Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

19 січня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 20 липня 2002 року з відповідачем та поділити в рівних частках майно, придбане під час цього шлюбу, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS], двоспальне ліжко, шафа у вітальню, меблі для кухні, ДВД програвач, відеомагнітофон. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося , починаючи з травня 2009 року припинено шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, кожен живе своїм життям , спільного господарства не ведуть. Через те, що тривалий час не знаходить з відповідачем порозуміння щодо взаємовідносин, вважає, що збереження шлюбу не можливо та не доцільно. В частині обґрунтування вимог щодо поділу майна зазначила, що вона разом з відповідачем в однаковій мірі приймала участь у придбанні зазначеного вище майна. В процесі розгляду справи сторонами було подано заяви щодо визначення їх домовленості про порядок поділу майна, що є їхньою спільною сумісною власністю . Так з змісту заяв вбачається, що позивач відмовляється від своїх прав щодо двокімнатної квартири [ADDRESS] , просить виключити вказане нерухоме майно з об»єму майна, що підлягає поділу, та визнати за нею право власності в порядку поділу майна на рухоме майно у вигляді: двоспальне ліжко, шафа у вітальню, меблі для кухні, ДВД програвач, відеомагнітофон. З свого боку відповідач не заперечує проти такого варіанту поділу майна, тому що вказана вище квартира на праві приватної власності належить його матері. Просив звернути увагу на те, що ні він , ні його дружина не приймали участі у придбанні вказаної квартири. З свого боку зазначив, що готовий передати позивачці визначене нею рухоме майно. Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст.. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя , що привело до втрати нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з весни 2009 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно з вимогами ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач довела суду, що остаточно переконана у відсутності перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі. З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, відсутності взаємної згоди на подальше знаходження у шлюбі , суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо , тому що буде суперечити їхнім інтересам . За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року по дійсний час. За вказаний період ними було придбано наступне рухоме майно: двоспальне ліжко, шафа у вітальню, меблі для кухні, ДВД програвач, відеомагнітофон. Відповідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час розгляду справи між сторонами було досягнуто домовленість про спосіб поділу вказаного вище майна, про що подано письмові заяви, які долучено до матеріалів справи. З змісту заяв вбачається, що сторони домовились, що в порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, до позивача [PERSON] переходить право власності на двоспальне ліжко, шафа у вітальню, меблі для кухні, ДВД програвач, відеомагнітофон. Відповідач зобов»язався зазначене рухоме майно передати позивачці. Відповідно до вимог ст.. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зважаючи на те, що сторонами за домовленість визначено частки майна, суд вважає, що такий поділ майна відповідає інтересам сторін та є співмірним. За таких обставин, суд вважає можливим покласти в основу рішення визначений сторонами за письмовою домовленістю спосіб поділу майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved