Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини – сина [PERSON] , [INFO] року народження, який продовжує навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не надає допомоги в утриманні сина. У попереднє судове засідання позивачка [PERSON] не з’явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.11). Позивачка надіслала до суду заяву, в якій заявлені нею позовні вимоги підтримала повністю та просить розгляд справи провести за її відсутності (а.с.19). Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.15). [PERSON] подав до суду заяву, в якій вимоги позивачки визнав у повному обсязі та просить розгляд справи провести за його відсутності. Наслідки ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України йому роз’яснені та зрозумілі (а.с.16). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.12). Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] року, є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Котелевський відділом ЗАГС Полтавської області 21 грудня 1990 року (а.с.5). Згідно з довідками Харківського національного університету радіоелектроніки №54/374 від 27 листопада 2008 року та №54/378 від 10 грудня 2008 року [PERSON] є студентом першого курсу даного навчального закладу, дата закінчення навчання – 30 червня 2013 року (а.с.9, 20). Позивачка працює вихователем дитячого садка «Берізка» СВК «Батьківщина» (а.с.8). Відповідач працює на посаді сімейного лікаря Більської дільничної лікарні (а.с.18). Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. А тому з відповідача слід стягнути судові витрати по розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved