Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-09 00:00:00

Позивач 18 лютого 2009 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 03 вересня 2008 року між ним та відповідачем, який діяв по довіреності від [PERSON] був укладений договір, згідно якого сторони зобовязались до 03 листопада 2008 року укласти договір купівлі-продажу належної третій особі квартири [ADDRESS]. Під час укладення вказаного договору позивач передав відповідачу аванс у розмірі 700 доларів США, та в подальшому 07 жовтня 2008 року 2300 доларів США. Для купівлі вказаної квартири позивач мав намір отримати кредит у банку, у звязку з чим ним були понесені витрати на оцінці квартири у розмірі 500 грн. та сплаті послуг КП «ДМБТІ» у розмірі 122,98 грн. Однак 23 жовтня 2008 року у наданні йому кредиту було відмовлено, про що він повідомив відповідача та попросив повернути суму авансу, однак до теперішнього часу відповідач суму авансу не повернув, чим заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у звязку з неповернення позивачу грошей, які є для нього суттєвою сумою. Позивач просив стягнути з відповідача суму авансу у розмірі 24022,80 грн. еквівалент 3000 доларів США, понесені ним витрати по оцінці квартири у розмірі 500 грн., послуги УкрСиббанку у розмірі 50 грн., послуги КП «ДМБТІ» у розмірі 122,98 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовні заяві. Відповідач, третя особа у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», причину неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], діючим по довіреності від імені [PERSON] був укладений договір, згідно якого сторони зобовязались у строк до 03 листопада 2008 року укласти договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири [ADDRESS], під час укладення якого позивач передав відповідачу аванс у розмірі 700 доларів США та в подальшому 07 жовтня 2008 року ще 2300 доларів США (а.с.8). Судом встановлено, що для купівлі квартири [PERSON] позивач мав намір отримати кредит у банку. Однак 23 жовтня 2008 року Кредитним комітетом ЗАТ «ОТП Банк» у наданні позивачу іпотечного кредиту відмовлено (а.с.11), у звязку з чим позивач був змушений відмовилась від купівлі спірної квартири, про що повідомив відповідача, однак останній по теперішній час ухиляється від повернення коштів сплачених йому позивачем у якості авансу. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. В силу ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач, має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору, і тому з відповідача на користь позивач підлягає стягненню сума авансу. Так, відповідно до ст. 533 ЦПК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, враховуючи офіційний курс української грошової одиниці до долара США станом на 10 березня 2010 року (1долар США = 7,984 гривні), сума авансу у розмірі 3000 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача складає 23 952 гривні. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. В той саме час, суд відмовляє у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, та вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача витрат по сплаті послуг КП «ДМБТІ», оскільки встановлено, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини позивача, інших доказів заподіяння йому моральної шкоди позивач не надав та крім того, правовідносини, що виникли між сторонами є договірними і тому згідно діючого законодавства України немає підстав для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті державного мита у розмірі 184,87 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 30 грн., витрат банку у розмірі 50грн. та розміщенню оголошень у газеті у розмірі 200 грн., що загалом складає 464,87 грн. В той саме час, немає підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та по оцінці квартири, оскільки позивачем не представлено доказів сплати цих послуг.

Outcome: partial