overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] мотивуючи її тим, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі прописана колишня дружина, яка 11 листопада 2007 року вдруге одружилася і переїхала проживати в цьому ж населеному пункті [ADDRESS]. На прохання позивача виписатися з його квартири не реагувала. А тому, відповідно до ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] проживаючу в [INFO], кв.№42 такою , що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №14 по вул. Леніна,336 в смт. Бородянка. Позивач заявлену позовну заяву підтримав і викладене підтвердив. Відповідачка в судовому засіданні заявлений позов визнала. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №14 по вул. Леніна в будинку №336 в смт. Бородянка, що вбачається з свідоцтва на житло №2756 від 13 січня 2000 року. 19 вересня 2007 року, актовим записом №154 шлюб між сторонами було розірвано, що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу. З довідки проживання про склад сімї і прописку (а.с. .8), вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована на проживання в кв.№14, будинку №336 по вул. Леніна Як вбачається з актів обстеження від 10 серпня 2009 року та від 21 грудня 2009 року [PERSON] з вересня 2006 року не проживає в квартирі .№14 , буд. 336 по вул. Леніна в смт. Бородянка. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оцінюючи дослідженні докази і вислухавши думку сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 17 грудня 2004 року Відділом РАЦС Первомайського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 221, мотивуючи свій позов тим, що подружнє життя втратило почуття любові та взаємоповаги один до одного, сумісне проживання та ведення домашнього господарства припинили рік тому, відповідачка зловживає спиртними напоями, тому подружні взаємовідносини між сторонами припинені, відновлювати їх не збираються, у зв'язку з чим позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги. Фактично сім'я розпалась, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу дітей не мають. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

21.01.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 14 липня 1990 року уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, із-за чого виникали постійні сварки, які негативно впливали на її здоров»я та здоров»я сина. Шлюбно- сімейні стосунки між ними припинені з жовтня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл спільного сумісного майна не виникає. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, але відповідач подати спільну заяву до органів РАЦС про розірвання шлюбу відмовляється, що змусило її звернутися до суду. Просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам, витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на сторони в рівних частинах. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги повністю підтримала, просить постановити рішення про розірвання шлюбу, який суперечить її інтересам, вказує, що сім»я розпалась остаточно. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 14 липня 1990 року уклали шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони подружньо-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивачка не згодна і наполягає на розірванні шлюбу пояснюючи, що шлюб суперечить її інтересам та інтересам їх спільного сина (хоча він повнолітній та проживає разом з нею). Витрати необхідно покласти на сторони в рівних частинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. На підтвердження своїх вимог в заяві та в судовому засіданні вказала, що 26 листопада 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 28 січня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дітей не досягнуто, участі в утриманні та вихованні дітей відповідач не бере протягом восьми місяців. Стан здоровя у відповідача задовільний, інших дітей не має. Місце роботи відповідача та розмір його доходів їй невідомі. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує пояснюючи, що на даний час не працює, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу на дітей. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив: -згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу 28.01.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, -згідно копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], -довідка видана виконкомом Баштанської міської ради за № 211 від 28.01.2010 року підтверджує, що на утриманні позивачки [PERSON] знаходяться неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дітей, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те що їй на підставі свідоцтва про право власності від 25.05.2007 року належить на праві приватної власності домоволодіння по вул. Червонофлотська, 131-а в м. Маріуполі. В липні 2007 року у будинку були зареєстровані відповідачі, однак у будинку жодного дня не мешкали, ніяких їх особистих речей в будинку не має, що підтверджується відповідними актами. Прохала визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку №19 по пр. Нахімова в м. Маріуполі. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та прохала їх задовольнити. Відповідачі у письмовій заяві не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно з ст.ст. 71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності протягом шести місяців без поважних причин. Як вбачається з свідоцтва про право власності від 25.05.2007 року [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння по вул. Червонофлотська, 131-а в м. Маріуполі. Як вбачається з довідки голови СК «Чайка» від 06.02.2010 року [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак не мешкають за вищевказаною адресою. За наведених підстав суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку №131а по вул. Червонофлотська в м. Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

27 січня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]М про стягнення аліментів. Позов з посиланням на вимоги ст.ст. 180,182 СК України, мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина, але не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, хоча має можливість її надавати. Просила стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі чверті доходів відповідача щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав, а тому суд на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення з попереднього судового засідання. Судом встановлено обставини, які відповідають сімейним правовідносинам. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою (а.с.3-7,9). Встановлений ст. 180 СК України обовязок батька утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, є підставою для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, матеріальне становище сторін, а також їх згоду щодо розміру аліментів та встановлює їх в розмірі чверті від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 27.01.2010 року Спору щодо місця проживання дітей між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КС "Рушник" про захист прав споживачів шляхом стягнення внеску та відсотків, мотивуючи тим, що 03.10.2008 року між нею та КС "Рушник" було укладено договір №Д534 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно умов даного договору нею було внесено внесок у розмірі 17000 грн. на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №4760 від 03.10.2008 року. Відповідно до п. п. 1.3., 3.7. договору, на суму депозитного внеску кредитна спілка зобов'язана була нараховувати 34% річних, а в разі дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника більш ніж за 150 днів кредитна спілка повинна була сплачувати їй за користування вкладом 7% річних на суму вкладу. Вказує, що в порушення умов договору, відповідач сплатив відсотки за користування кредитом лише за жовтень 2008 року, сплативши їй 03.11.2008 року - 490 грн. У зв'язку з систематичними порушеннями умов договору, 05.01.2009 року вона звернулася до кредитної спілки з вимогою про повернення вищевказаного депозитного вкладу, який їй повинні були повернути 05.02.2009 року. Однак до даного часу депозит їй не повернуто, відсотки за користування її коштами за період з 01.11.2008 по 05.02.2008 року складають 1145,84 хрн. (з 0U 1.08 по ЗО 11.08 року - 474,90 грн.: з 01.32.08 по 31.12.08 року - 490,73 грн.; з 01 01.09 по 05.01.09 року - 79,15 грн.; з 06.01.09 по 05.02.09 - 101,06 грн.). У зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, відповідач, в силу вимог ст.625 ЦК України, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням 3% річних. Три відсотки річних, розраховані за період з 06.02.2009 по 22.10.2009 року становлять 385,91 грн. (17 000 + 1145,84 х 3% : 365 х 259). Відповідно, відповідач зобов'язаний сплатити їй розмір заборгованості з врахуванням 3% річних на загальну суму 18531,75 грн. (17 000 + 1145,84 + 385,91). Зазначає, що 14.10.2009 року вона в черговий раз зверталася до кредитної спілки з проханням повернути вклад, однак директор спілки повідомив, що кошти не можуть повернути у зв'язку з їх відсутністю, та надав довідку, де вказано, що спілка їй винна коштів навіть менше, ніж вона вносила на депозитний рахунок. Оскільки у добровільному порядку вирішити виниклий спір відповідач не бажає, просить стягнути з КС "Рушник" на її користь 17000 грн. основного борту за договором; 1145,84 грн. відсотків за депозитом за період з 01.11.2008 по 05.02.2009 року; 3% річних за період з 06.02.2009 по 22.10.2009 року в сумі 385,91 грн. та судові витрати по справі. В ході розгляду справи позивачем [PERSON] була надана уточнена позовна заява, в якій вона . зазначила, що відповідно до укладеного 03.10.2008 року договору №Д534 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, 03.11.2008 року КС "Рушник" було виплачено їй належні проценти в розмірі 490,90 грн. та більше жодної виплати процентів не здійснювала. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з від\-повідача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі чверті всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила стягувати з відповідача на утримання сина чверть доходів, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] Є Г. у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини не\-явки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ух\-валення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого, згідно по\-даних свідоцтв про народження, мають одну дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримува\-ти дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок прису\-дження коштів на утримання дитини, згідно якої аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище неповнолітніх дітей, сторін, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки, ви\-значивши єдину частку від заробітку (доходу) батька дитини до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст. 180 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду і в судовому засіданні пояснив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 25 грудня 2005 року. 05 листопада 2009 року був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КзпП України. При звільненні йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 8933,44 грн. та належний мінімальний розмір вихідної допомоги в сумі 2632,19 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість по заробітній платі, а також вихідну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був своєчасно і належним чином повідомлений, тому суд встановлює заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 25 грудня 2005 року по 05 листопада 2009 року та при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 8933,44 гривень, кінцевий розрахунок з позивачем відповідач не провів, а тому на підставі ст.117 КЗпП України заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню на користь позивача, також підлягає стягненню належний мінімальний розмір вихідної допомоги в сумі 2632,19 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду і в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 01 серпня 1991 року. 02 листопада 2009 року була звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КзпП України. При звільненні їй не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 6103,00 грн. та належний мінімальний розмір вихідної допомоги в сумі 1756,34 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість по заробітній платі, а також вихідну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був своєчасно і належним чином повідомлений, тому суд встановлює заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підтягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 01 серпня 1991 року по 02 листопада 2009 року та при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 6103,00 гривень, кінцевий розрахунок з позивачем відповідач не провів, а тому на підставі ст. 117 КЗпП України заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню на користь позивача, також підлягає стягненню належний мінімальний розмір вихідної допомоги в сумі 1756,34 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

У жовтні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] - року народження, [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] у твердій грошовій сумі по 35 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та давши їм оцінку у їх сукупності приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи сторони мають дітей - [PERSON] - [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] - [INFO]. Відповідач добровільно аліменти не сплачує. Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 травня 2008 року з [PERSON] на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі . Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач суду пояснив, що він надає допомогу в розмірі 1/2 частини доходу від оренди земельної ділянки частки (паю), що складає близько 1200 грн. в рік. Інших доходів не має, так як хворіє. Поскільки позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 51грн., та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулося ТОВ „ Бородянське ЖКП „ її тим, що відповідачі зареєстровані на проживання в [INFO] не сплачують борг за комунальні послуги. Так, станом на 1 листопада 2009 року відповідачі заборгували позивачу плату за квартплату в сумі 2216,65 гривень. А тому, позивач відповідно до ст. ст. 66,67,68 ЖК України, просить суд стягнути (солідарно) з відповідачів на його користь 2216,65 гривень, як борг за квартплату та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Представник позивача заявлений позов підтримав і викладене підтвердив. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнала. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі заборгували позивачу плату по квартплаті за період з 01.04.2001 року по 1 листопада 2009 року в сумі 2216,65 гривень. Відповідно до ст. 68 ЖК України, власники та наймачі зобовязані своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як відповідачі своєчасно не сплачували квартплату. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача 30 грн., як витрати повязані зі сплатою позивачем за інформаційно-технічне забезпечення. Враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позовної заяви звільнений рішенням Бородянської селищної ради двадцять сьомої сесії пятого скликання від 21 січня 2009 року то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача до місцевого бюджету державне мито в розмірі 51 гривна. Оцінюючи дослідженні докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, так як відповідачі по справі заборгували позивачу станом на 1 листопада 2009 року плату за комунальні послуги в розмірі 2216,65 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

Лікар-психіатр стаціонару Івано-Франківської обласної клінічної психоневрологічної лікарні № 3 [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Ухвалою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.02.2010 року визначено підсудність справи Галицькому районному суду. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і суду пояснила, що громадянин [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO] 13 лютого 2010 року був госпіталізований в Івано-Франківську обласну клінічну психоневрологічну лікарню № 3. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром Тлумацької ЦРЛ [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у звязку з наявністю у нього тяжеого психічного розладу, який зумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Заслухавши лікаря-психіатра, міркування прокурора, який щодо задоволення заяви не заперечив та перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] страждає параноїчною формою шизофренії, прогредієнтний перебіг, афективно-параноїдний синдром на фоні емоційно-вольового дефекту особи, є інвалідом другої групи повічно, про що свідчить оглянула в судовому засіданні історія хвороби [PERSON] Хворіє він з 1989 року, неодноразово (35 разів) перебував на лікуванні в Івано- Франківській ОКПЛ № 3. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 15 лютого 2010 року обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON] в.В. від запропонованої госпіталізації відмовляється. За наведених вище обставин справи суд приходить до висновку, що заява про надання дозволу на госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 279-282 ЦПК України,

Outcome: approved