Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, [PERSON], у відділі реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 66, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею та від сплати державного мита її звільнити на підставі п. 18 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито», поклавши його на відповідача, посилаючись на те, що 18 серпня 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ЗАГСу Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 66. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітніх, дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, постійні сварки в сім'ї, що негативно впливає на виховання дітей. На протязі останніх двох місяців вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, на даний час проживає окремо один від одного, а діти проживають з нею. Їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення з відповідачем неможливе. Спору з відповідачем, що до місця проживання дітей в них немає. Відповідач позовні вимоги позивача визнає та просить суд їх задовольнити. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований 18 серпня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 66. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх, дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, а також інтересам їхнім дітям, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань дітям, що впливає на формування їхнього характеру та психологічного здоровя. З питань щодо виховання та проживання дітей спору немає, оскільки діти на даний час проживають з позивачем. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу та задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. Суд звільняє відповідача від сплати державного мита. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд звільняє сторони від сплати державного мита. На підставі ст..ст.110, 112 СК України,

Outcome: approved