Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-15 00:00:00

В грудні 1998р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок № 2\\3 по пров. Електроному в м. Миколаєві. Вказував, що вказаний будинок був придбаний [PERSON], але за кошти позивача. В звязку з чим просив суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. В звязку зі смертю [PERSON] проведено зміну відповідача на [PERSON], яка є спадкоємцем померлого. (арк. 113). 17.02.2009р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] Вказувала, що знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час їх шлюбу [PERSON]- її батьком, було придбано спірний житловий будинок. Готовність будинку на час придбання складала 50%. В подальшому житловий будинок було добудовано подружжям, тобто [PERSON], [PERSON] спільно з її батьками. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] збільшилась вартість будинку внаслідок будівельних робіт, виконаних за рахунок її власних коштів. В звязку з чим просила суд визнати за нею право власності на 37, 5 % часток , за [PERSON] - 12,5%, за [PERSON] - 50% часток від 1\\2 частини будинку. В подальшому уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила суд залишити у власності [PERSON] 1\\2 частину будинку, іншу 1\\2 розділити наступним чином: визнати право власності на 1\\2 частину житлового будинку за [PERSON], як спадкоємицею померлого [PERSON], що складає 1\\4 частину цього будинку, визнати 1\\4 частину житлового будинку обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], із яких визнати право власності за [PERSON] на 3\\16 часток у спірному жилому будинку, відступивши від рівності часток подружжя з урахуванням інтересів дітей та збільшення вартості будинку внаслідок будівельних робіт, виконаних за рахунок її власних коштів за останні десять років, визнати право власності за [PERSON] на 1\\16 частку у спірному жилому будинку. Справи було обєднано в одне провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник заявлені вимоги підтримали. Позов [PERSON] не визнали. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнала, підтримала вимоги [PERSON] [PERSON] та її представник позов не визнали. Позовні вимоги заявленого нею позову підтримали. Заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1984 р. по 12 травня 1998 р. Від спільного проживання мають двох дітей [PERSON], 1985 р. н. та [PERSON], [INFO] [PERSON] не регулярно сплачує аліменти на утримання дітей та має заборгованість станом на 31.08.2009 р. у розмірі - 4488грн. 33 коп. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. [PERSON] з дітьми та [PERSON] житлом не були забезпечені. 27.07.1995 р. відповідно до договору купівлі - продажу [PERSON] та [PERSON] продали належну їм трикімнатну квартиру [ADDRESS] з метою придбання за виручені кошти житлового будинку для сумісного проживання своєї сімї та сімї дочки - [PERSON] (арк. 7). Продаж було вчинено за [NUMBER] крб., решту грошових коштів для придбання будинку [PERSON] отримав від свого сина, який на той час працював за кордоном України і частину зароблених коштів постійно надавав батькові, що підтверджується митною декларацією (а.с.67). Таким чином, суду надані докази в підтвердження наявності грошових коштів у [PERSON] на придбання будинку. Пошуком житлового будинку займався [PERSON] [PERSON], відповідно до Державного Акту від30.05.1995 p., належить земельна ділянка площею 821 кв. м. за адресою пров. Електроний, 2\\3 у м. Миколаєві (арк.8). За дорученням [PERSON] надав [PERSON] право оформлення документів на відчуження житлового будинку за адресою пров. Електроний, 2\\3. 27.12.1995 р. між [PERSON], який діяв за дорученням від імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку № 2\\3 по пров. Електроному в м. Миколаєві, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в ММБТІ (арк.6). Вказаний договір відповідав на час його укладення вимогам Цивільного Кодексу України в редакції 1963 p., а саме ст.ст. 44, 47 цього кодексу. Відповідно до п. 2 договору купівлі - продажу, продаж будинку було вчинено за [NUMBER] крб., які представник продавця одержав повністю від покупця до підписання договору. Вказаний договір в решті частин позивачем не оспорюється, вимог щодо визнання його недійсним позивачем заявлено не було. Відповідно до пояснень свідка - [PERSON] (а.с. 56), який був попереднім власником спірного будинку, вбачається, що йому не відомо кому належали отримані ним від [PERSON] кошти за продаж будинку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на норму статті 112 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 p., а саме вказував, що житловий будинок фактично був придбаний [PERSON] та [PERSON] за домовленістю про створення сумісної власності членами сім'ї та фактично є спільним сумісним майном. Але, відповідно до статті 112 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 р. та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. зі змінами «О практике применения судами законодательства , регулирующего право собственности граждан на жилой дом» і п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. зі змінами «О судебной практике по делам по искам о защите права частной собственности», в підтвердження створення спільного сумісного майна необхідна письмова угода щодо цього між учасниками такої власності, або інші письмові докази в підтвердження створення саме спільного майна, покази свідків до уваги не беруться. Такої угоди між [PERSON] та [PERSON] не укладалося, інших письмових доказів в підтвердження створення спільного майна позивачем не надано. Доводи [PERSON] про те, що ним були внесені власні грошові кошти в рахунок придбання спірного будинку, які він отримав від реалізації спадкового майна, а саме - продажі квартири № 11 по пров. Московському у м. Пушкіно Московської області не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказана квартира була подарована позивачем, що підтверджується наявним у матеріалах справи копією договору дарування (а.с. 60). Будь-яких доказів щодо існування іншого спадкового майна та його вартості [PERSON] суду не надав. Таким чином, жодних доказів на підтвердження внесення будь - яких грошових коштів особисто [PERSON] на придбання спірного будинку суду не надано. Також слід зазначити, що на час придбання будинку [PERSON] та його дружина не працювали, мали на утриманні двох малолітніх дітей. Не заслуговують на увагу доводи сторін про те, що будинок, на час його придбання, був незакінчений будівництвом, оскільки на час укладення договору житловий будинок був введений в експлуатацію та отриманий правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів м. Миколаєва від 26.12,1995р., зареєстрованого в ММБТІ за№ 19993. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину майна в звязку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. 12 травня 1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У спірному будинку залишились проживати [PERSON], двоє дітей та батьки - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку № 2\\3 по пров. Електроному в м. Миколаєві власником придбаного нерухомого майна є [PERSON]. Тому вважати спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] не має юридичних підстав, вимог щодо визнання договору купівлі - продажу спірного житлового будинку недійсним з будь - яких підстав не заявлено. 3 урахуванням вищенаведеного, оцінивши надані докази у сукупності суд вважає, щов задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності необхідно відмовити у в звязку з безпідставністю.

Outcome: dismissed