Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

03 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Новолабуньської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якій вказують, що 24 грудня 2001 року помер їх чоловік і батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку і господарських споруд в с. Троєщина Полонського району. Господарство відносилось станом на 15 квітня 1991 року до колгоспного двору і членами його були позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та мати чоловіка [PERSON], яка померла в 1997 році. [PERSON] після смерті його матері [PERSON] прийняв спадщину у вигляді 1\\3 частини господарства, але не оформляв належним чином своє право власності. Позивачі звернулись до сільської ради про видачу їм правовстановлюючих документів на право власності на їх частки в майні колишнього колгоспного двору та у визнанні їх власниками майна після смерті [PERSON], бо вони є спадкоємцями і спадщину прийняли. [PERSON] сільська рада відмовила у видачі свідоцтва на право власності на її частку у майні колгоспного двору. Оскільки відсутній правовстановлюючий документ про право власності на будинок і господарські споруди, просять визнати за ними право власності на 1\\2 частину кожному на вказаний будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. В суді позивачі вимоги позову уточнили - [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1\\3 частину господарства, як співвласницю майна колишнього колгоспного двору і на 1\\3 частину - після смерті чоловіка в порядку спадкування за законом. [PERSON] просить визнати його право власності на 1\\3 частину господарства після смерті батька в порядку спадкування за законом. Новолабуньська сільська рада, [PERSON] та [PERSON] направили письмові заяви до суду про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задоволити з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 29 липня 1997 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1\\3 частину майна колишнього колгоспного двору в господарстві, що в с. Троєщина, вул.. Б.Хмельницького, 18. Дану спадщину фактично прийняв її син [PERSON], якому стало належати на праві власності 2\\3 частини майна двору. [PERSON] помер 24 грудня 2001 року. Після смерті відкрилась спадщина у вигляді 2\\3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, які станом на 15 квітня 1991 року мали статус колгоспного двору. Позивачі після смерті чоловіка і батька прийняли зазначену спадщину. Правовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди на імя чоловіка і батька не збереглися. Дані обставини встановлені з пояснень позивачів і з письмових доказів, а саме: свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON] та свідоцтво про шлюб позивачки, довідки Новолабуньського сільського голови про те, що будинок відносився до колгоспного двору і членами цього двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], свідоцтво нотаріуса про право на спадщину після смерті чоловіка батька позивачів, рішення сільської ради про відмову у видачі свідоцтва про право власності [PERSON], свідоцтва про право на спадщину позивачів після смерті [PERSON], технічний паспорт на зазначений житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.524,529, 549 ЦК України 1963 року, норми яких поширюються на правовідносини на час відкриття спадщини, спадкування здійснюється за законом, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у першу чергу на спадкування за законом мають дружина і діти спадкодавця. Згідно ст..17 ч.1 Закону України „Про власність станом на 15 квітня 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст. 120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить висновку, що станом на 15 квітня 1991 року майно колгоспного двору належало на праві власності позивачеві [PERSON], її чоловікові [PERSON] та матері чоловіка [PERSON] Після смерті матері чоловіка та чоловіка відкрилась спадщина у вигляді 2\\3 частин майна колишнього колгоспного двору. Спадщину прийняли позивачі, які проживали з [PERSON] Відмова сільської ради у видачі позивачці [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/3 частину майна колишнього колгоспного двору суперечить вказаному законодавству, тому її позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивачі не мають можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved