Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

Позивач ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на автонавантажувач EUROCAR (модель SOTIA, рік випуску 1995, № двигуна 837786180, ДВ 1784 36ю37) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодсржателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України , а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що відповідач уклав кредитний договір 11 липня 2007 року, згідно якого позивач зобовязався надати йому кредит у розмірі 35 тисяч гривень, а відповідач зобовязався повернути кредит та відсотки. Однак, відповідач своєчасно пс сплачував кошти за договором і створилась заборгованість в сумі 10696.61 гривня, що складає заборгованість за кредитом - 6766,20 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом - 2354,52 гривні; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань - 828,43 гривні, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 250 гривень (фіксована частина) та 497,46 (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань сторони уклали договір застави автонавантажувача. Оскільки умови договору з вини відповідача не виконуються, то позивач змушений звертатися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач в засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Причина неявки суду невідома, а тому суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом 11 липня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого Приватбанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 35 тисяч гривень на термін до 11 липня 2008 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплати ти відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до вимог СТ.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавепь зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав свої зобов'язання і надав відповідачу зазначену суму кредиту. Проте, відповідач свої зобовязання виконав частково, чим порушив умови договору . Статтею 1050 ч.2 ЦК України передбачено , що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася та сплати процентів. Станом на час подачі позову до суду заборгованість відповідача становить: 10696,61 гривня, а саме: складає заборгованість за кредитом - 6766,20 гривень; заборгованість по процентах за користування кредитом - 2354,52 гривні; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 828,43 гривні, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 250 гривень (фіксована частина) та 497,46 (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Приватбанк і відповідач .[PERSON] уклали договір застави автонавантажувача. Згідно із зазначеним договором застави [PERSON] надав у заставу автонавантажувач EUROCAR (модель SOFIA, рік випуску 1995, № двигуна 837786180. ДВ 1784 36ю37) , що належить йому на праві власності. У відповідності до вимог договору застави, ст.20 Закону України «Про заставу» Приватбанк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань , передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Діючим законодавством (ст.ст.589,590 ЦК України ) у разі невиконання зобовязання , забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що здійснюється за рішенням суду. Виходячи з вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосування однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. А тому позовні вимоги суд задовольняє. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 106 гривень 97 копійок та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного та

Outcome: approved