Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх вимог у судовому засіданні позивач вказав, що 27 січня 2008 року, о 12 годині 50 хвилин, його донька [PERSON] керувала на приналежним йому автомобілем „ВАЗ-21124” реєстраційний номер [NUMBER], яким вона має право керувати, під'їхала до його будинку №54 по проспекту Перемоги в місті Добропілля, де поставила автомобіль на узбіччі дороги. У зазначену годину, зі сторони майдану ім.. Леніна в сторону вул. Залізничної, рухався автомобіль „Вольво-940” реєстраційний номер[NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], який не справився з керуванням автомобіля, виїхав за кордони проїзної частини та скоїв зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого автомобілю були спричинені механічні ушкодження. Згідно постанови судді Добропільського міськрайонного суду від 13 лютого 2008 року відповідач був визнаний винним у цій дорожньо-транспортній пригоді та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що скоїлась з вини відповідача, його автомобілю були заподіяні механічні пошкодження. Згідно Звіту №19-607/19.02.08 дослідження спеціаліста-аварійного комісара від 19 лютого 2008 року матеріальний збиток, завданий власникові „ВАЗ-21124” держномер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає: 13686грв.94коп. В добровільному порядку відповідач не бажає виплатити йому суму грошей в рахунок відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а саме: витрати на придбання медикаментів його донькою [PERSON] на її лікування у зв'язку з переживанням у розмірі 77грв.80коп.; додаткові витрати у сумі 685грв. пов'язаних з тим, що донька не могла користуватися автомобілем та користувалася послугами таксі; понесені судові витрати. Від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди пов'язаної з пошкодженням автомобіля у сумі 13686грв.94коп. Крім того, позивач вважає, що йому заподіяна і моральна шкода, тому що після дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якого був пошкоджений приналежний йому автомобіль, його стан здоров'я погіршився. Він переніс сильне моральне потрясіння. В результаті ДТП був позбавлений можливості користатися послугами автомобіля, що порушило його нормальний спосіб життя. Моральну шкоду, що виражається в незручностях і перенесених переживаннях, заподіянні шкоди здоров'ю, тривалому відмовленні відповідача в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, оцінює в розмірі 3000грв. Позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, стягнувши з відповідача як особи винної в заподіянні шкоди на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, витрати на придбання медикаментів його донькою [PERSON] на її лікування у зв'язку з переживанням у розмірі 77грв.80коп.; додаткові витрати у сумі 685грв. пов'язаних з тим, що донька не могла користуватися автомобілем та користувалася послугами таксі; понесені судові витрати. В рахунок відшкодування моральної шкоди 3000грв. Відповідач та його представник позов не визнав, суду пояснив, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати на придбання медикаментів та додаткових витрат донькою позивача, оскільки вона не є стороною у справі. Вважає, що сума позовних вимог про стягнення моральної шкоди є завищеною. Просить у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 27 січня 2008 року, о 12 годині 50 хвилин, [PERSON] керувала автомобілем „ВАЗ-21124” реєстраційний номер [NUMBER], приналежним на праві індивідуальної власності [PERSON], яким вона має право керувати, під'їхала до будинку №54 по проспекту Перемоги в місті Добропілля, де поставила автомобіль на узбіччі дороги. У зазначену годину, зі сторони майдану ім.. Леніна в сторону вул. Залізничної, рухався автомобіль „Вольво-940” реєстраційний номер[NUMBER] під керуванням [PERSON], який не справився з керуванням автомобіля, виїхав за кордони проїзної частини та скоїв зіткнення зі стоячим автомобілем, внаслідок чого автомобілю [PERSON] були спричинені механічні ушкодження. Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються оглянутим у судовому засіданні адміністративним матеріалом та висновком інспектора ОДПР м. Добропілля УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області ст. Лейтенантом міліції Манько С.І. від 29 січня 2008 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Протоколом серії ДО №334394 від 29 січня 2008 року про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст..124 КУпАП. Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2008 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17грв. На час розгляду справи в суді дана постанова ніким не оскаржувалась, не скасовувалася, а тому суд знаходить встановленим факт того, що ДТП сталася з вини водія [PERSON]., який порушив вимоги п.п.2.3б,12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст..1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберіганням або утримання якого створює підвищену небезпеку. Досліджуючи надані докази, суд дійшов висновку про те, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 лютого 2008 року між транспортними засобами під керуванням водіїв [PERSON] та [PERSON]., послужило невиконання водієм [PERSON] п.п.2.3б,12.1 Правил дорожнього руху України. Суд вважає, що вина водія [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, цілком доведена, а його дії знаходяться в прямому причинному зв'язку зі шкідливими наслідками, що наступили для позивача. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] користується власним автомобілем „Вольво940” державний номер[NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію технічного засобу має право керувати ним, і під час споєння особисто керував даним автомобілем, суд знаходить необхідним покласти саме на нього відповідальність по відшкодуванню шкоди, тобто особою керуючою транспортним засобом відповідно до вимог п.2.1 Правил дорожнього руху України який і є належним відповідачем у справі. Розглядаючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд знаходить, що вимоги є обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що діями відповідача позивачу заподіяні моральні і психічні страждання, заподіяні власником джерела підвищеної небезпеки, винного в пошкодженні приналежного йому транспортного засобу, переживань за своє здоров'я внаслідок пошкодження приналежного йому автомобіля, позбавлення можливості користування транспортним засобом, що значною мірою змінило та вплинуло на його спосіб життя. Тому ці життєві обмеження повинні бути відповідним чином компенсовані. Позивач висуває вимоги про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000грв., посилаючись на те що він тривалий час не міг користуватися пошкодженим автомобілем. Суд приймає таке обґрунтування моральної шкоди. Крім того, суд враховує і ті обставини, що позивач повинен був за захистом своїх прав звертатися до різних інстанцій, в тому числі і до суду. З урахуванням суті позовних вимог, обставин справи, характерові діяння відповідача, що заподіяв шкоду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 1000грв. В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на придбання медикаментів його донькою [PERSON] на її лікування у зв'язку з переживанням у розмірі 77грв.80коп.; додаткові витрати у сумі 685грв. пов'язаних з тим, що донька не могла користуватися автомобілем та користувалася послугами таксі, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вимоги не відповідають діючому цивільному законодавству та [PERSON] не э стороною у справі. Стягнення понесених позивачем судових витрат підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля, що складають у сумі 8грв.50коп. судового збору та 30грв. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати судовий збір у сумі 8грв.50коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи 30грв.

Outcome: partial