overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Рябоконівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування по пров. Ярівському, 5 в с. Слобідка Краснокутського району Харківської області після смерті його бабусі [PERSON]. В попередньому судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] пояснив, що бабуся позивача [PERSON], яка проживала [INFO] померла 19 грудня 2003 року. Після її смерті залишилась спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями по пров. Ярівському, 5 в с. Слобідка Краснокутського району Харківської області. Він фактично прийняв спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів на будинок не зміг оформити спадщину. Крім нього, на спадщину ніхто не претендує, його сестра [PERSON], його брат [PERSON] та син померлої [PERSON] - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на його користь, інших спадкоємців немає. Просить визнати за позивачем право приватної власності на житловий будинок № 5 з господарськими будівлями, що знаходиться по пров. Ярівському, 5 в с. Слобідка Харківської області, що належав [PERSON], яка померла 19.12.2003 року. Представник відповідача в судове засідання надав заяву, в якій проти задоволення позову не запереч) вав,. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є деньсмерті особи. Відповідно ч. 2 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється зазаповітом або за законом. [PERSON] фактично прийняв спадщину, розпоряджається спадковим майном. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Свято - Покровський монастир с. Тустаня Галицького району Івано-Франківської єпархії Української православної церкви звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить розірвати Договори дарування, укладені 08 жовтня 2004 року між Свято - Покровським монастирем с. Тустань Галицького району Івано-Франківської єпархії Української православної церкви, як Дарувальником та [PERSON], як Обдарованою про передачу в дар житлового будинку з приналежними господарськими будівлями за №59 по вул. Галицькій у с. Тустані Галицького району, вартістю 32 638 гривень; земельних ділянок площами 0,2316 гектара, 0,2500 гектара та 1,0766 гектара, що знаходяться по шосе на с. Медуху у с, Тустані Галицького району, вартістю 33 680 гривень 41 коп.. Позивач посилається на ті обставини, що відповідач повинна була використати земельні ділянки для будівництва нових приміщень і забезпечувати монастир продуктами сільського господарства. Проте у неї відсутні кошти для будівництва, будівлі вона не використовує, як не використовує і земельні ділянки. При цьому земельна ділянка заростає бурянами, а будівлі руйнуються. Відповідач погодилася з позовними вимогами і не заперечує щодо розірвання договорів. Крім цього відповідач підтвердила, що з часу укладення договорів дарування фактично не прийняла в дар майно. Вислухавши в судовому засіданні доводи представника позивача та відповідача, дослідивши докази по справі суд вважає, що в звязку з визнання позовних вимог позов слід задовольнити. Із договорів дарування, укладених 08 жовтня 2004 року між Свято - Покровським монастирем с. Тустань Галицького району Івано-Франківської єпархії Української православної церкви, як Дарувальником та [PERSON], як Обдарованою вбачається, що позивачем передано в дар відповідачу житловий будинок з приналежними господарськими будівлями за №59 по вул. Галицькій у с. Тустані Галицького району, вартістю 32 638 гривень; земельні ділянки площами 0,2316 гектара, 0,2500 гектара та 1,0766 гектара, що знаходяться по шосе на с. Медуху у с. Тустані Галицького району, вартістю 33 680 гривень 41 коп.. Відповідач з часу укладення договору не прийняла дарунок, не використовує за цільовим призначенням, що призводить до руйнування будівель, які належали позивачу і становлять для нього немайнову цінність. Відповідно до ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається за згодою сторін. Крім цього згідно ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику майнову цінність. Із зазначеними у ст. 727 ЦК України обставинами відповідач погодилася в судовому засіданні, а також погодилася на розірвання договору дарування. При цьому суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить законові та не порушує прав чи законних інтересів інших осіб, а тому в звязку з цим позовні вимоги слід задовольнити. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 651, 727 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 23.03.2002 р. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка просить шлюб розірвати, покликаючись на те, що нормальні стосунки між ними не склались, вона втратила до відповідача всі почуття, проживають окремо і наміру відновлювати з відповідачем стосунки вона не має. У судовому засіданні позивачка? ствердила свої вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову. Відповідач з позовом погодився, просить шлюб розірвати, примирення вважає неможливим. 3ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки розлад в сімї носить стійкий характер, примирення між сторонами неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

В січні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 07.03.2009 р. в районі водної станції «ДОСААФ» на плавзасобі „Кефаль" Д 1010 в м. Маріуполі, в порушення правил любительського та спортивного риболовства, незаконно виловив в морі рибу, завдавши шкоди рибному господарству України в розмірі 5100 грн. Просив стягнути зазначену суму грошей з відповідача. Прокурор Сліпченко Н.В. в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши у відповідності із заявою, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучі повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки суду не представив, тому справу розглянуто у його відсутність на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.03.2009 р. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 85 ч. 4 КУПАП за незаконний лов риби, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. У відповідності із ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно розрахунків збитків на підставі «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу», затвердженого Постановою КМ України № 32 від 19.01.1998 р., розмір шкоди, заподіяної [PERSON] складає 5100 грн. Враховуючи встановлені обставини справи, та спираючись на наведені норми закону, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки прокурор при зверненні із заявою до суду був звільнений від сплати судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи, то з відповідача дані витрати мають бути стягнуті в загальному розмірі 81,00 грн. (51,00 грн. судовий збір 30,00 грн. витрати на ІТЗ розгляду справи).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

В січні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 25.07.2009 р. в районі водної станції «Локомотив» в м. Маріуполі, в порушення правил любительського та спортивного риболовства, незаконно виловив в морі рибу, завдавши шкоди рибному господарству України в розмірі 102 грн. Просив стягнути зазначену суму грошей з відповідача. Прокурор Сліпченко Н.В. в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши у відповідності із заявою, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучі повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки суду не представив, тому справу розглянуто у його відсутність на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 4.09.2009 р. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 85 ч. 4 КУПАП за незаконний лов риби, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. У відповідності із ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно розрахунків збитків на підставі такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу», затвердженого Постановою КМ України № 32 від 19.01.1998 р., розмір шкоди, заподіяної [PERSON] складає 102 грн. Враховуючи встановлені обставини справи, та спираючись на наведені норми закону, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки прокурор при зверненні із заявою до суду був звільнений від сплати судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи, то з відповідача дані витрати мають бути стягнуті в загальному розмірі 81,00 грн. (51,00 грн. судовий збір - 30,00 грн. витрати на ІТЗ розгляду справи).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно представленої копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 030272 від 14.09.2006 року, [PERSON] має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України передбачає засіб виконання обовязків батьків утримувати дитину у вигляді стягнення з матері, батька, за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити неповнолітнього сина подружжя на вихованні та проживанні з нею та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 6.08.07 перебуває з відповідачем у шлюбі. Шлюб фактично розпався, через постійні сварки, образи та перебування відповідача у нетверезому стані. У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що дитина перебуває на її утриманні, з відповідачем вони проживають окремо її доходів недостатньо для забезпечення дитині нормальних умов життя. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем 6.08.2007 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 083979 від 3 листопада 2008 року підтверджується, що подружжя Булан має сина [PERSON] [INFO] Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач служить у в/ч 3045 і має постійний заробіток, тому суд прийшов до висновку, що аліменти слід стягнути у частці від доходу відповідача. У відповідності із ст.ст. 183, 191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня предявлення позову. Оскільки позивач просить позов задовольнити, а відповідач проти цього не заперечує і визнає викладені у позові факти, шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина подружжя залишити на виховання та проживання з матір»ю до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? від частки доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 2008 року з відповідачкою сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, їх сімя фактично розпалась через погані відносини між подружжям.У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд шлюб розірвати, а його з відповідачкою неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишити на виховання та проживання з відповідачкою до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка позов визнала повністю. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Підставами для такого висновку є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. У шлюбі народились діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач та відповідачка просять позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказують на фактичне припинення шлюбних відносин, несумісність характерів, непорозуміння та неможливість збереження шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, а неповнолітніх дітей залишити на виховання та проживання з матір»ю до досягнення ними повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

18.11.2009 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину та стягнення разової виплати, посилаючись на те, що постановою Житомирського районного суду від 20 березня 1998 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач позов не визнав та пояснив, що у звязку з погіршенням здоровя та утримання неповнолітніх дітей не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 08 січня 1992 року в с.Черемошне, Житомирського району, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Постановою Житомирського районного суду від 20 березня 1998 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 14803 грн. 15 коп. (а.с.13). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази на\~ умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов\~ про стягнення аліментів на повнолітню дочку у звязку з навчання, оскільки [PERSON] продовжує навчання після досягнення повноліття, не досягла 23 річного віку, потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням. На підставі ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік» прожитковий мінімум по Україні станом на 2009 рік на одру особу складає 626 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], яка 05 лютого 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу була поміщена до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хвора перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворої, так як до суду надійшла письмова заява її сина [PERSON] в якій він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 08 лютого 2010 року №467 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворої, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою її здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого їй не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 06 лютого 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хворий перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його дружини [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 08 лютого 2010 року №468 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворого, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого йому не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-09 00:00:00

28.01.2010р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що має двоюрідного дядька - [PERSON], 1951р.н. Документи, що можуть підтвердити вказаний факт родинних відносин, відсутні. Будь- які інші родичі у нього відсутні, для вирішення питання про призначення її піклувальником просила суд встановити факт родинних відносин. В попереднє судове засідання сторони по справі надали заяви, в яких [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обємі, наполягаючи на їх задоволенні, представник зацікавленої особи - [PERSON] проти цього не заперечував, справу просили розглянути за їх відсутності. Суд вважає можливим прийняти рішення по справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Звернення [PERSON] до суду ґрунтується на необхідності встановлення юридичного факту, від якого залежить виникнення особистих прав (ст.256 ЦПК України): встановлення факту її родинних відносин з [PERSON] надасть їй можливість оформити над ним опіку. Аналіз наявних в справі письмових пояснень [PERSON], [PERSON], інших доказів дає суду підстави заявлені вимоги визнати правомірними та задовольнити.

Outcome: approved