overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач 06.04.2010 р. звернувся до суду з позовом до Селидівського БТІ про визнання права власності, в якому зазначив, що збудував нерухоме майно будинок, але не оформив правовстановлюючі документи на будинок, в зв'язку з чим не може розпорядитися майном. Просить визнати за ним право власності на будинок, розташований за адресою: Донецька область м. Селидове вул. Чайковського будинок 62 з усіма надвірними будівлями та спорудами. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, надав суду заяву з підтриманням позову, просив розглядати справу без його участі. Представник Селидівського БТІ, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву з визнанням позову та проханням розглядати справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що згідно довідки Селидівського БТІ № 130 від 17.03.2010 р. за позивачем рахується будинок, розташований за адресою: Донецька область м. Селидове вул. Чайковського будинок 62 з усіма надвірними будівлями та спорудами, правовстановлюючі документи на вказаний будинок не оформлялись. Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази та які знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Сторони одружені з 12.04.2008 р., шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №123. Мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сім'я фактично розпалася з лютого 2009 року через відсутність взаєморозуміння і поваги в сім'ї, різних поглядів на життя. Вважаючи примирення і подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на нього. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, просить шлюб розірвати. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлен одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечело б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася з лютого 2009 року, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сім'ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання біржового контракту дійсним, в якому зазначили, що за біржовим контрактом № М-94 від 08 лютого 2001 року, укладеним на Азовській універсальній товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], померлим 03 жовтня 2009 року, було укладено договір міни жилих приміщень, за яким вони переїхати в квартиру № 20, яка розташована в будинку № 96, по вул. Зелінського в м. Маріуполі, а відповідач - в квартиру № 64, розташовану по вул. Лавицького, д. 14 в м. Маріуполі. Сторони виконали умови біржового контракту. Просили визнати дійсним договір міни укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], померлим 03 жовтня 2009 року, за біржовим контрактом № М-94 від 08 лютого 2001 року на Азовській універсальній товарній біржі. Позивачі у судове засідання не з'явились, але від них надійшли заяви з клопотанням, в якому вони просили розглянути справу у їх відсутності, наполягали на задоволені позову, в зв'язку з чим суд розглянув справу без її участі відповідно до п. З ч. 1 ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні не зявився, але від нього до суду надійшла заява в якої він позовні вимоги позивачів визнали в повному обсязі та не заперечував проти задоволені позову. Представник третьої особи - Азовської універсальної товарної біржі у судове засідання не зявився будучи повідомленим про судове засідання належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність не з'явившогося представника третьої особи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2001 року між [PERSON], [PERSON] В.Д., [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], померлим 03 жовтня 2009 року, 08 лютого 2001 року було укладено біржовий контракт № М-94 (договір міни) на Азовській універсальній товарній біржі, за умовами якого позивачі придбали у власність квартиру № 20, яка розташована в будинку № 96, по вул. Зелінського в м. Маріуполі. Факт здійснення сторонами своїх обовязків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою - біржовим контрактом № М-94 від 08 лютого 2001 року, право власності на квартиру перейшло від [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в момент підписання вищезазначеної угоди. За свідоцтвом про смерть від 03 жовтня 2009 року, [PERSON] помер. Відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх суттєвих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та було здійснено повне чи часткове виконання договору, а одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. В цьому випадку в подальшому нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Тому суд дійшов до висновку що укладений за біржовим контрактом № М-94 договір міни квартири № 20, яка розташована в будинку № 96, по вул. Зелінського в м. Маріуполі слід визнати чинним, що надає позивачам здійснити своє право власності та розпорядитись належним їм власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 06.10.2001 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з січня 2009 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не сповістив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 06.10.2001 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивчкою. Враховуючи те, що подружжя тривалий час проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сімю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного Кодексу України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 24 липня 2006 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 59 310 шляхом перерахування коштів на картрахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік строком на 84 місяці. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого станом на 12.03.2010 року має заборгованість в сумі 64960,22 грн. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.І ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з договором 24.07.2007 [PERSON] отримав кредит в сумі 59310 грн шляхом перерахування коштів на картрахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на строк 84 місяці. Згідно з представленим розрахунком загальна сума заборгованості за кредитом складає 64960,22 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

КП „ Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] за надання послуг по опаленню квартири та підігрів води: Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить 2760,81 грн. за період з 01.12.2008 по 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

КП „Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] за надання послуг по опаленню квартири та підігрів води. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить 2214,02 грн. за період з 01.03.2009 по 01.03.2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 02.10.1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 365. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери, та різні погляди на життя, в результаті чого виникали різні непорозуміння та сварки. Подружні стосунки припинені два роки тому. По різним причинам між сторонами виникають дрібні сварки та скандали, що з часом переросло в глибокий сімейний розлад. Це призвело до того, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За цей час позивач втратив до дружини почуття поваги та любові. Донька після розірвання шлюб буде проживати з відповідачкою. Спору майнового характеру немає. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, просив розірвати шлюб. В судове засідання відповідачка не зявилась, надала суду заяву в якій просила слухати справу без її участі, з позовними вимогами згодна повністю. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 02.10.1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 365. (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

КП „Броваритеплоенергомережа звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] за надання послуг по опаленню квартири та підігрів води. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з теплопостачання, тому борг становить 5280,92 грн. за період з 01.01.2006 по 01.02.2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В порушення вимог ст. ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з теплопостачання. На підставі ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

У лютому 2010 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те 15.12.1990 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. 06 листопада 2009 року розірвати шлюб. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі % частки зі всіх видів доходу заробітку, щомісячно до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та прохала задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.З ст. 181 СК України з рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.І ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з копією свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі % частки зі всіх видів доходу заробітку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом - 09 лютого 2010 року і до повноліття дитини. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в доход держави: судовий збір в сумі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на самочинний зведеній будинок літ. Д-1, мансарда літ. Д/м житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 62,8 кв.м., розташоване по вулиці Гірська №183, у місті Маріуполі. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач посилається на те, що у 1998 році купила у [PERSON] дачний будинок, розташований за адресою: вул. Гірська, 183. [PERSON] 24.07.2000 років помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (№1446 від 24.07.2000 р.). Документи на дачний будинок належним чином не оформила через свою юридичну необізнаність. Оскільки самочинно зведений будинок не прийнятий в експлуатацію та вважається самочинним будівництвом, але будівництво проведено з додержанням будівельних норм та правил, не порушує прав інших осіб та не суперечить інтересам суспільства, просить визнати за нею право власності на будинок літ. Д-1, мансарда літ. Д/м житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 62,8 кв.м., розташоване по вулиці Гірська №183, у місті Маріуполі. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, позов просив задовільнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської Ради позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами доказами вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі довідки виданою [PERSON] бюро технічної інвентаризації №3 81 від 11.12.2009г. дачний будинок літ. Д-1, мансарда літ. Д/м житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 62,8 кв.м. самовільно збудовані. Крім того, в результаті аналізу технічного обстеження будівельних конструкцій дачного будинку «Д-1» з мансардою «Д/м», розташованих по вул. Гірська, 183 в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області, а також згідно з нормативним документом «Правила обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд», Київ, 1999г. по здатності і експлуатаційним якостям будівельні елементи будівлі знаходяться в задовільному технічному стані, згідно класифікації [1] відноситься до стану II і може експлуатуватися надалі. Виконані будівельно-монтажні роботи відповідають вимогам нормативних документів. Санітарно-гігієнічні вимоги і умови пожежної безпеки не порушені. Технічний стан будівельних конструкцій дачного будинку «Д-1» з мансардою «Д/м» забезпечує їх безпечну і надійну експлуатацію, про що свідчить висновок ДП «Донецький промстройнііпроект» Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України за вимогою власника суд може признати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване, якщо це не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи нате, що відповідач є його племінником, був прописаний в його будинку як постійний член родини за умов що він та його батьки будуть здійснювати догляд за ним. Позивач є єдиним власником будинку. Відповідач прожив в будинку позивача З місяці, до квітня 2008 року, ніякого догляду він не здійснював, забрав свої особисті речі та виїхав з будинку. Відповідач не мешкає у вказаній квартирі більше 6 місяців, ухиляється від сплати комунальних послуг. Прохав визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, пров. Опитний, буд. 19-а. Позивач у судовому засідані підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно з ст.ст. 71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності протягом шести місяців без поважних причин. Згідно з особистим рахунком в будинку за адресою: м. Маріуполь, пров. Опитний, буд. 19-а зареєстровані [PERSON] та [PERSON] За наведених підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирі за адресою: . Маріуполь, пров. Опитний, буд. 19-а.

Outcome: approved