 на ім'я [PERSON]- батька позивачки. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батьків , в тому числі і гараж во дворі будинку по вул.. Тру фанова. Будівля відповідає усім технічним вимогам. БТІ видало технічний паспорт. Однак, у зв'язку з тим, що будівництво було проведена без належного дозволу, та у зв'язку з відмовою відповідача видати правовстановлюючі документи на самочинно побудовану будівлю, вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. При цьому представник позивача пояснив суду, що під час здійснення будівництва права та охоронювані законом інтереси інших осіб порушено не було. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність доказів виконання вимог «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом». Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Як встановлено судом, відповідно до технічного паспорту виготовленого КП ХМБТІ вбачається, що [ADDRESS] знаходиться самовільно збудований гараж, загальна площа - складає 17.2 кв.м. Позивачкою після смерті батька - прийнято майно - гараж [ADDRESS]. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій і можливості експлуатації самовільно побудованих гаражів, виконаного ПП «Моду лор-Сервіс», визнана такою, що технічний стан будівельних конструкцій гаражів, розташованого [ADDRESS] є задовільний, забезпечує несучу здатність, необхідну для подальшої експлуатації. Експлуатація не протирічить будівельно-технічним, протипожежним і санітарно - гігієнічним вимогам. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952-ІV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін'юсту №7/5 від 07.02.2002р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, самочинно возведені позивачем будівлі відповідають всім будівельним та санітарно-технічним нормам та правилам і не порушують права інших осіб. Судом не встановлено, що при будівництві самочинно збудованого нерухомого майна були порушені будь-чиї права. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та визнає право власності позивача на самовільно побудовані забудови. На підставі викладеного,

Outcome: approved