Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-07 00:00:00

19 січня 2010 року Первомайський міжрайонний прокурор Харківської області звернувся до суду з позовом і просив суд позбавити відповідачів - [PERSON] і [PERSON] батьківських прав щодо їх дочки [PERSON], [INFO] та стягнути на користь дитини на її утримання з відповідачів аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходів), в обґрунтування позовних вимог пославшись на те, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дочки, не утримують і не виховують її. Дитина перебуває у державному дитячому закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, проте батьки її не провідують, нею не цікавляться, матеріальної допомоги не надають. Відповідач [PERSON] мешкає у с. Васищеве Харківського району Харківської області, постійного місця роботи не має, веде аморальний спосіб життя. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою у [INFO], проте фактичне місце її перебування не відоме. У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити посилаючись на обставини, наведені в позові. Представник третьої особи органу опіки і піклування [PERSON] проти задоволення позову не заперечував і пояснив, що [PERSON], [INFO] дійсно 30 листопада 2006 року за рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради була тимчасово (строком на 6 місяців) влаштована у звязку з тяжким матеріальним становищем матері (за її заявою) до Обласного будинку дитини № 3, де проживає і виховується з трьохмісячного віку і до тепер. Батьки дитини протягом останніх двох років дитину не відвідують, не цікавляться нею, матеріальної допомоги на її утримання не надають, тобто фактично покинули її, а строк перебування дитини у медичному закладі скінчився ще 28 липня 2009 року. Головний лікар Комунального закладу охорони здоровя Обласного будинку дитини № 3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що батьки малолітньої [PERSON] понад два роки дитиною не цікавляться, моральної та матеріальної підтримки дитині не надають і не виявляють бажання забрати дитину до дому, та просила розглянути справу за відсутності представника закладу. Відповідач [PERSON] позов не визнав і проти його задоволення заперечував, оскільки, за його твердженням, має бажання і можливість виховувати і утримувати дочку і взагалі не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON], повідомлена про час та місце розгляду справи, в порядку ч. 1 ст. 77 ЦПК України, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Суд, заслухавши доповідь прокурора, пояснення відповідача, представника третьої особи, показання свідка, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного: 15 вересня 2006 року в місті Первомайський Харківської області [PERSON] народила дочку [PERSON]. Факт народження зареєстрований відділом РАЦС по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 246 (а.с.12). Батьком дитини записаний [PERSON]. На час народження дитини батьки у шлюбі не перебували, що підтверджується копією паспорту відповідача [PERSON] (а.с.11) і поясненнями відповідача [PERSON] 30 листопада 2006 року на підставі повідомлення Первомайської ЦРЛ винесене рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області за № 561 про влаштування малолітньої [PERSON] до державного дитячого закладу на повне державне утримання (а.с.10). Малолітня [PERSON] була поміщена до Комунального закладу охорони здоровя Обласного будинку дитини № 3, де перебуває з листопада 2006 року по теперішній час. Як вбачається з повідомлень державного дитячого закладу, батьки дитини останній раз провідували дочку 07 березня 2008 року і з тих пір до неї не навідувалися, дитиною не цікавляться, матеріальної допомоги на її утримання не надають і місце перебування їх не відоме (а.с.6,7,8,9,13). У звязку з закінченням терміну перебування дитини на тимчасовому вихованні адміністрація будинку дитини неодноразово зверталася до Служби у справах дітей Первомайського міськвиконкому з поданням про позбавлення батьків дитини батьківських прав щодо неї. 29 грудня 2009 року з приводу позбавлення відповідачів батьківських прав відбулося засідання Координаційної ради у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, на якому вирішено клопотати перед судом про позбавлення [PERSON] і [PERSON] батьківських прав щодо їх дочки [PERSON]О.(а.с.4). З відповідей виконавчого комітету Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області №84 від 09 лютого 2009 року та директору Первомайського професійного ліцею № 719 від 26 листопада 2009 року (а.с.15,18) вбачається, що відповідач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: селище Васищеве Харківського району Харківської області, вул. Кудрява, 40, постійного місця роботи не має і веде антисоціальний спосіб життя, а відповідач [PERSON] хоча й зареєстрована у гуртожитку Первомайського професійного ліцею, проте за місцем реєстрації понад 2 роки не проживає і місцезнаходження її не відоме. Начальник служби у справах дітей Первомайського міськвиконкому [PERSON], допитаний у якості свідка, пояснив, що батьки дитини є вихованцями інтернату і соціально неадаптованими особами. Після досягнення відповідного віку вони були направлені з метою отримання професійної підготовки на навчання до Первомайського ліцею. Під час проживання у гуртожитку, [PERSON] завагітніла і народила дитину. Спочатку дитина була поміщена у дитяче відділення Первомайської ЦРЛ, оскільки за місцем проживання її матері - у гуртожитку Первомайського ліцею, не було створено необхідних умов для немовляти, а у листопаді 2006 року дитину за заявою матері у звязку з тяжким матеріальним становищем, було тимчасово поміщено до будинку дитини строком на 6 місяців. Згодом у 2007 році, строк перебування дитини у медичному закладі за заявою [PERSON] був продовжений. Проте після цього батьки відвідали дочку тільки двічі у лютому та березні 2008 року. Крім того свідок наголосив, що породілля за допомогою до Соціального центру матері і дитини не зверталася, а після закінчення професійного навчання за місцем розподілу не прибула, не працевлаштувалася і місцезнаходження її невідоме. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав відсутність постійного місця роботи і власного житла у нього, а відсутність інтересу до дочки обґрунтував своїм тяжким матеріальним становищем. Проте вказав, що протягом 2009 року він відвідував дитину, хоча його візити не фіксувалися адміністрацією будинку дитини. Проте пояснення відповідача щодо спілкування з дочкою нічим не підтверджуються, суперечать письмовим доказам та поясненням свідка. Крім того, під час дослідження письмових доказів відповідач визнав, що протягом всього часу знаходження дочки у будинку дитини він відвідував її тільки двічі: у лютому і березні 2008 року. У відповідності до ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі, які тимчасово залишили дитину у державному дитячому закладі, протягом трьох років не виявили бажання забрати її додому, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу і взагалі не цікавляться нею. Навіть наявність позову про позбавлення їх батьківських прав, та розгляд справи в суді, про які відповідачі знали достовірно, не спонукав їх до відновлення стосунків з дочкою. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки в їх обґрунтування ним не було надано жодного доказу, а згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своєї малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Обидва батьки позбавляються батьківських прав, інших близьких родичів, які надали заяви про передання їм дитини немає. За таких обставин дитина передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 164 -166, 183, 191 СК України,

Outcome: approved