Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 лютого 2010 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 03 квітня 2001 року померла його бабуся [PERSON], яка мешкала в с. Слобідка Краснокутського району Харківської області, та при житті являлася членом АТ Агрофірма „Промінь. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №002463, виданого 14 травня 1996 року Краснокутською районною державною адміністрацією [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ Агрофірми „Промінь розміром 6,72 га без визначення меж цієї частки в натурі. Після її смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельний пай. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавці [PERSON]. Відповідно до схеми поділу земельних паїв, які відбулись шляхом жеребкування, за покійною [PERSON] закріплена земельна частка №667 контур №52 площею 4,6745 га ріллі, про що свідчить викопіровка з проекту землеустрою та організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП „Промінь Краснокутського району Харківської області. За захистом своїх прав, так як право власності не визнається орендарем, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON]. В попередньому судовому засіданні представник позивача прохав поновити строк на звернення до суду та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Рябоконівської сільської ради в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без їх участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 03 квітня 2001 року померла його бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІВЛ №317214, виданого Рябоконівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 04 квітня 2001 року, про що зроблено запис №12 в Книзі реєстрації актів про смерть, яка мешкала в с. Слобідка Краснокутського району Харківської області. При житті бабуся позивача [PERSON] являлася членом АТ Агрофірма „Промінь та на підставі рішення Краснокутської районної державної адміністрації від 26 березня 1996 року за №230 їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності акціонерного товариства агрофірми „Промінь розміром 6,72 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №002463 від 14.05.1996 року. Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач фактично прийняв спадщину, яка складається із земельної частки (паю), але із заявою до Краснокутської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертався, оскільки вважав, що фактично прийнявши спадщину, він в любий час може її оформити юридично. Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При житті бабусею позивача [PERSON] був складений 09 серпня 1993 року заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповідає своєму сину [PERSON], який згідно посвідченої Рябоконівською сільською радою заяви відмовляється від спадщини своєї матері [PERSON] на користь онука померлої [PERSON], тобто позивача по справі. Часом відкриття спадщини на підставі правил статті 525 ЦК України, слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.526 ЦК України. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, але своєчасно не оформив її юридично. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець після смерті спадкодавця - його бабусі [PERSON] має право на земельну ділянку в порядку спадкування відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved