Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач СПДФО [PERSON] 11 січня 2010 року звернувся до суду з позовом про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він являється субєктом підприємницької діяльності, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією 28 лютого 1997 року. 06 травня 2009 року позивач, як фізична особа, уклав трудовий договір з працівником [PERSON] та зареєстрував його в Краснокутському районному центрі зайнятості, як це передбачено чинним законодавством. Згідно даного трудового договору [PERSON] був зобовязаний виконувати обовязки експедитора, забезпечувати утримання автомобіля в справному технічному стані, та інші обовязки, передбачені ч.2 трудового договору. З 13 вересня 2009 року і по теперішній час [PERSON] без поважних причин не виходить на роботу, тобто не виконує своїх обовязків згідно п. 2 трудового договору, не дивлячись на те, що позивач неодноразово попереджав його про звільнення за недотримання умов договору. З даного приводу 10 листопада 2009 року, 01 грудня 2009 року позивачем [PERSON] було направлено листа [PERSON] з проханням зявитися за місцем роботи для розірвання трудового договору, що підтверджується повідомленням про вручення листа, який 03 грудня 2009 року отримав особисто відповідач [PERSON] На дані листи відповідач [PERSON] не прореагував і продовжує не виходити на своє робоче місце. Тому позивач вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача по довіреності [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив розірвати трудовий договір від 06 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав електронне повідомлення про слухання справи в його відсутність. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Субєкт підприємницької діяльності фізична особа [PERSON] 06 травня 2009 року уклав трудовий договір із [PERSON], який був зареєстрований в Краснокутському районному центрі зайнятості 06.05.2009 року за №20280900087. Згідно п.2 цього договору працівник [PERSON] був зобовязаний виконувати обовязки експедитора, забезпечувати утримання автомобіля в справному технічному стані, нести повну матеріальну відповідальність та виконувати інші обовязки, передбачені даним договором. [PERSON] з вересня 2009 року не виходить на своє робоче місце, тобто відмовився в односторонньому порядку виконувати умови, передбачені п.2 укладеного трудового договору. В силу п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважної причини. Суд вважає, що [PERSON] без поважної причини, без повідомлення свого роботодавця, не зявляється на робочому місці на протязі чотирьох місяців, чим порушив трудову дисципліну і умови трудового договору. Тому прогул [PERSON] це порушення визначеного режиму праці і є підставою для розірвання трудового договору, укладеного 06 травня 2009 року з позивачем [PERSON]. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved