Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 07 жовтня 1992 року Шостою одеською нотаріальною конторою за номером в реєстрі №1-11008-1465. Після придбання нею квартири з метою проведення капітального ремонту вона отримала в Головному управлінні архітектури і містобудування Одеської міської ради дозвіл від 02.02.1997 року за № 2671, яким їй було дозволено розробити проект для реконструкції квартири з розширенням веранди і прибудови над верандою другого поверху. В подальшому вона за власні кошти провела реконструкцію квартири й добудувала веранду і прибудову над верандою другого поверху. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, обґрунтовуючи позовні вимоги ст.383 ЦК України, згідно з нормами якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Представник позивачки пояснила, що після ремонту квартира має загальну площу 86,7 кв.м., при цьому добудована веранда і прибудова над верандою другого поверху є невід'ємною частиною квартири і не можуть бути відділені від квартири позивачки. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про що є відповідні розписки про отримання судових повісток, надав суду заяву про визнання позову в повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності з вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 07 жовтня 1992 року Шостою одеською нотаріальною конторою за номером в реєстрі №1-11008-1465, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» за реєстраційним номером: 2847-стр, 40-кн,135 доп. Згідно наведеного договору квартира мала загальну площу 74,4 кв.м. Після набуття права власності на вищенаведену квартиру, яка потребувала капітального ремонту, позивачка отримала в Головному управлінні архітектури і містобудування Одеської міської ради дозвіл від 02.02.1997 року за № 2671, яким їй було дозволено розробити проект для реконструкції квартири з розширенням веранди і прибудови над верандою другого поверху. Позивачка за власні кошти виконала реконструкцію квартири шляхом добудови веранди і прибудови над верандою другого поверху, після чого квартири стала загальною площею 86,7 кв.м. Згідно технічного паспорту від 01 вересня 2008 року, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН», квартира позивачки після реконструкції має загальну площу 86,7 кв.м., житлову площу 18,5 кв.м., та кухню площею 31,1 кв.м., санвузол площею 5,5 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., підсобні приміщення площами 6,5 кв.м. та 5,1 кв.м., веранду площею 9,5 кв.м., сауну площею 6,6 кв.м., спуск в підвал площею 2,7 кв.м.. При цьому добудована веранда і прибудова над верандою другого поверху у відповідності зі ст.186 ЦК України є невід'ємною приналежністю квартири позивачки. У відповідності зі ст.41 Конституції України та ч.1 ст.319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. З огляду на наведені норми [PERSON], володіючи на праві приватної власності квартирою, має право на власний розсуд вирішувати питання щодо доцільності її використання, зокрема проведення ремонту та реконструкції. Як вбачається з Технічного висновку про стан будівельних конструкцій і можливості збереження реконструкції квартири [ADDRESS], зробленого СПД [PERSON] (держліцензія [NUMBER]), загальний технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку в цілому і квартири [NUMBER] з прибудовою задовільний; реконструйована квартира [NUMBER] по набору приміщень, їх площ, висоті, температурному режиму відповідає діючим нормам; наступна експлуатація квартири є безпечною. За письмовою заявою суміжних мешканців будинку [ADDRESS], підписи яких завірені житлово-експлуатаційною організацією - дільницею №10 КП «ЖКС «Порто-Франківський», будь-яких претензій з приводу реконструкції та узаконення цієї реконструкції позивачкою [PERSON] вони не мають. За таких обставин та з урахуванням ст.383 ЦК України, згідно з положеннями якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, суд вважає, що проведення позивачкою [PERSON] реконструкції своєї квартири не призвело до порушень прав чи законних інтересів будь-яких осіб, зокрема власників інших квартир у будинку [ADDRESS]. Згідно положень ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Власник майна в порядку ст.392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved