Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

Прокурор Хорольського району в інтересах М»якої [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області про стягнення належних сум щорічної разової допомоги до 05 травня за 2009 рік, вказавши, що громадянці [PERSON], яка є учасником Великої Вітчизняної війни, ветераном праці, що підтверджується посвідченням Серія В-1 № 399729, виданим 02.11.2000 року, посвідченням ветерана праці від 01.02.1981 року, передбачено разову допомогу до 5 травня, щорічно. Згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня: «Щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. М»якій А.М. така допомога органами праці не виплачувалась, а виплачувалась частково в розмірі 70 гривень. Тобто, М»якій А.М. не було доплачено 1494 грн. - 70 грн. = 1424 гривні. Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" дія положень ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту" не зупинялася. Згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 09.03.2010 року № 01-09/683, М»якій А.М. щорічна допомога як учаснику війни до 5 травня за 2009 рік виплачувалась в розмірі 70 гривень, на підставі постанови КМУ "Про розміри разової грошової допомоги,що виплачуються в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" від 18.03.2009 року № 211,що суперечить загальним засадам пріоритетності законів над підзаконними актами. Прокурор вказував, що відповідач УП та СЗН Хорольської РДА діяв незаконно та недоплатив гр. М»якій А.М. до 5 травня 2009 року щорічної допомоги на оздоровлення 1424 гривні зв'язку з чим порушені її права і прокурор вимушений звернутися до суду для захисту законних прав та інтересів громадян. Представник відповідача УП та СЗН Хорольської РДА в судове засідання не зявився, направивши до суду письмові заперечення та клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне. [PERSON], є учасником Великої Вітчизняної війни, ветераном праці, що підтверджується копією її посвідченням Серія В-1 № 399729, виданим року, посвідченням ветерана праці від 01.02.1981 року. М»якій А.М., як учаснику війни передбачено, згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня одноразова допомога. Стаття 13 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту" визначає: «Щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. М»якій А.М. така допомога виплачувалсь частково в розмірі 70 гривень. Тобто, М»якій А.М. не було доплачено 1494 грн. - 70 грн. = 1424 гривні. Зазначені виплати до 5 травня здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається відповідно до законодавства, що діє на час здійснення цих виплат. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Outcome: approved