Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON],[PERSON] про визнання договорів позики недійсними. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що в грудні місяці 2005року вона дізналась про те, що її чоловік [PERSON] без її згоди уклав з відповідачем[PERSON] договори позики строком на шість місяців під три проценти річних. Оскільки, на момент укладення вказаних договорів чинним законодавством не передбачалось, що фізичні особи можуть укладати договори позики зі сплатою відсотків, вважає, що наявні всі підстави для визнання їх недійсними. Крім того, зазначила, що укладення таких договорів позики порушує норми сімейного права. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив його задовольнити. Визнати недійсним договір позики 20300 доларів США від 15.05.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір позики 2000 доларів США від 06.06.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір позики 9900 доларів США від 20.06.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір позики 1000 доларів США від 11.07.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір позики 4000 Євро від 21.07.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним договір позики 4000 доларів США від 25.07.2003р., укладений між [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача[PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, оскільки 14.02.2006р. Печерським районним суду м. Києва постановлено рішення, яким стягнуто з відповідача [PERSON] на користь[PERSON], суму боргу за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 269285грн.30коп. та 3% річних за договором позики у розмірі 21070грн.66коп. і яке набрало законної сили, що підтверджує факт укладення оспорюваних договорів та їх законність. Крім того, зазначив, що відповідач [PERSON] протягом 4-х років ухиляється від повернення боргу, а також те, що вказані правочини були укладені зі згоди позивачки, але жодних заперечень ні під час розгляду справи, ні в ході виконавчого провадження від неї не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON]., представника відповідача[PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2006р. Печерським районним судом м. Києва постановлено заочне рішення, яким стягнуто з відповідача [PERSON] на користь[PERSON], суму боргу за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 269285грн.30коп. та 3% річних за договором позики у розмірі 21070грн.66коп. (а.с.32-34). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2008р. у прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2006р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від прострочення суми боргу-відмовлено (а.с.79). Ухвалою Верховного суду України від 25.09.2008р.-касаційну скаргу [PERSON]-відхилено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2007р., якою визначено Ѕ частку майна [PERSON] в квартирі [ADDRESS], ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12.02.2008р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20.06.2008р. залишено без змін. (а.с.104-108). Зазначено, що ухвали судів постановлено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги висновків не спростовують, підстав для їх скасування не встановлено. Посилання позивача на те, що на момент укладення вказаних договорів позики спірні правовідносини регулювались положеннями ЦК УРСР, що не передбачало укладення договорів позики зі сплатою процентів, а тому зміст договорів прямо суперечив вимогам чинного законодавства, а також порушення норм сімейного права, оскільки договори позики були укладені без згоди позивачки, суд не може прийняти до уваги, оскільки факт законності укладення договорів позики вже встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили і тому не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed