Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-21 00:00:00

В листопаді 2008 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилалась на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1993 року, який було розірвано рішенням суду від 03 жовтня 2008 року. Від спільного життя у них є неповнолітня дитина - син - [PERSON], [INFO] народження. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання та виховання свого сина [PERSON], добровільно не надає йому матеріальної допомоги. У нього інших дітей, а також непрацездатних батьків, дружини не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, тому він має можливість і зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина. Дитина здорова, не потребує додаткових витрат, але враховуючи забруднену екологію і те, що для нормального фізичного і розумового розвитку дитини необхідне посилення харчування, виникає потреба в додаткових коштах. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 ( сімсот) гривень 00 копійок щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї до суду надійшла письмова заява, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав частково, а саме те, що згідний виплачувати аліменти в розмірі 400 ( чотириста) гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1993 року, який було розірвано рішенням суду від 03 жовтня 2008 року Від спільного життя у них є неповнолітня дитина - син - [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження № І-МИ № 028939. Після розірвання шлюбу син проживає разом з мамою -[PERSON] і знаходиться на її утриманні. Дитина здорова, не потребує додаткових витрат, але враховуючи те, що для нормального фізичного і розумового розвитку дитини необхідне посилення харчування, це зумовлює потребу в додаткових коштах. Позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] до даного часу не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітнього сина, хоча по закону зобов'язаний це робити до повноліття дитини. Інших дітей, непрацездатних батьків або осіб, на утримання яких він сплачує аліменти, на даний час у нього не має, будь-які стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, він працює, має постійний дохід, має нормальний стан здоров'я, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працює, має регулярний заробіток, в зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, але не в розмірі 700 гривень, а в розмірі 500 ( п'ятсот) гривень щомісячно, з чим погодився і відповідач, задовольнивши позовні вимоги частково. Оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а позовні вимоги задоволені, то суд вважає, що згідно вимог ст.ст. 81 ч.3 п.4, 88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial