Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05 травня 1972 року . В період шлюбу ними у спільну сумісну власність було придбано спочатку 28/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні згідно до договору купівлі-продажу від 28 червня 1973 року , а пізніше 34/100 частин цього ж домоволодіння згідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 1977 року . 26 листопада 2000 року [PERSON] померла . На час її смерті та відкриття спадщини в спірному будинку проживали та були прописані батько [PERSON] та діти, а саме вона [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які також у відповідності до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після померлої [PERSON] Рішенням Комсомольського РВК м. Херсона № 97 від 09 вересня 2005 року було затверджено акти прийняття в експлуатацію господарських будівель в спірному домоволодінні на імя [PERSON] 18 жовтня 2005 року йому було видано свідоцтво про право власності на 70/100 частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні. 28 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду дарування 70/100 частин домоволодіння . У звязку з тим що вона є фактично співвласником спірного домоволодіння , а при укладанні оспорюванної угоди не було враховано її права , просила визнати недійсним договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] на 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні. Визнати за нею право власності на 1/8 частину вказаного домоволодіння . [PERSON] , правонаступником якого допущено [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись на те що у звязку з тяжким матеріальним становищем яке виникло в родині [PERSON] обумовивши з [PERSON] ціну, що становила еквівалент 15000 доларів США , вирішив продати спірну частину домоволодіння. З урахуванням заборгованості за комунальні платежі ціна була зменшена до 12000 доларів США. В межах зазначеної ціни вони домовились про придбання [PERSON] для [PERSON] та [PERSON] будинку в селі , а для [PERSON] та [PERSON] однокімнатної малогабаритної квартири в м. Херсоні, на що він погодився. Однак [PERSON] виконав частково взяті на себе обовязки , а саме придбав та оформив на [PERSON] [ADDRESS] , і відмовився від виконання обовязків в іншій частині. Вважав що договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2005 року було вчинено на край невигідних умовах для нього , оскільки [PERSON] придбав для нього квартиру в с. Інгулець яка складається з однієї жилої кімнати площею 15.8 м. кв. та загальною площею 29.8 м. кв. та літньої кухні . В будинку відсутній туалет . На підставі положення ст. 233 ЦК України просив суд визнати договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні укладений між ним та [PERSON] 28 жовтня 2005 року недійсним оскільки ця угода була вчинена під впливом тяжких для нього обставин та вкрай невигідних умовах , просив також застосувати наслідки передбачені ст. 216 ЦК України . Також просив суд визнати недійсним фактично укладений між ним та [PERSON] договір купівлі-продажу 70/100 частин спірного домоволодіння, та покласти на сторони обовязки повернути все отримане по угоді в натурі. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], правонаступником після смерті якого також було визнано [PERSON] , посилаючись на те що, 28 жовтня 2005 року між ним та [PERSON] було укладено договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні. Зазначена угода є удаваною оскільки фактично між ними було укладено договір купівлі продажу спірної частини домоволодіння. Вказана угода була укладена на умовах того що він, [PERSON], повинен був сплатити борги по сплаті за комунальні послуги , на суму 8918.26 гр. , сплатити витрати повязані зі здачею господарських будівель спірної частини домоволодіння до експлуатації в сумі 1700 гр. [PERSON] для [PERSON] жилий будинок в с. Інгулець за 7000 гр. та передати [PERSON] особисто 10000 гр. Таким чином ціна придбаної ним частини спірного домоволодіння становила 27618.26 гр. Просив суд визнати угоду дарування спірної частини домоволодіння укладеною між ним та [PERSON] 28 жовтня 2005 року удаваною , та визнати дійсною фактично укладену між ними угоду купівлі-продажу спірної частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , визнавши його покупцем , а [PERSON] відповідно продавцем. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України . Представник позивача [PERSON] , за довіреністю, в судовому засіданні підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги, а також позовні вимоги заявлені [PERSON] та просила суд задовольнити їх , а саме позовні вимоги [PERSON] відповідно до додаткової позовної заяви в редакції від 07 листопада 2007 року , згідно до якої, просила суд визнати договір дарування спірної частини домоволодіння від 28 жовтня 2005 року не дійсним , покласти на сторони обовязки повернути все отримане по угоді один одному та визнати за нею право власності на 35/400 частин спірного домоволодіння, а позовні вимоги раніше заявлені [PERSON] відповідно до обставин викладених в його зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився , про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] , за довіреністю, в судовому засіданні не визнала позовні вимоги заявлені [PERSON] в повному обсязі і просила суд відмовити в їх задоволенні за не обґрунтованістю . Позовні вимоги заявлені [PERSON] визнала частково в частині визнання договору дарування удаваним і не заперечувала проти його задоволення в цій частині , в іншій частині заявлених [PERSON] позовних вимог також просила суд відмовити за не обґрунтованістю. Також просила суд задовольнити позов заявлений [PERSON] за обставин зазначених в зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] не зявився до судового засідання про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.8 ст. 74 ЦПК України. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] не зявився до судового засідання про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України. Вислухавши сторони ,їх представників , свідків , дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи на домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , судом встановлено , що : - відповідно до свідоцтва про народження виданого Міським відділом ЗАГС м. Херсона від 09 квітня 1974 року батьками [PERSON] ( яка 02 листопада 1996 року зареєструвала шлюб з [PERSON]С.) були [PERSON] який помер 14 квітня 2008 року та [PERSON] яка померла 26 листопада 2000 року та які в свою чергу перебували в зареєстрованому шлюбу відповідно до свідоцтва про одруження виданого Комсомольським РВ ЗАГС м. Херсона 19 березня 1979 року з 05 травня 1972 року ; - [PERSON] належало відповідно до свідоцтва про право власності від 18 жовтня 2005 року 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні; - 28 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування зазначених 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Херсонської області [PERSON] та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03 листопада 2005 року за № 2157; - відповідно до квитанцій про сплату за користування газом від 27 жовтня 2005 року видану на імя [PERSON] було сплачено заборгованість в розмірі 1786.08 гр. , за використання водою за квитанцією на імя [PERSON] від 05 грудня 2005 року на суму 889.85 гр. та за квитанцією від 29 листопада 2005 року на імя [PERSON] ( за листопад 2005 року ) 308.25 гр. ; - згідно довідки ЕК «Херсонобленерго» від 25 жовтня 2005 року заборгованість за актами в будинку № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні становила за актом від 02 жовтня 2004 року 2060.75 гр., за актом від 03 листопада 2004 року 500.76 гр., за актом від 16 лютого 2005 року 751.14 гр. та за актом від 22 травня 2005 року -844.27 гр. На 28 листопада 2005 року за квитанцією на імя [PERSON] було сплачено 1571.86 гр. За змістом ст. 459 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким , що прийняв спадщину , як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори , так і в разі фактичного його вступу в управляння або володіння спадковим майном , тобто вчинення відповідних дій , у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей зі спадкового майна. Так судом встановлено що, [PERSON] померла 26 листопада 2000 року , на час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом з чоловіком [PERSON] та його батьками за їх адресою проживання , що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], мати колишнього чоловіка [PERSON] , з яким вона розірвала шлюб 19 серпня 2004 року і відповідно до яких [PERSON] , зразу після смерті її матері [PERSON] поїхала працювати за кордон де знаходиться до теперішнього часу вже разом з сином. Як в первинній позовній заяві поданій [PERSON] до суду 20 грудня 2005 року так і в додаткових позовних заявах про уточнення позовних вимог в редакції від 30.01.2006 року , 04.04.2006 року та 07 листопада 2007 року позивач не зазначала які саме факти свідчать про те що вона фактично вступила у володіння спадковим майном , тобто одержала до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини речі зі спадкового майна які належали померлій , або вступила у його фактичне управлення .Її представник в судовому засіданні також жодного разу не зазначив такі факти . Так не має на це посилань і в тексті зустрічної позовної заяви поданої [PERSON], так їх не було і в його пояснення даних суду у виїзному судовому засіданні за місцем його проживання в [INFO]. Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців , які за своїм характером свідчать про те , що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння майном . Разом з тим зберігання за відсутньою особою прописки у спадковій частині будинку не є такими діями. У звязку з чим суд вважає що позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 35/400 частин спірного домоволодіння в порядку успадкування за законом після смерті [PERSON] та визнання на підставі цього угоди дарування від 28 жовтня 2005 року укладеної між [PERSON] та [PERSON] , оскільки було порушено її право як законного співвласника є не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню за обставин зазначених позивачем. Згідно до положень ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили . Якщо буде встановлено що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили , відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Судом встановлено що, 28 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування 70/100 частин домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні який в силу ч.1 ст. 235 ЦК України необхідно визнати удаваним , оскільки проти цього не заперечували самі сторони по даному договору, і підтвердили що його було вчинено для приховання договору купівлі-продажу, оскільки відчужувана частина будинку не була реально виділена , і співвласник якому належало 30/100 частин спірного домоволодіння мав право на її першочергове придбання. Хоча як зазначив в судовому засіданні свідок [PERSON], якому належало на час укладення угоди 30/100 частин спільно з його матірю [PERSON] , йому і матері було відомо про те що [PERSON] намагався продати спірну частину будинку , і вони проти цього не заперечували оскільки не мали наміру її придбавати. У звязку з чим суд вважає що позовні вимоги заявлені [PERSON] та [PERSON] про визнання угоди дарування від 28 жовтня 2005 року не дійсною за підстав її удаваності обґрунтовані і підлягають задоволенню оскільки фактично укладений між ними договір купівлі-продажу не суперечить діючому цивільному законодавству. Вирішуючи питання в частині позовних вимог [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної частині домоволодіння укладеного 28 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] ,та в частині позовних вимог заявлених [PERSON] правонаступником яких допущено [PERSON] , про визнання не дійсним фактично укладеного договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2005 року між тими ж сторонами, суд вважає що позовні вимоги заявлені [PERSON] є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню , а позовні вимоги [PERSON] правонаступником яких є [PERSON], є відповідно не обґрунтованими і таким що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини ї на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалась. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи , членів її сімї чи родичів , смерть годувальника, загроза втрати житла чи загроза банкрутства та інші обставини , для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин . Особа яка оскаржує правочин , має довести , що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не за таких умов. Однак, як встановлено судом, [PERSON] вирішив розпорядитись приналежною йому частиною домоволодіння не у звязку з тим що він або його діти , а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] потребували негайного на той час лікування, і ці кошти він хотів використати саме для цього лікування , хоча як сам [PERSON] так [PERSON] так і [PERSON] потребували на той час медичного лікування за станом їх здоровя , а свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні підтвердила що [PERSON] та [PERSON] лікувались як за її кошти так і кошти які надсилала [PERSON] Як слідує з тексту зустрічного позову [PERSON] так і з його пояснень в судовому засіданні ,він хотів продати вказаний будинок у звязку з тим що в ньому не можливо було проживати , у звязку з тим що в будинку була відсутня електроенергія , опалення, а також елементарні побутові приналежності , душ , плита , туалет та інше, і крім того його син [PERSON] вживав наркотичні речовини і в будинку постійно збирались особи які готували та вживали наркотичні речовини разом з ним . Посилання [PERSON] на те що [PERSON] у 2005 році погрожував йому тим що після складення наступного акту за порушення ним правил користування електроенергією у нього за не сплату можуть забрати будинок судом визнаються не переконливими і таким що суперечать обставинам справи. Інших обставин що погрожували б втраті житла [PERSON] не зазначив, а обставини вказані ним не можуть бути визнані судом тяжкими, оскільки вони настали в результаті його безвідповідального неналежного ставлення до утримання тривалий час , приналежної йому частики в домоволодінні, що також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Поняття « вкрай не вигідна умова» складається з двох умов, одна з яких відображає не еквівалентність переданого за угодою майна , а друга умова це очевидність першої умови для сторін по вказаній угоді , тобто при цьому, друга сторона повинна обовязково скористатись цим завідомо знаючи що відчужував знаходиться в умовах не вигідних для нього і за відсутності яких правочин не було б вчинено ним взагалі або вчинено не за таких умов. Однак як встановлено судом, відповідно до матеріалів інвентарної справи домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , вартість частини домоволодіння яка відчужувалась , а саме 70/100 частин від цілого домоволодіння на 21 вересня 2005 року становила 25674 гр. , жила площа у будинку становила 59.6 м.кв. , а загальна 95.1 м.кв. , що також співвідноситься з висновком судово-технічної експертизи від 12 липня 2006 року згідно до якого вартість відчужуваної частини на 28 жовтня 2005 року становила 25676 гр. Як зазначав [PERSON] в зустрічній позовній заяві йому було придбано жилий будинок який складається лише з однієї жилої кімнати площею 15.8 м. кв., а його загальна площа становить 29.8 м. кв. та літньої кухні і посилається при цьому на копію договору купівлі-продажу , однак її так і не було надано суду , про що також свідчить відсутність посилань на її в додатку документів доданих до зустрічної позовної заяви , у звязку з чим суд не мав можливості перевірити вказані обставини . [PERSON] йому жилого будинку значно меншою площею він вважав як такими що були для нього вкрай не вигідними умовами, але вони визнаються судом не переконливими і надуманими , оскільки , придбання особою у власність жилої площі у менших розмірах ніж йому належало раніше не можна вважати такими . Як встановлено судом [PERSON] мав фізичні вади в результаті травми , а саме перелому бедренної кістки і вже на час укладення оспорюванної угоди йому було важко рухатись та обслуговувати будинок , тому що він більшу частину часу провадив сидячи , що також було встановлено судом з його пояснень при проведенні виїзного судового засідання за місцем його проживання 29 травня 2006 року і на час укладення вказаної угоди його все влаштовувало і стан придбаного будинку і його площа. Крім того як було зазначено [PERSON] в судовому засіданні вони з [PERSON] домовились про те що він оплачує борги за комунальні послуги , купляє йому будинок в сільській місцевості , сплачує витрати повязані з прийняттям до експлуатації господарських будівель та сплачує 10000гр. готівкою . Кошти витрачені [PERSON] при придбанні спірної частини домоволодіння дорівнюють вартості спірної частини встановленій при проведенні судово-технічної експертизи від 12 липня 2006 року . У звязку з чим суд вважає що квартира [ADDRESS] придбана на імя [PERSON] , сплачена [PERSON] заборгованість за комунальні послуги в домоволодінні № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні , витрати повязані зі здачею господарських будівель домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні в експлуатацію та 10000 гр. отриманих [PERSON] готівкою були еквівалентні частинні домоволодіння отриманого за оспорюванною угодою [PERSON], сторони виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу на підставі чого суд вважає що, відповідно до вимог ст. ст.215,216, 218,220 ЦК України договір купівлі-продажу 70/100 частини домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна в м. Херсоні укладений між [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2005 року необхідно визнати дійсним , а за [PERSON] необхідно визнати право власності на спірну частину домоволодіння. Доводи [PERSON] її представника за довіреністю та [PERSON] в частині того що [PERSON] зобовязувався крім зазначених судом обовязків придбати для [PERSON] та [PERSON] однокімнатну малогабаритну квартиру в м. Херсоні судом визнаються не переконливими і таким що суперечать обставинам встановленим по справі , оскільки саме після обговорення та виконання усіх істотних умов договору купівлі-продажу як з боку [PERSON] так і збоку [PERSON] ними було укладено на виконання цих умов договір дарування 28 жовтня 2005 року посвідчений приватним нотаріусом . Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .Однак як [PERSON] так і [PERSON] не було надано суду належних , тим обставинам на які вони посилались , доказів , а рішення суду не може базуватись на припущеннях. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 15 грудня 2005 року надана [PERSON] суду в підтвердження вказаних обставин також не може бути взята за основу , оскільки її зміст не підтверджує та не спростовує обставин встановлених судом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 138.09 гр. та 15 гр. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи. Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України суд вважає можливим скасувати вжиті судом заходи по забезпеченню позовних вимог ухвалою суду від 07 листопада 2007 року стосовно заборони відчуження домоволодіння № 38 по вул. Сорокіна м. Херсоні .

Outcome: partial