Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача невиплачену одноразову допомогу у розмірі 38133,00 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається нате, що протягом 16 років він знаходився у трудових відносинах із Відкритим акціонерним товариством «Павлоградвугілля» і працював на шахті «Самарська» на посаді підземного гірничого робітника очисного вибою. Під час роботи на шахті, з ним стався нещасний випадок. Згідно висновку МСЕК від 14.10.2009 року, йому сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково, з яких повторно - 50% по професійним захворюванням, та первинно - 15% по нещасному випадку. Оскільки він є застрахованою особою, і відповідач в передбаченому законом порядку не виплатив йому одноразову допомогу, згідно постанови Фонду від 12.1 1.2009 року у розмірі 38133.00 грн., позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці - [PERSON]. позов не визнала повністю, посилаючись на те. що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці є робочим органом і не є розпорядником Коштів, і не може нести відповідальність по позовній заяві, а тому є неналежним відповідачем. Тому, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці [PERSON], також заперечувала проти задоволення позову, підтримавши заперечення представника відповідача [PERSON], та просила в позовній заяві відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, доводи представників відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, врегульовані Законом України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 р. №1 105-Х1У (з наступними змінами та доповненнями). З [PERSON], під час роботи на підприємстві, стався нещасний випадок. Згідно висновку МСЕК від 14.10.2009 року, йому сукупно встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково, з яких повторно 50% но професійним захворюванням, та первинно 15% по нещасному випадку (арк.с.9). Відповідно до абз.2 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право зас трахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Згідно абз.1 ст. 14 Закону, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоровю або настала смерть. Відповідно до підпункту «б» п. І абз.1 ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Відповідно до абз.1. п.2 абз.2 ст.21 Закону, страховими виплатами г грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували па утриманні померлого). У разі, коли при подальших обстеженнях МСЕК, потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків. йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК. але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, як це передбачено абз.2 п.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». 1 ак. постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві га професійних захворювань України в м.Тернівці від 12 листопада 2009 року №0421/4344/4344.1/48 «Про призначення потерпілому одноразової допомоги у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва», позивачу призначено одноразову допомогу у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва в сумі 38133.00 грн. (арк.с.6). І І роте. до теперішнього часу, зазначена сума одноразової допомоги позивач) не сплачена. Відповідно до абз.4 ст.40 Закон) України «Про загальнообов'язкове державне соціальне с і рахування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право. Відповідно до п.3.4.1 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24. одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний сірок з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності в день, установлений постановою робочого органу виконавчої дирекції Фонду (у тому числі при призначенні одноразової допомоги за рішенням суду), за наявності усіх необхідних документів. Враховуючи, що постанова Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в уі. І ернівці від 12 листопада 2009 року про призначення [PERSON] Ф.1. одноразової допомоги є чинною, суд вважає, що у відповідача відсутні будь-які підстави для несплати зазначеної одноразової допомоги. Посилання представників відповідача на те. що вони є неналежним відповідачем по справі, оскільки є робочим органом і відповідно лише розпорядникауіи коштів, визначених кошторисом, роблячи заявки до управління виконавчої дирекції в області на страхові витрати, які необхідно профінансувати в поточному місяці, потім вже зведені заявки по області направляють до виконавчої дирекції фонду і лише після цього виконавча дирекція фонду фінансує страхові виплати та направляє грошові кошти, правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спор), з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають. Твердження представників відповідача є безпідставними, спростовуються наведеними обставина.уіи. а докази, на які вони посилаються, не грунтуються на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказуюіь на наявність підстав для задоволення вимог позивача. Відповідно до п.7 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про 'Державне мито», відповідач звільнений від сплати державного мита. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь державного бюджету суд стягує витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільної справи \\ сумі 01 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved