Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

В поданій суду позовній заяві [PERSON] висунув вимоги до [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 2 по проспекту Незалежності , 21 а в м. Нетішині, виділення йому в цій же квартирі кімнати розміром 10.2 кв.м , відповідачам - в спільне користування кімнат № 3 та № 7 площею 11.5 та 11.7 кв.м., залишивши у спільному користуванні співвласників квартири кухню № 6 з балконом та кімнату № 5 площею 15 кв.м., коридор, ванну, підсобні приміщення та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні ним кімнатою та спільними приміщеннями. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що співвласниками вищеназваної чотирьохкімнатної квартири вони стали на підставі договору міни від 25.04.1995 року під час шлюбу. Між ними в процесі проживання склався певний порядок користування приміщеннями, внаслідок чого він змушений ставити питання про користування кімнатою № 2 площею 10. 2 кв. м. Оскільки відповідачка змінила замок у вхідних дверях і в такий спосіб чинить перешкоди в користуванні жилим приміщенням, він просить ці перешкоди усунути. В судових засіданнях позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги і в остаточних своїх вимогах просить постановити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності сторін по даній справі на вказану чотирьохкімнатну квартиру, визнати за кожним з них право власності на 1/3 частину вказаної квартири, залишивши її у спільній частковій власності, усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом його вселення . Остаточні вимоги позивача підтримала представник останнього адвокат [PERSON], пославшись на ст. 8 ЦК України у відповідності з якою в даному випадку необхідно застосовувати аналогію права з застосуванням Сімейного Кодексу, виділивши сторонам ідеальні частки у власності та вселивши останнього в квартиру, оскільки відповідачка чинить перешкоди позивачу в користуванні нею. Відповідачка [PERSON] вимоги позивача визнала частково, не заперечувала на вселенні останнього в квартиру, хоча надала йому ключ від вхідних дверей. В решті позову вона не згодна. [PERSON] в поданій суду письмовій заяві просив відмовити позивачу в заявлених вимогах і справу розглянути у його відсутності. Адвокат [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не погодився з вимогами позивача, вважаючи їх безпідставними в частині припинення права спільної часткової власності, визнання права на спільну часткову власність по 1/ 3 частці на кожного. Вказане обґрунтовував висуненням такої вимоги припинення, якщо вона має місце з боку всіх співвласників, що можливе було б за їх домовленістю з наступним нотаріальним посвідченням. Вказане на його думку виключає і застосування аналогії права, оскільки виниклі правовідносини врегульовані Цивільним Кодексом. У вселенні він не заперечує. Представник комунального підприємства «Житлово-комунальне об`єднання» Нетішинської міської ради [PERSON] з вимогами позивача погодилась частково і справу в подальшому просила розглядати у її відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Сторони в судовому засіданні не оспорювали свої права спільної сумісної власності щодо чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 67.1 кв. м., які вони набули на підставі договору міни від 25.04.1995 року, що підтверджено наявними у справі копіями вказаного договору та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Тому слід вважати встановленим факт належності сторонам на правах спільної сумісної власності вказаної квартири. Проте [PERSON] вважає, що реалізувати свої права власника він не може, оскільки не визначена його частка у спільному майні, яку виділити в натурі неможливо з технічних причин і відсутня згода на це відповідачів. При цьому він вважає, що лише припиненням права спільної сумісної власності можливе відновлення його прав. Представник позивача [PERSON] припинення такого права обґрунтовувала можливістю застосування аналогії права. Однак з даними доводами позивача та його представника в цій частині суд погодитись не може, оскільки вони не передбачені нормами права і водночас врегульовані нормами цивільного права. У відповідності до ст. ст. 368-369 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; співвласники майна, що є у спільній сумісній власності , володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності , здійснюється за згодою всіх співвласників і згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена; співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Ставлячи вимогу припинити право спільної сумісної власності, визнати право на 1/3 частку квартири кожному, позивач не врахував вказаних вимог закону, якою не передбачено припинення такого права інших співвласників без їх згоди, яка повинна бути висловлена письмово та нотаріально посвідчена. Водночас в законі зазначена необхідність згоди на вчинення таких правочинів, а відповідно такі правовідносини слід вважати врегульованими вищезазначеними нормами закону і застосування в даному випадку аналогії права неприпустиме. Крім цього, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] вказали на те , що такої згоди та повноважень [PERSON] не давали і не дають. Тому суд вважає, що [PERSON] не вправі визначати права інших співвласників. Оскільки його вимоги в цій частині позову не ґрунтуються на законі, в задоволенні останніх йому слід відмовити. В судовому засіданні [PERSON] фактично не заперечувала зміну замка у вхідних дверях зазначеної квартири, що слід вважати створенням перешкод в користуванні ним належною йому частиною квартири. Хоча в судовому засіданні [PERSON] і надала позивачу ключі, зазначивши, що вони від замка вхідних дверей, суд не вбачає на даній стадії спір вичерпаним. При цьому суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] фактично не заперечували в усуненні перешкод в користуванні [PERSON]Є вказаним житлом шляхом вселення. Тому, за вказаних обставин, суд знаходить необхідним відновити права позивача в цій частині позову і вселити його в означене житло.

Outcome: partial