Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поновлення строку для звернення до суду з позовом, встановлення права власності на майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є сином [PERSON]. 23 серпня 2001 року його батько [PERSON], що мешкав у с. Підгорівка Старобільського району Луганської області помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, майнового паю та грошового вкладу. Він не приймав спадщину після його смерті. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є він та відповідачі [PERSON], [PERSON]. У передбачений ст.1270 ЦК України термін заяву в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини він не подавав. Вважав, що фактично прийняв спадщину так, як на момент смерті батька вони мешкали разом, вели спільне господарство, він продовжує після його смерті розпоряджатися його майном, всі право установлюючи документи знаходяться в нього. Через юридичну неграмотність вважав, що для оформлення права на спадкове майно достатньо того, що він фактично прийняв спадок, і не знав, що необхідно звертатись до нотаріуса, у звязку з чим просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння №12 по вул. Дзержинського у с.Підгорівка Старобільського району, майновий пай у розмірі 6\~405, 82 грн. на підставі сертифікату серії ЛУ №109715 від 12.03.2003 р. та грошового вкладу у філії №589/010 Старобільського відділення №589 ВАТ «Державний [PERSON] України» на рахунках №91551001266 та №4757. Позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання на зявилися, до початку судового засідання надали суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі, позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити, відповідачі позов визнали у повному обсязі, у звязку з чим на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила Цивільного Кодексу України (в редакції 2003) року про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, і відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року, то суд вважає за необхідне при вирішенні даної справи до вимог про позовну давнину застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, а до вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви позивача та відповідачів та беручи до уваги, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та приймаючи до уваги, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї, і позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті (а.с.13) і не подавав заяви про відмову від спадщини. Вказана обставина також була визнана відповідачами, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поновлення строку для звернення до суду з позовом, встановлення права власності на майно у порядку спадкування за законом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved