Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної адміністрації та третьої особи на боці відповідача ГУ державного казначейства України в Чернігівській області про зобов'язання виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.07.1998 року по 31.08.02 року. Позивач у позовній заяві зазначив, що він працює вчителем Дроздовицької ЗОШ 1-3 ступенів і згідно рішення суду отримала заборговану частину заробітної плати за 2000,2001,2003 і перше півріччя 2004 року. Подібне порушення термінів виплати призвело до втрати частини заробітної плати. Відповідно до ПКМУ від 21.02.2001 року №159, підприємства, організації та установи усіх форм власності та господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам зарплату за 1997-2002 роки, повинні в обов'язковому порядку при виплаті цієї заборгованості нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в порядку встановленому ПКМУ №1427 від 20.12.1997 року. Просить стягнути з відділу освіти компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила стягнути з відповідача на її користь 474,31грн. компенсації.. Представник відповідача по справі в судове засідання не з”явився, належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи,в заяві просив розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи на боці відповідача у судове засідання не з'явився, згідно листа ГУ ДКУ в Чернігівській області просить справу розглянути без участі їх представника і у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. З довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації, встановлено, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить позивачу [PERSON],31 грн. за період з 01.01.2000 року по 31.08.2002 року. Відповідно положень ст. 233 КЗПП України в редакції статті до 11.07.2001 року, працівник мав право звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 11.07.2001 року з прйняттям Закону України №2620-ІІІ, згідно якого ст.233 КЗПП доповнено частиною другою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд, з'ясувавши причини пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду, що того вимагала стаття 233 КЗПП України в редакції до 11.07.2001 року, прийшов до висновку, що він не пропущений оскільки тільки у 2006 році, позивач отримала заборгованість по заробітній платі, і за таких обставин, суд вважає, що позивачем недопущено порушення строків зверення до суду за захистиом свого трудового права. Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В статті 57 Закону України „Про освіту”, якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу ( ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи та виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст.94 КЗПП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Про оплату праці”, додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачу неправомірно своєчасно не виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є частиною її заробітної плати, чим порушено її конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно положень ст. 34 Закону України „Про оплату праці”, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цей порядок врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року N 2050-III, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати”, Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати”. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації нарахована позивачу компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного й у відповідності до положень ст.ст. 22, 43, 55, 58 Конституції України, ст. 57 Закону України „Про освіту”, ст.2, ст. 34 Закону України „Про оплату праці”, ст. 233 КЗПП України, Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року N 2050-III, Постанови КМУ від 20 грудня 1997 р. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати”, Постанови КМУ від 21 лютого 2001 р. N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати”,

Outcome: approved