Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася 04 січня 2010 року до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], третьої особи - управління Держкомзему у м.Львові про визнання недійсними та скасування ухвали [PERSON] міської ради № 1312 від 15.11.2007 року та ухвали [PERSON] міської ради № 2173 від 23.10.2008 року та зобовязання [PERSON] міської ради розглянути питання щодо передачі позивачці у приватну власність земельної ділянки. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що ухвалою [PERSON] міської ради № 1312 від 15.11.2007 року міська рада погодила гр.[PERSON][PERSON] місце розташування земельної ділянки та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,04га на вул.Круглій (біля будинку №9) у м.Львові у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.Ухвалою [PERSON] міської ради № 2173 від 23.10.2008 року внесено зміни в ухвалу [PERSON] міської ради від 15.11.2007 року № 1312, якими змінено площу земельної ділянки з 0,04га на 0,06 га. Позивач вважає, що вказані вище ухвали прийняті з порушеннями положень чинного законодавства і прав її на користування земельною ділянкою. Зазначила, що вона, [PERSON], з 1960 року проживає у м.Львові, на [ADDRESS]а, разом з нею проживають незрячий чоловік, дочка та двоє онуків. Житлова площа квартири становить 22,4кв.м., тобто менше ніж 4,5 кв.м. на одного члена сімї. Будинок по вул.Круглій,9, до вселення позивачки належав Тресту ресторанів і їдалень, де вона працювала. Як вбачається із Архівного витягу з Рішення №660 від 24 липня 1960 року [PERSON] міської ради депутатів трудящих, за будинком по вул.Кругла,9 у м.Львові закріплено земельну ділянку площею 2729,8 кв.м., тобто 0,27298 га. Як працівнику підсобного господарства Тресту столових, позивачці було дозволено використовувати земельну ділянку площею 300 кв.м. для вирощування овочів для власного споживання. Аналогічно земельними ділянками користувались і інші мешканці будинку, які теж були працівниками Тресту. Той факт, що [PERSON] користується з 1960 року земельною ділянкою на вул.Круглій площею 300кв.м. підтверджується свідченнями і сусідів по будинку та приписом Держземінспекції від 08 липня 2009 року, згідно якого позивачку зобов'язано оформити право користування земельною ділянкою. На спірній земельній ділянці [PERSON] посаджено багаторічні насадження - дерева, встановлено паркан, обладнано постійно функціонуючу теплицю. Таким чином, позивачка вважає, що відкрито, добросовісно і правомірно користується спірною земельною ділянкою з 1960 року. Згідно наказу №121 від 16.05.2008 року ТзОВ «Спецавтобаза» громадського харчування» вирішено зняти з балансу та передати власникам приватизованого житла, в тому числі і [PERSON] будинок №9 на вул.Круглій. Актом передачі - приймання будинку №9 на вул.Круглій, комісія „Спецавтобази громадського харчування передавала вказаний будинок у власність громадян - власників квартир у будинку. Вказану передачу проведено на підставі положення про порядок зняття з балансу міської ради житлового будинку, у якому приватизоване або викуплене житло, нежитлові приміщення та передачу його у власність громадянам, юридичним особам від 14.04.206 року №2243. Отже, на даний час вказаний будинок та закріплена за ним земельна ділянка площею 2729,8кв.м. передано мешканцям будинку, в тому числі і [PERSON] Оскаржуваними ухвалами, частину земельної ділянки, закріпленої за будинком по вул.Круглій,9 на підставі Рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 24.07.1960 року, якою з 1960-х р. користується [PERSON], передано [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Безпосередньо у користуванні [PERSON] перебуває 278 кв.м. земельної ділянки, переданої [PERSON] Оскільки дана частина земельної ділянки закріплена за будинком по вул.Круглій,9 і перебуває в користуванні його співвласника, [PERSON] міська рада без згоди [PERSON] згоди як землекористувача здійснила вилучення земельної ділянки і надала дозвіл на виготовлення проекту відведення цієї ділянки [PERSON] На замовлення позивачки спеціалізованою землевпорядною організацією виготовлено план цієї земельної ділянки, яка перебуває в користуванні [PERSON] [PERSON] відповідно до ст.121 ЗК України подано заяву про приватизацію земельної ділянки, і така підлягає розгляду [PERSON] міською радою.Крім того, позивачку повідомлено, що враховуючи її позовну заяву до Шевченківського районного суду м.Львова розгляд питання надання земельної ділянки навпроти житлового будинку №9 по вул.Кругла в м.Львові можливий лише після представлення рішення суду, яке набрало законної сили. Просить суд постановити рішення, яким визнати недійсними та скасувати ухвалу [PERSON] міської ради №1312 від 15.11.2007 року „Про погодження гр.[PERSON] місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Круглій (біля будинку №9) у м.Львові „ та ухвалу [PERSON] міської ради №2173 від 23.10.2008 року Про внесення змін до ухвали міської ради від 15.11.2007 року №1312 „в частині погодження місця розташування та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0278 га згідно плану земельної ділянки від 22.09.2009 року, виданого ПП «Леополіс-клуб», якою користується позивачка. Зобов'язати [PERSON] міську раду розглянути на засіданні сесії міської ради, у відповідності до вимог чинного законодавства, питання щодо передачі позивачці у власність земельної ділянки на вул.Круглій,9 у м.Львові, площею 0,0278 га. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Просить суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, представив суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду письмові заперечення, які підтримав в суді. Представник третьої особи управління Держкомзему у м.Львові [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та вважає їх обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 1960 року проживає у м.Львові, на [ADDRESS]а, разом з нею проживають незрячий чоловік, дочка та двоє онуків. Житлова площа квартири становить 22,4кв.м.(див. свідоцтво про право власності на нерухоме майно та технічний паспорт на квартиру). Зареєстрована у зазначеній вище квартирі позивачка у 1967 році. Будинок по вул.Круглій,9 у м.Львові, до вселення позивачки, належав Тресту ресторанів і їдалень, де вона працювала, що вбачається з ксерокопії трудової книжки позивачки, долученої до матеріалів справи. Із архівного витягу Рішення виконаного комітету [PERSON] міської Ради депутатів трудящих №660 від 24 липня 1960 року вбачається, що за будинком по вул.Кругла, 9 у м.Львові закріплено земельну ділянку площею 2729,8 кв.м., тобто 0,27298 га., власником якої є Трест ресторанів та їдалень. Згідно наказу №121 від 16.05.2008 року ТзОВ «Спецавтобаза громадського харчування» вирішено зняти з балансу та передати власникам приватизованого житла, в тому числі і [PERSON] будинок №9 на вул.Круглій у м.Львові. (а.с.95 справа № 2а-756/2009 рік). Актом передачі - приймання будинку №9 на вул.Круглій у м.Львові , комісія „Спецавтобази громадського харчування передала вказаний будинок у власність громадян - власників квартир у будинку. Вказану передачу проведено на підставі положення про порядок зняття з балансу міської ради житлового будинку, у якому приватизоване або викуплене житло, нежитлові приміщення та передачу його у власність громадянам, юридичним особам від 14.04.2006 року №2243. (а.с.26 справа № 2а-756/2009 рік). Отже, на даний час вказаний будинок та закріплена за ним земельна ділянка площею 2729,8кв.м. передано мешканцям будинку, в тому числі і [PERSON] з З показів позивачки вбачається, що їй, як працівнику підсобного господарства Тресту ресторанів та їдалень, було дозволено використовувати земельну ділянку площею 300 кв.м. для вирощування овочів для власного споживання. Дані твердження позивачки про те , що вона користується більше 50 років спірною земельною ділянкою на вул.Круглій, біля будинку № 9 у м.Львові , площею 300 кв.м., де вирощує овочі, на якій посаджені нею дерева, користується теплицею , підтверджується свідченнями свідків - сусідів , а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які допитані судом в попередньому судовому засіданні 25.12.2009 року , під присягою, при розгляді справи № 2а-756/2009 рік. Відповідачами даний твердження позивачки не оспорюються та не спростовуються. Крім того, судом приймається до уваги та вважається даний письмовий документ як доказ, якій засвідчує право користування позивачкою земельною ділянкою, припис Державної інспекції з конторлю за використанням і охороною земель у Львівській області від 08 липня 2009 року № 1059, згідно якого позивачку зобовязано оформити право користування земельною ділянкою, (а.с.23 справа № 2а-756/09р.). Відтак, судом безспірно встановлено, що позивачка з 60-х років коритується спірною земельною ділянкою по вул.Круглій біля будинку № 9 у м.Львові, на якій, нею посаджено багаторічні насадження - дерева, встановлено паркан, обладнано постійно функціонуючу теплицю. Ухвалою [PERSON] міської ради № 1312 від 15.11.2007 року міська рада погодила гр.[PERSON] місце розташування земельної ділянки та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,04га на вул.Круглій (біля будинку №9) у м.Львові у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови. Ухвалою [PERSON] міської ради № 2173 від 23.10.2008 року внесено зміни в ухвалу [PERSON] міської ради від 15.11.2007 року № 1312, якими змінено площу земельної ділянки з 0,04га на 0,06 га. Позивач вважає, що вказані вище ухвали прийняті міською радою з порушеннями положень чинного законодавства, якими порушуються її права як користувача спірної земельної ділянки. Оскаржуваними ухвалами, частину земельної ділянки, закріпленої за будинком по вул.Круглій,9 на підставі Рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 24.07.1960 року, якою з 1960-х р. користується [PERSON], передано [PERSON] За твердженням представника [PERSON] міської ради та представника [PERSON] спірна земельна ділянка була вільною, про що йдеться у довідці від 13.04.2009 р. управління земельних ресурсів у місті Львові ( а.с.9 справа № 2а- 756/09), тому і було позитивно [PERSON] міською радою вирішено питання стосовно узгодження місця розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою [PERSON] На думку представників відповідача, спірна земельна ділянка не має поштового номера , розміщена через дорогу від будинку № 9 по вул.Круглій. Одночасно, дані представники відповідачів не заперечують те, що позивачка користується спірною земельною ділянкою, про що свідчать висаджені на ній сільгоспкультури , дерева, часткова огорожа ділянки. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Безпосередньо у користуванні [PERSON] перебуває 278 кв.м. земельної ділянки, переданої [PERSON] Оскільки дана частина земельної ділянки закріплена за будинком по вул.Круглій,9 і перебуває в користуванні його співвласника, [PERSON] міська рада без згоди [PERSON], згоди як землекористувача , здійснила вилучення земельної ділянки і надала дозвіл на виготовлення проекту відведення цієї ділянки [PERSON] Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів міської ради та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. [PERSON] відповідно до ст.121 ЗК України подано заяву про приватизацію земельної ділянки, і така підлягає розгляду [PERSON] міською радою. Слід зазначити, що 04.06.2009 року [PERSON] було подано до [PERSON] міської ради заяву, в якій вона просила надати їй земельну ділянку по вул.Круглій,9 у власність, яка перебуває в її користуванні. Однак, на дане звернення позивачка отримала відповідь-відмову та управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин [PERSON] міської ради 22 червня 2009 року було надано їй інформацію, що розгляд питання про надання земельної ділянки у власність можливий лише після представлення рішення суду. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібраними в матеріалах справи доказами підтверджується, що фактичним користувачем спірної земельної ділянки є [PERSON], яка являється співвласником житлового будинку № 9 по вул.Круглій в м.Львові, розміщеного на цій земельній ділянці. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, зміст права власності на землю полягає володінні, користуванні і розпорядженні земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Порядок безплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України. Частиною першою зазначеної статті встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Статтею 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно п. 11 ст. 118 Земельного кодексу України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 114 ЦПК України встановлено виключну підсудність щодо спорів, які виникають з приводу нерухомого майна. Такі спори підлягають розгляду за місцем знаходження майна. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному лровадженні. За заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті. Згідно ч.З п.7 вказаної постанови, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватись згідно з ч. З ст. 152 Земельного кодексу України шляхом визнання права чи застосування інших передбачених законом способів. Зокрема, при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідним способом захисту порушених прав позивача є визнання недійсними ухвали,які прийняті [PERSON] міською радою , без детальної перевірки,без дослідження дійсних обставин фактичного користування громадянами спірною земельною ділянкою , що в свою чергу порушує права фактичного користувача ділянки та зобовязання [PERSON] міської ради на сесії розглянути питання щодо передачі позивачці у власність земельної ділянки по вул.Круглій,9 у м.Львові. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] міської ради в користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 17 грн,- судовий збір та ЗО грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в суді, а всього 47 грн.?

Outcome: approved