Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] О,В., звернулася до суду із. вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.1999 року, придбав будинок № 28 по вул. Тясминській в м. Чигирині Черкаської області, вартість якого становила 28608 гри. На момент придбання даного будинку, вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, а 04.11.1999 року вони уклали шлюб. На час купівлі будинку позивачка проживала разом з [PERSON], разом вели спільне господарство, вели спільний бюджет. Ціллю придбання даної будівлі було переобладнання її в житловий будинок для сумісного проживання. Після реєстрації шлюбу вона з чоловіком переїхали до купленої будівлі для проживання. За чає спільного проживання у шлюбі дану будівлю було перебудовано та переобладнано в житловий будинок, на що було затрачено значні грошові кошти та зусилля сім»ї. Відповідно до рішення виконкому Чигиринської міської ради № 10-334 від ] 6,08.2001 року, будинку № 28 по* вул. Тясминській в м. Чигирині було надано статус житлового будинку. За час проживання в будинку разом із своїм чоловіком до дня його смерті, вони здійснювали благоустрій будинку, оплачували витрати по його утриманню. До дня смерті чоловіка - 15.04,2008 року, вони проживали разом однією сім»єю, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]. Посилаючись на те, що будівля хоч і була придбана її чоловіком [PERSON] за 4 місяці до одруження, але за час спільного проживання, даний будинок було перебудовано і дане нерухоме майно значно збільшилося у вартості внаслідок трудових та грошових затрат їх з чоловіком як подружжя, позивачка просить визнати дане домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. В судовому засіданні, представник позивачки [PERSON], посилаючись на висновок проведеної судової будівельно-технічної експертизи, збільшив позовні вимоги, прохав їх задовольнити, визнавши домоволодіння № 28 по вул. Тясминській в м. Чигирині Черкаської області спільною сумісного власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на 1\\2 частину домоволодіння, а також стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати в розмірі 2730 гри., що складаються з 1700 гри. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1000 грн. витрат на правову допомогу. 2 Відповідачі та їхній представник [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що оплату придбаного [PERSON] будинку по вул. Тясминській, 28 в м. Чигирині здійснювали вони за рахунок власних коштів, але власником згідно договору купівлі-продажу був син. Даний будинок був придбаний їхнім сином до одруження з позивачкою і належав йому одноособово. На ремонт та переобладнання будинку, що відбувалися протягом 2002-2006 років, вони, як батьки, також надавали власні кошти та будівельні матеріали. Всього ними було затрачено на ремонтно-будівельні роботи 24770 грн. Крім того, відповідачі зазначили, що позивачка не докладала фізичних чи грошових сил для перебудування спірного будинку, а тому прохали відмовити в задоволенні позову. Вислухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що позивачка та [PERSON] проживали разом у фактичних шлюбних відносинах, без укладення шлюбу, в період з 1998 року і по день укладення шлюбу - 04.11.1999 року, а спірний будинок був придбаний [PERSON] за час їхнього спільного з позивачкою проживання. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу адміністративного будинку від 02.07.1999 року, [PERSON] придбав будинок № 28 по вул. Тясминській, м. Чигирина, Черкаської області. Купівлю даного будинку було вчинено за ціною 28608 грн. 04.11.1999 року, між позивачкою та [PERSON], було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СР № 039608, а відповідно до свідоцтва про народження, 05.05.2003 року у подружжя народився син [PERSON]. Згідно рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 16.08.2001 року № 10- 334, адміністративному приміщенню № 28 по вул. Тясминській в м. Чигирині було надано статус житлового будинку. Відповідно до наявних в матеріалах справи товарних накладних та товарних чеків, в судовому засіданні, знайшов підтвердження факт, що протягом спільного проживання подружжя [PERSON], ними було проведено значні ремонтні роботи, спрямовані на матеріальні поліпшення будинку. Як вбачається з матеріалів судової будівельно-технічної експертизи, згідно проведеного експертом розрахунку, загальна вартість проведених ремонтно-будівельних робіт в домоволодінні № 28 по вул. Тясминській, здійснених за час спільного проживання подружжя [PERSON] становить 391373 грн. Так, згідно експертного висновку, в будинковолодінні було здійснено поліпшення та ремонтні роботи у вигляді заміни вікон, дверей, підлоги на паркетну, виконано опоряджувальні роботи, підключено інженерні комунікації у вигляді електропостачання, газопостачання, каналізації, опалення від котла, перекрито дах, подвір»я вимощено тротуарною плиткою, зроблено відмостку навколо будівлі, встановлено огорожу та ворота, добудовано господарські будівлі та прибудови до них. Ст. 60 СК України, передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути визнано спільною сумісною власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Майно дружини чи чоловіка, яке за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо один із подружжя своєю ірацею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в 'правлінні цим майном чи догляді за ним. В підтвердження цього, в судовому засіданні встановлено, що позивачка, проживаючи іазом з чоловіком та сином, вела домашнє господарство, займалася вихованням дитини, здійснювала та контролювала ремонтні роботи, а також будучи суб»єктом підприємницької діяльності з 21.02.2000 року, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію, отримувала грошовий прибуток, тобто вона приймала участь в благоустрої будинку та збільшенні його вартості. А доводи відповідачів про те, що позивачка не прикладала фізичних і грошових зусиль щодо покращення властивостей будинковолодіння і не займалася домашнім господарством не знайшли свого підтвердження. Крім того, в судовому засіданні на підставі показів відповідачів, свідка [PERSON] знайшов підтвердження факт, що відповідачі допомагали здійснювати ремонтні роботи в будинку, але поскільки між відповідачами та [PERSON] був відсутній договір про надання таких послуг чи виконання ремонтних робіт, а також відсутні відповідні документальні докази, тому їх доводи про їхнє право власності на частину будинку в даний момент є безпідставними. Разом з тим, суд, при вирішенні даного спору враховує, що дійсна вартість спірного будинковолодіння за час спільного проживання подружжя [PERSON] істотно збільшилася у своїй вартості - більше, ніж у 10 разів, і станом на 01.12.2009 року становить 391373 грн., що свідчить про те, що подружжя за час спільного проживання істотно поліпшили та збільшили вартість даного домоволодіння, а тому, вважає можливим визнати його спільною сумісною власністю подружжя. Поскільки, в судовому засіданні було встановлено, що домоволодіння № 28 по вул. Тясминській в м. Чигирині, відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, про набуття права власності на новостворене майно, не було здано в експлуатацію у відповідності до архітектурних та санітарно-технічних норм та не було проведено його державну реєстрацію, тобто є самочинно збудованим, і до його введення в експлуатацію особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні при його створенні, і за нею не може бути визнано право власності на самочинне будівництво, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачкою права власності на 1\\2 частину домоволодіння. Крім того, поскільки позивачкою було сплачено судові витрати в розмірі 1730 грн., а позов задоволено частково, тому суд, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, пропорційно до задоволених вимог, в сумі 865 грн., відмовивши у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, укладений між представником та позивачкою та розрахунки стягуваної суми юридичних послуг. На підставі викладеного, п. 23 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 60-62 СК України, ст.331, ст. ст. 368- 370 ЦК України,

Outcome: partial