Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

Позивач у позові посилається на те, що між комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №93527-сге<1 від 10.10.2007 року, згідно позичальнику було надано кредит к розмірі 6000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 10.10.2008 року. В забезпечення належного виконання договору було укладено договір поруки з [PERSON] та [PERSON] У порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав. У результаті станом на 16.11.2009 відповідач має заборгованість у розмірі 820,51 доларів США, яка складається з : 548,13 доларів США - заборгованості за кредитом; 203,51 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 31,29 доларів США - штрафу (фіксована частина); 37,58 доларів США - штрафу (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися , причини неявки суду не повідомили, хоча судом було вжито належні заходи для повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи. Суд, роз'яснив позивачу його право на розгляд справи в порядку заочного провадження, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.І ст.225 ЦПК України суд ухвалює справу розглядати за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №93527-сгес1 від 10.10.2007 року, згідно позичальнику було надано кредит к розмірі 6000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 10.10.2008 року. В забезпечення належного виконання договору було укладено договір поруки з [PERSON] та [PERSON] В порушення Кредитного договору відповідач вчасно та в повному обсязі погашення кредиту у вказані строки не здійснював. У звязку з порушеннями зобовязань за договором відповідач станом на 16.11.2009 відповідач має заборгованість у розмірі 820,51 доларів США, яка складається з : 548,13 доларів США - заборгованості за кредитом; 203,51 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 31,29 доларів СІЛА - штрафу (фіксована частина); 37,58 доларів СІЛА - штрафу (процентна складова). Положення НБУ «Про кредитування», затвердженого постановою Правління НБУ №246 від 28 вересня 1995 року, яке передбачало можливість надання банками резидентам України (фізичні особи громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства, які мають постійне місце проживання на території України) кредитів у іноземній валюті постановою Правління НБУ від 18 лютого 2004 року №54, визнано таким, що втратило чинність. Відповідно до ч.І статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вона є законним платіжним засобом, обовязковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). За змістом статей 524,533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, проте зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, яка є єдиною валютою виконання грошового зобовязання. Якщо у ньому визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом. Таким законом, зокрема є Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який регулює відносини у сфері розрахунків на виконання експортно - імпортних контрактів. Виходячи з вимог п.1 статті 3, абз. 4 підп. «а» п.4 ст.5 розділу 2 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» - валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Платежі у іноземній валюті можуть здійснюватися резидентами лише за межі України на виконання зобовязань у цій валюті перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності та інших майнових прав, за винятком оплати валютних цінностей та за договорами страхування життя. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що борг по кредитним зобовязанням підлягає поверненню не в валюті США, а в національній валюті, який складає: 4386 грн. 36 коп. - поточна заборгованість по кредиту, 1628 грн. 56 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 250 грн. 40 коп. - штрафу (фіксована частина); 300 грн. 73 коп. штрафу (процентна складова), а всього - 6566,05 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати понесені позивачем.

Outcome: partial