Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який народився у шлюбі, зареєстрованому сторонами 09.03.2005 року. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги збільшила, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, а саме з 25.10.2006 року до жовтня 2008 року із розрахунку 450 грн. щомісячно. Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, в тому числі і за минулий час, позивачка вказала, що відповідач з жовтня 2005 року по даний час не виконує свого обов”язку утримувати неповнолітню дитину ні в грошовій, ні в матеріальній формі. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в пресі, однак до суду не з”явився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону та згоду позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] 09.03.2005 року укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області вчинено відповідний актовий запис № 16. [INFO] від спільного подружнього життя сторін народився син [PERSON]. 25 жовтня 2006 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка разом із неповнолітньою дитиною зареєстрована за адресою с.Семенів Теребовлянського району Тернопільської області, де з нею і проживає. Відповідач зареєстрований за цією ж адресою, однак не проживає. Стан здоров”я дитини задовільний. Відповідач працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Стан його здоров”я задовільний. У судовому засіданні позивачка пояснила, що у вересні 2006 року вона зверталась в суд із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], однак у судовому засіданні відмовилась від позову. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони є сусідами позивачки і зі слів останньої їм відомо про те, що [PERSON] не утримує неповнолітнього сина, не надає позивачці матеріальної допомоги. Проте, з якого часу батько дитини не виконує свого обов”язку щодо її матеріального забезпечення, вказати не можуть. Письмових доказів, які б підтверджували, що [PERSON] вживала заходів до добровільної сплати відповідачем аліментів та відповідач ухилявся від їх сплати, позивачка суду не подала у зв”язку з їх відсутністю. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON], оскільки вони є сусідами позивачки, про період, з якого часу відповідач не виконує свого обов”язку утримувати неповнолітню дитину їм невідомо, а тому їх показання можуть свідчити про суб”єктивний характер, які надані з метою підтримки пояснень [PERSON] для обґрунтування позовних вимог останньої. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.2 ст.191 СК України випливає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв”язку із ухиленням останнього від їх сплати. За таких обставин, суд вважає, що доказів про стягнення з відповідача аліментів за минулий час позивачкою суду не подано, а тому позов слід задоволити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти у розмірі 450 грн. на одну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред”явлення позову, тобто з 21.10.2008 року.

Outcome: approved