Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 26.04.1996 року до 04.05.2006 року, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Відповідачка добровільно коштів на утримання сина не надає, який повністю знаходиться на утриманні позивача. Але позивач є пенсіонером та коштів, які отримує не вистачає на утримання дитини, тому він звернувсь до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття дитини. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що добровільно сплачує кошти на утримання сина, купує йому одяг, ліки, продукти харчування, а в грудні 2009 року та в січні цього року відправляла позивачу поштовими переводами кошти на утримання сина. Вона також пропонує позивачу перераховувати кошти на утримання сина в такому ж порядку і в подальшому. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Матеріалами справи встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки виконкому Тростянецької міської ради зареєстрований разом з позивачем (а.с.2,5). Згідно довідки УПФУ в Тростянецькому районі №1757 від 08.09.2009 року [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ в Тростянецькому районі і одержує пенсію за віком розмірі 1130грн.88коп.(а.с.4). Відповідачка надає допомогу на утримання дитини, але домовленості з позивачем про порядок участі матері в утриманні сина не досягнуто. Так, протягом серпня-листопада 2009 року вона придбала для сина одяг та взуття на загальну суму близько 900-1000грн., здійснила платежі на шкільні потреби в сумі 117грн., придбавала ліки та продукти харчування, а в грудні та в січні 2010 року переказала на імя позивача кошти на утримання сина в сумі по 220грн. (а.с.16-19,30-35,47,48). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, хоча відповідачка і надає допомогу позивачу на утримання сина як в грошовому, так і в натуральному вигляді, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, але між ними не досягнута домовленість з цього приводу та позивач наполягає на винесенні судового рішення, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. При цьому суд вважає за необхідне стягнення розпочати з лютого 2010 року, оскільки за період з часу подання до суду позовної заяви та по січень 2010 року відповідачка добровільно надавала позивачу допомогу на утримання сина, розмір якої відповідав вимогам законодавства та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір в сумі 51грн. Згідно ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved