Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

09 березня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі. В позовній заяві позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Гагаріна №33 в с. Городне Краснокутського району Харківської області на підставі дублікату договору дарування, посвідченого 03 червня 2005 року державним нотаріусом Краснокутської районної державної нотаріальної контори, виданого замість втраченого договору дарування будинку, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою 20.12.1995 року, зареєстрованого в реєстрі №2255. На присадибній ділянці до будинку позивач, через свою необізнаність самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації побудувала житлову прибудову літ. „а-1 площею 25,40 кв.м. Згідно акту обстеження КП „Архітектурне бюро Краснокутського району від 27 липня 2009 року будівництво житлової прибудови виконано без порушень норм. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просить визнати за [PERSON] право приватної власності на самовільно збудовану будівлю житлову прибудову „а-І загальною площею 25,40 кв.м, до житлового будинку, що знаходиться по вул. Гагаріна №33 в с. Городнє Краснокутського району Харківської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав суду заяву про слухання справи у їхню відсутність, при розгляді справи покладаються на суд. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як заява являється обґрунтованою та підтверджена матеріалами справи. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Гагаріна №33 в с. Городнє Краснокутського району Харківської області згідно дублікату договору дарування, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою 03 червня 2005 року, виданого замість втраченого договору дарування будинку, посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою 20.12.1995 року, зареєстрованого в реєстрі №2255. Позивачкою без рішення виконкому та без оформлення технічної документації було побудовано прибудову до житлового будинку літ.а-І площею 25,40 кв.м. Згідно до ст.301 Закону України від 20 квітня 2000 р. №1699-ІІІ „Про планування і забудову територій, ст.18 Закону України від 16 листопада 1992 р. 3 2780-ХІІ „ Про основи містобудування будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ухвалюючи рішення у справі за позовом [PERSON] до Козіївської сільської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, суд враховує, що дійсно належним відповідачем у справі про самочинне будівництво є відповідно Козіївська сільська рада, до компетенції якої належить вирішення питань щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності (статті 8-12 ЗК України); вирішення питання вибору, вилучення (викупу) земельних ділянок, надання дозволу на будівництво обєктів містобудування; вирішення питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування територій (ст.12 Закону «Про планування і забудову територій»). Відповідно до п.1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; п.2 ст.331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно акту обстеження стану забудови на присадибній земельній ділянці, виданого 27 липня 2009 року КП „Архітектурне бюро Краснокутського району проведене самочинне будівництво прибудови до житлового будинку закінчене, відповідає вимогам житла відповідно до ДБН В.2.2.15-2005 „Житлові будинки. Основні положення, виконано без порушень норм планування та забудови земельної ділянки відповідно до вимог ДБН 360-92**. На підставі п.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе оформити за позивачем [PERSON] право приватної власності на самовільну прибудову до житлового будинку по вул. Гагаріна №33 в с. Городнє Краснокутського району Харківської області, оскільки будівництво даної житлової прибудови виконано без порушень норм. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved