Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

14 серпня 2007 року між працівником [PERSON] та фізичною особою - приватним підприємцем [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований цього ж дня в Смілянському центрі зайнятості за №789. За умовами договору [PERSON] зобов'язалася виконувати роботу продавця, нести відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, дотримуючись правил з техніки безпеки та протипожежної безпеки, а [PERSON] зобов'язалася оплачувати працю працівника у розмірі не менше мінімальної заробітної плати. Час виконання робіт найманого працівника встановлено п. 4 цього договору із 8-00 до 17-00 год. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON]про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка пояснила, що за результатами переобліків товарів в магазині по вулиці Мазура, 5-а в м. Сміла 29 січня та 12 березня 2008 року встановлено, що продавцем [PERSON] допущено недостачу в загальній сумі 6381 грн. Гроші [PERSON] не повернула, чим завдала їй моральних страждань, що виразилося у порушенні спокою та стосунків із працівниками, втрачанням авторитету керівника. Завдану моральну шкоду оцінює у 1700 грн. З врахуванням того, що з моменту проведення переобліку товару в магазині, тобто із 12 березня 2008 року, [PERSON] на роботу не виходила, пояснень з приводу поважності причин невиходу на роботу не надала, тому просить розірвати із [PERSON] трудовий договір за прогули на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відповідачка, заперечуючи проти позову, подала до суду позов до [PERSON], в якому просить розірвати трудовий договір із [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України та зобов'язати [PERSON] видати їй належно оформлену трудову книжку. Пояснила, що дійсно на підставі трудового договору вона працювала продавцем в вино-горілчаному відділі магазину по вулиці Мазура, 5-а в м. Сміла, що належить приватному підприємцю [PERSON] Більша частина працівників, що працювали разом із нею, не були оформлені належним чином. Договір про повну матеріальну чи колективну бригадну відповідальність з нею та іншими працівниками не укладався. При прийомі її на роботу інвентаризація товарно-матеріальних цінностей не проводилась, товарно-матеріальні цінності під звіт вона не отримувала, а позивачка, як власник цих цінностей, не забезпечила належних умов для їх зберігання. Також позивачка порушила умови трудового договору, оскільки без погодження із нею змінила графік роботи, встановивши наступний графік: два дні праці, два дні відпочинку. Робочий день починався о 7-30 год. і закінчувався о 22-30 год. Тобто робочий день становив 15 годин за добу та 60 годин на неділю При цьому доплата за святкові та вихідні дні не проводилася. Свою відсутність на робочому місці з 13 березня 2008 року пояснила тим, що попередила позивачку про звільнення за два тижня, але позивачка відмовилася прийняти письмову заяву. Вона відпрацювала 14 календарних днів, а на 15 день не вийшла на роботу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення, а позов [PERSON]до [PERSON] про розірвання трудового договору та зобов'язання видати належно оформлену трудову книжку підлягає до задоволення з наступних підстав. Із комісійного акту від 29 січня 2008 року (в склад комісії увійшли приватний підприємець [PERSON], продавці [PERSON] та [PERSON]) вбачається, що внаслідок проведення переобліку коштів та товару нестача товару склала на суму 3481 грн. 12 березня 2008 року проведено переоблік товару та коштів (в складі комісії ПП [PERSON]. продавці [PERSON] та [PERSON]), згідно якого недостача коштів та товарів склала в сумі 2900грн. У відповідності до наказу Мінфіну України № 202/412 від 26 серпня 1994року «Про Інструкцію по інвентаризації основних засобів нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків» інвентаризація проводиться при зміні матеріальних осіб, при встановленні колективної бригадної відповідальності, за наказом керівника уповноваженими особами з обов'язковим складанням інвентаризаційних описів та акту інвентаризаційної комісії. В порушення положень цієї інструкції [PERSON] не надала документів, які б свідчили про належне проведення переобліку: відсутні накази про проведення переобліків та про створення комісії, інвентаризаційні описи, перелік товарно-матеріальних цінностей які були отримані відповідачкою та перелік товарно-матеріальних цінностей, яких недоставало по результатам переобліку. Відповідачка була присутня при проведені обох переобліків але відмовилась підписувати акти, так як не погодилися із їх результатами. Із пояснень в судовому засіданні [PERSON] свідка [PERSON], а також письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON] з'ясовано що доступ до товарно-матеріальних цінностей мали усі працівники магазину: власник, бухгалтер, старший продавець, продавці, які працювали за трудовим договором і такі, що не були оформлені на роботу, обслуговуючий персонал. Таким чином [PERSON] не були створені належні умови для обліку та зберігання товарно-матеріальних цінностей в магазині. Крім того, 6 травня 2008 року [PERSON] подано позов до суду про стягнення коштів в розмірі 3481 грн. (сума недостачі товару за переобліком від 29 січня 2008 року) з [PERSON]. Але ухвалою суду від 6 червня 2008 року на підставі заяви [PERSON] її позов залишено без розгляду, оскільки спірні правовідносини врегульовано в позасудовому порядку. За наведених обставин, відповідно до положень ст.ст. 130, 131, 1353, 138 КЗпП України, судом не встановлено порушень [PERSON] трудових обов'язків, а її вина у виникненні недостачі товарно-матеріальних цінностей позивачкою не доведена. Разом з тим, судом встановлено порушення з боку позивачки умов трудового договору, викладених в п.п. 4, 5, згідно яких час виконання робіт найманим працівником встановлено із 8-00 до 17-00 год. із розрахунку тривалості робочого часу 40 год. на тиждень та наданням двох вихідних днів в суботу та неділю. У відповідності до ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Проте із пояснень [PERSON] та показань свідка [PERSON] вбачається, що позивачка в односторонньому порядку без згоди найманих працівників змінила графік робочого часу, чим не виконала умов трудового договору та вимог ст. 50 КЗпП України щодо норм тривалості робочого часу. Тому, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України трудовий договір між стронами по справі підлягає розірванню оскільки позивачка не виконала законодавство про працю та умови трудового договору, а відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України позивачку слід зобов'язати видати відповідачці належно оформлену трудову книжку. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 31, 38, 50, 130,131,135-3,137, 138, 221 КЗпП України,

Outcome: approved