Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ВАТ банку „Біг Енергія (надалі - Банку) в особі Кузнецовської філії про розірвання договору про строковий банківський вклад від 08.04.09 р. та стягнення 17000,00 грн. депозитного вкладу, а також судових витрат, мотивуючи тим, що між нею та Банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) у валюті українська гривня на розміщення 17000,00 грн. з щомісячною та в кінці строку виплатою процентів терміном розміщення до 08.10.09 р. Після закінчення терміну дії договору, незважаючи на її неодноразові звернення, суму депозитного вкладу їй не повернуто. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] вимоги позовної заяви не визнала в повному обсязі, подала суду письмові заперечення відповідача проти позову. Заперечення обґрунтовувала тим, що неповернення Банком депозиту у встановлений депозитним договором термін сталось не з його вини, а є наслідком обєктивних обставин, зокрема, фінансової кризи на світовому та внутрішньому фінансовому ринках, що призвело до призначення Національним Банком України на законних підставах тимчасової адміністрації у ВАТ банку „Біг Енергія та введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів з 16.03.09 р. по 15.09.09 р., а також з 16.09.09 р. по 15.03.10 р., а тому наявність цих обставин і є законним обмеженням прав власника, передбаченим ч.7 ст.319 ЦК України. Представник відповідача просила суд відхилити позов в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством „Банк „Біг Енергія та [PERSON] 08 квітня 2009 року укладено договір № 6С_143 банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» у валюті українська гривня з виплатою процентів щомісяця та в кінці строку (надалі - Договір), предметом якого було розміщення коштів позивача в розмірі 17000,00 грн. терміном з 08.04.09 р. по 01.10.09 р., з нарахуванням процентів за вкладом з розрахунку 16,5 % річних (пп.1.1, 1.2, 1.3 Договору). Договором передбачено, що Банк зобовязується по закінченні строку дії Договору видати вкладникові банківський вклад відповідно до умов договору (пп.2.1.5 Договору). Судом встановлено та представником відповідача не оспорюється, що щомісячні відсотки за Договором виплачені позивачці в повному обсязі, а також що неповернута сума депозитного вкладу складає 17000,00 грн. З позовної заяви встановлено і представником відповідача не оспорюється, що по закінченню терміну дії депозитного договору, а саме 05.10.09 р. позивач [PERSON] звертався до Банку з вимогою про повернення йому сум вкладів, на що отримав відмову. Так як строк розміщення депозитного вкладу за умовами Договору сплинув 01.10.09 р., суд прийшов до висновку про правомірність вимоги позивачки отримати в Банку депозитний вклад. Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 134 від 13.03.09 р., з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів, забезпечення схоронності капіталу і активів ВАТ банку „Біг Енергія, відновлення його платоспроможності і ліквідності, стабілізації його діяльності, усунення порушень, що призвели до погіршення його фінансового стану, відповідно до вимог ст.ст.73, 75, 76, 85 Закону України Про банки та банківську діяльність, у ВАТ банку „Біг Енергія призначено тимчасову адміністрацію строком на один рік з 16 березня 2009 року по 15 березня 2010 року. Цією ж постановою з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану ВАТ банку „Біг Енергія введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців, з 16 березня по 15 вересня 2009 року. Судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що термін дії вищезазначеного мораторію Національним Банком України продовжено з 16.09.09 р. по 15.03.10 р. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на правомірність обмеження права позивача отримати вклад у звязку з постановою Національного Банку України про введення тимчасової адміністрації ВАТ банку „Біг Енергія та мораторію на задоволення вимог кредиторів, винесеної на підставах і в порядку, передбаченому Законом України „Про банки і банківську діяльність, виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України, норми якої за змістом ст.8 основного Закону України є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений. Право приватної власності є непорушним. Зазначені права власника та їх гарантії передбачені також і ст.ст.319, 321 ЦК України, якими одночасно передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України. Враховуючи викладене, акт Правління Національного банку України не може бути підставою для відмови особі у реалізації права на отримання депозитного вкладу відповідно до вимог ст.1060 ЦК України та умов депозитного договору. Суд прийшов до висновку, що невиконання Банком умов депозитного договору в частині повернення позивачу суми депозитного вкладу після сплину терміну депозитного договору прямо порушує його право користуватись та розпоряджатись своїм майном грошовими коштами, що були предметом договорів депозитного вкладу. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми депозитного вкладу в розмірі 17000,00 грн. Судові витрати, понесені позивачкою, складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 150,00 грн., їх понесення підтверджується відповідними квитанціями. Враховуючи викладене,

Outcome: approved