Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В позовній заяві зазначено, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON], була членом Житлового кооперативу „Удача", і після внесення пайових внесків отримала квартиру [ADDRESS]. Однак, за життя остання не оформила належним чином право власності на вказану квартиру. 13 травня 2008 р. [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшло вищевказане нерухоме майно. Заповіт на випадок смерті остання не робила. В установлений законом шестимісячний строк позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері. Проте, держаним нотаріусом позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав в державній нотаріальній конторі, позивачка просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на квартиру №7 у будинку №7, що розташований по вулиці Слободянюка в місті Вознесенськ Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 13 травня 2008 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від ЗО листопада 2009 р. до участі у справі в якості відповідача залучено Вознесенську міську [PERSON] області. Наступною ухвалою того ж суду від 17 лютого 2010 р. до участі у справі в якості відповідача залучено Житловий кооператив „Удача". В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]Ю позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача - Житлового кооперативу „Удача", в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. При цьому зазначала, що [PERSON] дійсно була членом Житлового кооперативу „Удача" та 01 червня 1995 р. повністю внесла пайові внески за квартиру. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про одержання судової повістки - повідомлення від 28 січня 2010 р. Згідно поданої до суду письмової заяви від 28 січня 2010 р. остання просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача - Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність позивачки [PERSON], представника відповідача - Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області, відповідача [PERSON], оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, з довідки Житлового кооперативу „Удача" №98 від 16 лютого 2010 р. і довідки Житлового кооперативу „Удача" №762 від 12 лютого 2008 р. вбачається, що [PERSON] була членом Житлового кооперативу „Удача", і після внесення пайових внесків остання отримала квартиру [ADDRESS] (а.с. 10,82). 31 серпня 1995 виконавчим комітетом міської [PERSON] народних депутатів [PERSON] видано Ордер на жиле приміщення у будинку Житлового кооперативу „Удача", але за життя, остання не оформила право власності на вказану квартиру у встановленому законом порядку, оскільки з довідки КП „Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації" №1104 від 20 листопада 2009 р., вбачається, що право власності на квартиру №7, яка знаходиться в місті Вознесенськ по вулиці Слободянюка, №7 у КП „Вознесенське МБТІ" не зареєстровано (а.с.42,70). Відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого 14 травня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] померла 13 травня 2008 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області (а.с. 8). За даними Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори), [PERSON] заповіт на випадок своєї смерті не складала (а.с.32). З довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №5546/01-14 від 12 листопада 2009 р. вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на підставі якої в державній нотаріальній конторі ЗО вересня 2009 р. заведена спадкова справа за №469/2009 (а.с.31 - 39). Згідно довідки Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №868/01-14 від 17 листопада 2009 р., спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 13 травня 2008 р. по вказаній державній нотаріальній конторі не заводилась. З заявами про прийняття спадщини та/або відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 28). Проте, при зверненні позивачки до державної нотаріальної контори з приводу видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру і рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання, що підтверджується довідкою Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №546/01-14 від 11 вересня 2009 р. (а.с.5). Цивільне законодавство передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 р. № 20 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 р. № 15) зазначено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житло-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дано Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Зокрема, у Пленумі Верховного Суду України в п.8 постанови „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від ЗО травня 2008 р. роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесенні повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають повененню а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо ж спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Вищезазначене також роз'яснено і у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 18 вересня 1987 р. (з наступними змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 р „Про практику застосування судоми законодавства про житлово-будівельні кооперативи'. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що член житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, тобто, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об'єкта. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON], як член Житлового кооперативу „Удача", який повністю сплатив пайовий внесок в розмірі 21 601 (двадцять одна тисяча шістсот одна) грн. 70 коп., за життя набула права власності на квартиру №7, яка знаходиться у будинку №7 по вулиці Слободянюка в місті Вознесенськ Миколаївської області, але не оформила належним чином право власності. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадщина вважається прийнятою, за умови, якщо спадкоємець, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 р. за N 283/8882 (із змінами та доповненнями), зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем (зареєстровані) чи подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк передбачений цивільним законодавством. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкодавця або у будинковій книзі, а в разі неможливості документального підтвердження проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини - рішенням суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З адресної довідки СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області, яка надійшла на адресу суду 11 січня 2010 р., видно, що відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою; Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Слободянюка, будинок №7, квартира з 06 травня 1996 р. Будь - яких доказів на підтвердження усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови останнім від її прий-яття. позивачкою [PERSON] до суду не надано. За таких обставин та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвеодження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнати за позивачкою [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 13 травня 2008 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області, на спадкове майно, яке складається з 14 частки квартири [ADDRESS], а позов підлягає частковому задоволенню. Ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно є вірним і може бути застосований судом. У відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду.

Outcome: partial