Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з названим позовом до суду, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що, починаючи з 12.01.1981р. по 16.06.1992 року він працював механіком підземної дільниці на шахті «Ювілейна», яка входить до складу Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», та отримав професійне захворювання. За фактом професійного захворювання було проведено розслідування професійного захворювання, про що був складений акт розслідування професійного захворювання № 8 від 23.01.2004 року. За висновком МСЕК від 19.02.2004р. йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково. В подальшому стан його здоров'я погіршився. За висновком МСЕК від 23.10.2008 року йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, безстроково. [PERSON] рекомендацій МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування, ВМП та ПФК. Як встановлено під час розслідування професійного захворювання, причиною професійного захворювання є робота на протязі 22 років і 11 місяців в умовах вплив) шкідливих виробничих факторів пилу - запиленості повітря робочої зони концентрації від 4,2 до 4,8мг/мЗ при нормі 2мг/мЗ протягом від 34,4 до 45 % робочої зміни, відносної вологості від 92 до 100 %, при нормі 75 %, маси підйомного та рухомого вантажу 36 кг при нормі до ЗО кг протягом 23,7 % робочого часу, і результаті чого він отримав професійні захворювання: пиловий бронхіт 1 стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізема легень 1ст. та вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок. [PERSON] розслідування винними у його професійному захворюванні визнані адміністрація шахти «Ювілейна», яка забезпечила безпечні умови праці та порушила ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 Кодексу Законів України про працю. Як позивач він вважає, що винним в його захворюванні є підприємство, яке не створило безпечні та нешкідливі умови праці, порушивши діюче законодавство України про працю. Це призвело до того, що він втратив здоровя, працездатність і я наслідок втрати здоров'я, йому спричинена моральна шкода. У звязку з виявленим у нього професійним захворюванням змінилися спосіб якість його життя, що завдає йому моральних страждань. Із-за професійного захворювання полінейропатії верхніх кінцівок в нього стійкий біль і обмеження рухів в плечових та ліктьових суглобах. Йому тяжко рухатись, бо виникає оніміння кінцівок, він постійно відчуває слабкість, в нього зявляється задишка при незначному фізичному навантаженні, тяжкість за грудиною, сухий задушливий кашель, іноді приступоподібний з виділенням слизу, починаються головний біль та запаморочення. В загальних місцях, особливо в транспорті, через кашель він відчуває себе ніяково і неповноцінно. Погано спить ночами, бо своїм кашлем заважає відпочивати родині. Відчуває себе хворим та непотрібним суспільству. Незважаючи на лікування, стан його здоров'я не покращується і навряд чи покращиться. Адже йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Через хворобу ві повинен довгий час знаходитись на лікуванні у лікарні, терпіти побутові незручносте черги, сварки, тощо, а під час лікування ще й нестерпний біль, приймати велику кількість ліків, які впливають в подальшому на стан всього організму. Це примушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Особливо великі моральні страждання відчуває через те, що ночами не може спати із-за болю, який підсилюється при зміні погоди. Крім того, через професійне захворювання він втратив високооплачувану роботу, оскільки його було переведено на іншу посаду. На теперішній час його визнано інвалідом 3 групи та встановлено 65 % втрати професійної працездатності, що свідчить про те, що стан його здоров'я погіршився. Те, що він має захворювання, які визнані професійними, та проходить періодичне лікування, підтверджується медичними документами. Починаючи з 01.04.2001 року виплати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю працівника при виконанні ним трудових обовязків проводить Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі, Дніпропетровської області відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Оскільки станом на дату встановлення йому втрати професійної працездатності цей Закон передбачав виплату моральної шкоди, він вважає, що саме відповідач повинен виплатити йому відшкодування за моральні страждання. Відповідно ч.Зст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. [PERSON] п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язки*, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють потерпілому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає більшої моральної шкоди, ніж працівник, який при заподіяні і йому ушкодження здоров'я при виконанні ним трудових обовязків, не втратив професійної працездатності. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у розмірі, який передбачено діючим законодавством, а саме у розмірі 200 мінімальних заробітних плат на час виплати та просить стягнути на його користь з відповідача у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 173800 гривень, виходячи з розрахунку: 869 грн. (мінімальна заробітна плата на час звернення до суду) х 200), оскільки наслідки професійного захворювання неможливо вилікувати повністю, і він все життя буде змушений пристосовуватись до ролі інваліда, звикати до нового життя та пристосовуватись до постійного болю. Оскільки здоров'я вже не повернути, він просить стягнути на його користь 173800 гривень, що, можливо поверне йому впевненість у собі та дозволить відчути, що державі не байдужі прості люди- працівники. Відповідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В судовому засіданні позивач участі не приймав через погане самопочуття, а представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила суд на користь позивача стягнути з відповідача 173800 гривень за спричинену моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог послалась на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, підтримала надані нею суду письмові заперечення щодо задоволення позову, з яких вбачається, що позивач сам, за власним бажанням вибрав собі роботу, свідомо йшов на роботу, повязану зі шкідливими умовами праці, усвідомлював, що його здоровю може бути заподіяна шкода, то й сам винен у пошкодженні свого здоров'я. Відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків...» для встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу необхідно мати висновок медико-соціальної експертизи, якого в нього немає, а значить і немає підстав в задоволенні його позову. Крім того, позивач звернувся до суду у 2009 році, але на час розгляду справи з вказаного Закону виключені статті про відшкодування моральної шкоди, тому у задоволенні позову просила суд позивачу відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 12.01. 1981р. по 16.06.1992р. позивач працював механіком підземної дільниці та підземним електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання на шахті «Ювілейна», яка входить до складу Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 12), та отримав професійне захворювання. За фактом професійного захворювання проведено розслідування професійного захворювання, про що складено акт розслідування професійного захворювання № 8 від 23.01.2004 року (а.с. 13-14), з якого вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є його робота на протязі 22 років і 11 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пилу - запиленості повітря робочої зони в концентрації від 4,2 до 4,8мг/мЗ при нормі 2мг/мЗ протягом від 34,4 до 45 % робочої зміни, відносної вологості від 92 до 100 %, при нормі 75 %, маси підйомного та рухомого вантажу 36 кг при нормі до 30 кг протягом 23,7 % робочого часу, в результаті чого він отримав професійні захворювання: пиловий бронхіт 1 стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізема легень 1ст. та вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок. [PERSON] розслідування винними у професійному захворюванні позивача визнані адміністрація шахти «Ювілейна», яка не забезпечила безпечні умови праці та порушила ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 Кодексу Законів України про працю. За висновком МСЕК від 19.02.2004р. позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково (а.с. 15-16), а за висновком МСЕК від 23.10.2008 року йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, безстроково (а.с. 17). [PERSON] рекомендацій МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування, ВМП та ПФК (а.с. 17-зв.). У звязку з професійним захворюванням, позивач після встановлення йому професійного захворювання та втрати професійної працездатності неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах, про що свідчать довідки медичних установ та копії епікризів (а.с. 20-26, 28-31), лікувався у санаторії (а.с. 27). Останній раз лікувався на стаціонарному відділенні у першому терапевтичному відділенні клініки Інституту промислової медицини з 30.01.2009 р. по 16.02.2009 року у звязку з отриманими професійними захворюваннями, що вбачається з виписки з історії хвороби № 429 від 16.02.2009 р. Передумовами для поліпшення стану здоров'я є диспансерне спостереження у терапевта, невропатолога, ЛОР, окуліста за місцем проживання, уникання переохолоджень, відновлювальна терапія в лікарнях і санаторіях, проте гарантії повного одужання не надано. На підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідач своєю постановою № 1767Н від 03.03.2004р. призначив позивачу з 16.02.2004р. безстроково щомісячні страхові виплати в порядку втраченого заробітку в сумі 390,83 грн., виходячи з заробітної плати 781.66 грн. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, підтверджуючих вину підприємства в не забезпеченні безпечних умов праці, від чого позивач отримав професійні захворювання, втратив працездатність, що погіршило його матеріальний стан. Часті курси лікування, порушують нормальні життєві звязки позивача з рідними та близькими людьми. Порушення, викликанні професійними захворюваннями, вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка підлягає компенсації. В відповідності зі ст. 1, 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України взяв на себе зобовязання відшкодовувати заподіяну шкоду на виробництві, включаючи і моральну. [PERSON] з вищевказаним Законом відповідач зобовязаний проводити страхові виплати за заподіяну моральну шкоду. Пунктом 3 ст. 34 вищевказаного Закону, який діяв на момент первинного встановлення позивачу професійного захворювання та у звязку з цим втрати професійної працездатності у розмірі 50 %. передбачено, що сума відшкодування моральної шкоди не повинна перевищувати 200 мінімальних заробітних плат. Тому суд вважає, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м [PERSON] Дніпропетровської області належним відповідачем у справі. Вирішуючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди позивачу, суд враховує ступень втрати професійної працездатності, яка склала 50 % та настання інвалідності на момент дії п.З ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», підприємства в заподіянні шкоди здоровю позивачу, самооцінку страждань та переживань, які переносить позивач. На момент розгляду справи максимальна сума за заподіяну моральну шкоду складає 173800гривень. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що компенсацію за спричинену моральну шкоду позивачу слід стягнути з відповідача в сумі 86900 гривень, що буде відповідним стражданням та переживанням, які відчуває позивач в звязку встановленими професійними захворюваннями та погіршенням його здоров'я. Посилання відповідача на те, що для призначення страхової виплати необхідно керуватися висновком медико-соціальної експертизи суд не приймає до уваги оскільки діючим законодавством не передбачено обовязкового проведення такої експертизи для потерпілих, яким встановлена стійка втрата працездатності. Суд також вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Але суд не вбачає підстав для визначення відшкодування моральної шкоди, виходячи з 65 % втрати професійної працездатності позивача, оскільки цей відсоток йому встановлено у 2008 році, коли сталися зміни ) Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» згідно яким, відповідач з 01.01.2008 року моральну шкоду не повинен відшкодовувати потерпілим від нещасного випадку на виробництві або від професійного захворювання, яким втрата професійної працездатності встановлена після внесення вказаних змін до названого Закону. На підставі наведеного та

Outcome: partial