Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-01 00:00:00

До Крюківського районного суду м. Кременчука з позовною заявою звернувся [PERSON] та прохав ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] 13700 грн. майнової шкоди, 17000 грн. моральної шкоди та судові витрати. На обґрунтування заявлених вимог позивач повідомив, що уклав з відповідачем усний договір про те, що бажає наймати її квартиру [ADDRESS]. Позивач заплатив відповідачу гроші в сумі 200 грн. На квартиру завіз свої особисті речі - телевізор, два крісла, дві люстри, книги, сервіз, постільну білизну та виїхав в Росію. На початку 2007 р. приїхавши з Росії сповістив відповідача, що бажає наймати квартиру далі, але відповідач відмовила йому. Речі, які були завезені ним в квартиру зникли. За його заявою Крюківським РВ м. Кременчука була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 185 КК України на підставі п.2 ст. 6 КПК України відносно відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що в грудні 2006 року він приїхав до м. Кременчука. Знаходячись на автовокзалі, по оголошенню в газеті , щодо здачі в найом квартири, він зателефонував відповідачу, після чого відповідач приїхала до автовокзалу і вони склали усний договір про оренду її квартири. Разом з відповідачем поїхали на квартиру, позивач віддав їй 200грн. а відповідачка віддала йому ключі, та в свою чергу написала розписку про отримання грошей в сумі 200грн. Через 10-12 днів після цього він поїхав до Росії. Неодноразово телефонував відповідачу про намір в подальшому орендувати квартиру, але по приїзду в м. Кременчук він не зміг увійти до квартири, т.я. замок на вхідних дверях було замінено. З квартири зникли його речі. Прохав суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно в грудні 2006 р. вона надала позивачу [PERSON] своє приміщення для тимчасового проживання строком на 10 днів, отримавши за це 200 грн., віддала йому ключі, коли вони зустрілися на автовокзалі, але ніяких речей в - 2 - квартиру позивач не завозив. Про це вона дізналася коли прибула до квартири, т.я. подзвонила сусідка та повідомила, що сталося затоплення квартири. Коли минув час, на який вона надала позивачу приміщення , то позивач до неї не з'явився, не повідомив про подальше користування квартирою, тому вона була вимушена змінити замок в квартирі. В квартирі особистих речей не було, було лише сміття, яке залишив після себе позивач. Коли позивач повернувся в м. Кременчук, то вимагав щоб вона знову здала йому квартиру, але вона йому відмовила, т.я. з'явилися нові квартиранти. З приводу цього давала пояснення працівникам міліції. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ним 05.12.2007р. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON]. При проведенні перевірки заявником не було надано жодного доказу на підтвердження своєї заяви. Посилання в постанові, що речі були складені на балконі помилкове. Дану квартиру обстежували працівники міліції, але жодних речей там не було знайдено. Дана постанова не оскаржувалася. Суд, заслухавши сторони по справі, проаналізувавши надані суду докази, вважає що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договором, відповідно до ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що дійсно між сторонами була укладена усна домовленість про здачу в оренду квартири [ADDRESS], про що відповідачем [PERSON] була написана розписка про отримання коштів в сумі 200 грн. Відповідно до розписки відповідач [PERSON] надала позивачу [PERSON] своє приміщення для проживання терміном з 20 грудня по 31 грудня 2006 року. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що ним були завезені в дану квартиру особисті речі. Позивач стверджував що особисті речі були завезені ним набагато пізніше, тобто після спливу строку на який він знімав квартиру. Угода про подальше найняття квартири між позивачем та відповідачем не заключалась. На підтвердження цього в поясненні відповідача також зазначено, що в квартиру позивач особистих речей не завозив, наміру про подальшу здачу квартири в оренду позивачу у відповідача не було (відмовний матеріал № 3902 від 05.12.2007р.) - 3 - В квартиру вона зайшла лише після того, як їй стало відомо про залиття її квартири. Дане ствердження та пояснення відповідача підтверджується показами свідка [PERSON], який проводив перевірку за заявою позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] змінила замок в дверях лише після того, як вирішила здавати дану квартиру іншим громадянам та в зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не повернув їй ключі. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON]. в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди необґрунтовані, не підтверджені доказами та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Так як відповідачем не вчинено порушень законних прав позивача [PERSON]. які б могли привести до заподіяння позивачу моральної шкоди, то вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Позов [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягає в повному обсязі, т.я. необґрунтований та не підтверджений доказами.

Outcome: dismissed