Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-28 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2005 року. В шлюбі мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що тривалий час вони проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не рахується з її думкою, між ними немає ні поваги , ні взаєморозуміння та згоди у вирішенні спільних проблем, тому вона переконалася, що шлюб носить суто формальний характер, сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Позивач [PERSON] подав зустрічний позов і просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з ним в м.Бучачі Тернопільської області по вул. Коцюбинського,11, мотивуючи тим, що умови для проживання дитини в дружини за адресою м.Бучач, вул.Миру,9/6 є неприйнятними, оскільки в двохкімнатній квартирі проживає сім осіб, в тому числі хворий батько позивачки, що становить реальну небезпеку для здоровя дитини. В нього є свій житловий будинок, в якому є всі зручності для проживання та розвитку дитини. Під час розгляду справи позивач [PERSON] змінив позовні вимоги і просить суд відібрати доньку [PERSON] у відповідачки дружини [PERSON] і повернути її за попереднім місцем проживання [INFO], мотивуючи тим, що в листопаді 2008 року вона покинула сімю і без його згоди виїхала до Італії, де перебувала більше як 9 місяців, весь цей час дитина знаходилася на його утриманні та вихованні. Повернувшись, вона дитину у нього відібрала, та без його згоди змінила місце її проживання, в звязку з чим перешкоджає його участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні з нею. Позивачка-відповідачка [PERSON] в судовому засіданні первинний позов підтримала, зустрічний-заперечила, суду пояснила, що 27.12.2005 року вони зареєстрували шлюб. В цьому шлюбі 14.02.2007 року в них народилася донька [PERSON] Після реєстрації шлюбу протягом десяти місяців проживали в її матері, чоловік хотів проживати окремо, тому вони певний час проживали на найманій квартирі, однак вона не опалювалася, тому через пів року перейшли проживати у квартиру матері відповідача по вул.Коцюбинського,11/1, однак залишалася зареєстрованою до гуртожитку по вул.Тичини,9, оскільки родичі чоловіка відмовляли їй в реєстрації. В неї склалися напружені відносини із свекрухою. З весни 2008 року чоловік не працював, грошей для дитини не давав. 9.11.2008 року з дитиною пішла проживати до своєї матері. Вона зрозуміла, що їм потрібне своє житло, тому 5.12.2008 року змушена була виїхати на заробітки в Італію, де перебувала девять місяців. За час її відсутності до 18.01.2009 року дитина перебувала у матері, а потім з батьком. Батько на утримання доньки використовував спільні кошти, які зберігалися в банку. Після повернення з Італії до чоловіка не поверталася. Тривалий час вони проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не рахується з її думкою, між ними немає ні поваги , ні взаєморозуміння та згоди у вирішенні спільних проблем, тому вона переконалася, що шлюб носить суто формальний характер, сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Оскільки є матірю дитини, тому забрала дитину до себе в квартиру [ADDRESS], де постійно проживає, вважає, що дитина повинна знаходитися на її вихованні і проживати разом із нею. Позивач-відповідач [PERSON] первинний позов визнав, зустрічний підтримав, суду пояснив, що їх донька з моменту народження проживала за місцем його постійного проживання та реєстрації по вул.Коцюбинського,11 в м.Бучачі. Дружина [PERSON] недобросовісно відносилася до сімейних обовязків та виховання дитини. В присутності дитини курила, змивала лак з нігтів ацетоном, наносила побої дитині, державну допомогу на дитину витрачала на свої потреби. В листопаді 2008 року покинула сімю і без його згоди виїхала до Італії, де перебувала більше як 9 місяців. Весь цей час дитина знаходилася на його утриманні та вихованні. Повернувшись, дитину у нього відібрала, та без його згоди змінила місце її проживання, а також перешкоджає його участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні. Вважає, що умови для проживання дитини у позивачки в квартирі [ADDRESS] є неприйнятними, оскільки в двохкімнатній квартирі, яка знаходиться у будинку, не введеному в передбаченому порядку у експлуатацію, проживає сім осіб, в тому числі хворий батько позивачки, що становить реальну небезпеку для здоровя дитини. В нього є свій житловий будинок, в якому є всі зручності для проживання та розвитку дитини. Вважає, що [PERSON] істотно погіршила умови проживання дитини, позбавила її права на користування житлом, яке належним чином забезпечувало її виховання та розвиток. Діючи виключно з інтересів дитини, готовий зберегти сімю. Представник служби у справах дітей Бучацької РДА [PERSON] в судовому засіданні позов про відібрання дитини у матері заперечив, пояснив, що сторонами тривалий час ведуться розмови про необхідність збереження сімї; враховуючи особисті характеристики сторін, їх прихильність до дитини та ставлення до виконання своїх батьківських обовязків, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матірю. Допитана в суді як свідок [PERSON] пояснила, що біля двох років її син разом із невісткою проживали разом із нею в квартирі [ADDRESS]. Сімя була забезпеченою, оскільки син працював, невістка здійснювала догляд за донькою. Хотіла заробити грошей на окрему квартиру, тому коли дитині було один рік вісім місяців, без погодження із чоловіком виїхала на заробітки в Італію. На момент її відїзду дитина знаходилася у її матері. Вислухавши сторони, свідка, представника органу опіки та піклування, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази , суд встановив такі обставини: 1. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції, актовий запис №145. 2. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. 3. Після реєстрації шлюбу протягом десяти місяців проживали в матері дружини. З липня по грудень 2006 року проживали на найманій квартирі, після того перейшли проживати у квартиру матері відповідача по вул.Коцюбинського,11/1, де проживали до кінця листопада 2008 року. 4. З листопада 2008 року подружжя проживає окремо: [PERSON]- в м.Бучачі по вул. Миру,9/6, а [PERSON]- в м.Бучачі по вул. Коцюбинського,11/1. На даний час дитина знаходиться з матірю. 5. Із висновку органу опіки та піклування Бучацької РДА від 16.02.2010 року вбачається, що в квартирі [PERSON] проживає три сімї, а [PERSON] проживає один в житловому будинку, який є власністю його матері [PERSON] Умови проживання в обох сімях задовільні, у помешканнях є все необхідне для нормального розвитку та виховання дитини. Дитина з прихильністю ставиться до обох батьків. Визнано доцільним визначити місце про- живання дитини із матірю. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини , яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що подружжя проживає окремо через неможливість проживати спільно. Спір між ними щодо місця проживання дитини в добровільному порядку не вирішений. Виходячи з того, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими , оскільки сімя фактично розпалася, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому первинний позов підлягає до задоволення, та, виходячи зі ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, віку дитини, особистих якостей батьків, можливості створення належним умов до виховання дітей, приймаючи до уваги ту обставину, що мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, суд вважає , що зустрічний позов [PERSON] необґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити. Суд критично оцінює домовленість про місце утримання та проживання дитини , укладену між сторонами 31.08.2009 року, оскільки нею не вирішується спір щодо місця проживання дитини. Суд вважає безпідставними твердження [PERSON] про безвідповідальне відношення [PERSON] до виконання материнських обовязків, самочинну зміну нею місця проживання дитини, оскільки вони не підтверджені жодними обєктивними доказами по справі, а тому прийшов до висновку, що дитина на законній підставі знаходиться за місцем проживання матері і повинна перебувати на її вихованні.

Outcome: approved