Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

14 вересня 2009 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, який у подальшому уточнив. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 вересня 2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 46, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 20 000 грн з процентною ставкою 25,00 % річних на строк 24 місяці, тобто до 06.09.2010 р. Відповідач зобовязаний був щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком, останнім укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON] Боржник свої зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 16.02.2009 р. загальна заборгованість за кредитним договором складає 5 675,97 грн. З посиланням на статті 509, 530, 549, 553, 554, 611, 612, 625, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України Банк просив достроково розірвати кредитний договір і стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні вимоги Банку підтримав повністю і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявилися. Про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача погодився на постановлення судом заочного рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов Банку підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч. 1 ст. 554 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 46, відповідно до якого Банк надав боржнику кредит в сумі 20\~000 гривень з процентною ставкою 25,00 % річних на строк 24 місяці, тобто до 06 березня 2010 р. Боржник зобовязався погашати кредит та проценти за його користування згідно відповідного графіку. В цей же день для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком, останнім укладено договори поруки з [PERSON] і [PERSON], які взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. 06.03.2008 р. боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою. Станом на 16.09.2009 р. боржник свої зобовязання не виконав, і загальна заборгованість за кредитним договором склала 5 675,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 4629,14 грн; комісійна винагорода 50 грн; пеня 996,83 грн. За правилами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду за вимогою однієї із сторін у випадку значного порушення умов договору другою стороною. Наведене свідчить, що боржник істотно порушив свої зобовязання щодо кредитного договору. Поручителі по зобовязанням [PERSON] перед Банком також не виконали. За таких умов, кредитний договір слід достроково розірвати, а кредитна заборгованість перед Банком підлягає стягненню у безспірному порядку з солідарних відповідачів.

Outcome: approved