Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання договору оренди житлового приміщення, стягнення заборгованості по орендній платі, виселення з займаного житлового будинку, в якій зазначив, що 26 січня 1998 року між Арбузинським СПТУ № 39, правонаступником якого є позивач та відповідачем як працівником СПТУ був укладений договір оренди житлового будинку № 122 (потім номер будинку був змінений на № 124), розташованого по вул. Леніна в смт. Арбузинка Миколаївської області терміном до 31 грудня 1998 року. Зазначаючи, що відповідач по закінченню терміну дії договору не звільнила службове приміщення, продовжує його незаконно утримувати, не сплачує орендну плату, допустила проживання тимчасових жителів без повідомлення позивача, не забезпечила його належне утримання та бездіяльністю сприяла псуванню орендного майна, позивач прохає стягнути суму заборгованості по орендній платі за три останніх роки у розмірі 925 грн.20 к., пеню у розмірі 1688 грн. 50 к., а всього загальну суму заборгованості з урахуванням інфляції у розмірі 3238 грн. 40 к., також розірвати договір оренди, укладений 26 січня 1998 року між сторонами та виселити відповідача з службового житла без надання іншого житла з покладенням обов'язку привести об'єкт оренди в стан, який був на момент його отримання. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що договір оренди у 1998 році був укладений строком на 1 рік, строк його дії закінчився. Однак вона як наймач проживала у будинку з 1989 року, частково провела поточний ремонт. На її прохання продати або приватизувати займане житло позивач відмовився, не приймав участі у ремонті будинку за час її проживання в ньому. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З 12.09.1984 р. по 2.09.1996 р. відповідач перебувала у трудових відносинах з Арбузинським СПТУ № 39, звідки відповідно до наказу від 30.08.1996 р. за № 70 була звільнена на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штатів. За рішенням адміністрації і профспілки Арбузинського СПТУ № 39 від 12 липня 1989 року відповідачу був наданий житловий будинок [ADDRESS] в смт. Арбузинка як педагогу СПТУ. Рішенням виконавчого комітету Арбузинської селищної ради від 21 березня 2008 року за №43 житловий будинок [ADDRESS] в смт. Арбузинка виключений з числа службових приміщень. Відповідно до рішення ХХУІ позачергової сесії 5 скликання Арбузинської селищної ради від 10 квітня 2008 року за №5 надана згода позивачу на безоплатну передачу вищевказаного житлового будинку з державної у комунальну власність Арбузинської територіальної громади. Оскільки на час розгляду справи в суді передача житлового будинку не оформлялася актом приймання-передачі відповідно до частин 5 і 6 ст. 7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», власником житлового будинку є Арбузинський професійний аграрний ліцей відповідно до технічної документації, що є у матеріалах справи. Надання відповідачу житлового будинку як працівнику Арбузинського СПТУ № 39 у порядку ст. 52 ЖК України свідчить про фактичне укладення між сторонами у 1989 році договору найму жилого приміщення та прийняття на себе обов'язків наймача та наймодавця. Відповідач з 1989 року по теперішній час проживає у житловому будинку та повинна виконувати обов'язки наймача. Укладений 26 січня 1998 року між Арбузинським СПТУ № 39 та [PERSON]. договір оренди житлового будинку не має правового значення, оскільки відповідач є наймачем і даний договір не може змінювати його правового становища з наймача в орендатора житла, що є державною власністю. Після закінчення строку дії договору відносини між сторонами по найму житла продовжилися. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Оскільки таких підстав у судовому засіданні не встановлено, такі вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач відповідно до ст.125 ЖК України не може бути виселений з службового приміщення без надання іншого, оскільки вона відноситься до категорії осіб, що не підлягають виселенню, а саме: є пенсіонером по старості, пропрацювала на підприємстві не менш як десять років, звільнена з підприємства у зв'язку з скороченням штатів. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 65-1 ЖК України відповідач як наймач жилого приміщення має право на придбання займаного нею приміщення у власність. Вимоги щодо приведення займаного житла у той стан, який був на момент передачі наймачу житла не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано докази про стан житлового будинку на момент передачі, а також у зв'язку з врахуванням того, що позивач як наймодавець житла не виконував своїх обов'язків щодо проведення капітального ремонту житла. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed