Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 27 червня 2007 року між ним та відповідачем було укладено споживчий кредитний договір, відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 69\~200,00 доларів США, споживча цінність яких була 349\~460,00 грн., за курсом Національного банку України станом на 27 червня 2007 року для його особистих потреб. Його зобовязання забезпечені іпотекою нерухомого майна квартирою № 29, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Кибальчича, 15-А. Під час укладання кредитного договору відповідачем були порушені вимоги ст.524 ЦК України, в якій сказано, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. В момент звернення до відповідача з проханням про надання кредиту, він пояснював їм, що кошти потрібні на споживчі потреби і витрачати він їх буде у гривні. Однак, представник відповідача пояснив, що в гривнях кредит має вищу процентну ставку, ніж кредит у іноземній валюті, і за умови постійної стабільності курсу гривні, та враховуючи, що збільшення курсу долара США на час дії кредитного договору не відбудеться, валютний кредит йому буде вигідніший. Повністю довіряючи відповідачу, погодився на укладання спірного кредитного договору. Однак, восени 2008 року курс долару значно зріс, і він змушений закуповувати долари США для погашення кредиту на край невигідних для себе умовах. Крім того, як виявилося, кредитний договір містить інші несправедливі для нього положення, якими передбачені повторні штрафні санкції, що є порушенням законодавства. Настали істотні зміни обставин у звязку із фінансовою кризою, у разі, якби він міг передбачити ці обставини, то не уклав б спірного договору, або уклав би його на інших умовах. Відповідач надавши кредит в іноземній валюті (доларах США) поклав всю відповідальність, переклав всі ризики, повязані із знеціненням національної валюти лише на нього, самі ніякої відповідальності не несуть. Враховуючи викладене, звернувся до суду з даним позовом та просив зобовязати відповідача внести зміни до договору, вказавши ціну договору в гривнях по курсу Національного банку України на момент укладення кредитного договору в сумі 349\~460,00 грн., та стягнути понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Підтримав всі викладені в позові обставини, факти. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, Зазначив, що Банк діє у відповідності з вимогами діючого законодавства, ніяких порушень ними не було здійснено при укладанні спірного договору, мають право укладати договори в іноземній валюті. Брати чи не брати даний кредит, на таких умовах, в іноземній валюті, саме в їх банку - було правом позивача, ніхто позивача не примушував цього робити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основний позов не знайшов свого підтвердження в суді та не підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено споживчий кредитний договір, відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 69\~200,00 доларів США, строком до 27 червня 2017 року під 13,2 відсотків річних. Погашення кредиту повинне відбуватися шляхом здійснення щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту. Кредит надавався на використання на споживчі цілі, на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Встановлено, що позивач не дотримується умов кредитного договору, не погашає кредит згідно графіку, не сплачує відсотки. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно квартира № 29, загальною площею 34,30 кв. м, житловою площею 16.2 кв. м, що належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Кибальчича, будинок № 15-А. Посилання сторони позивача на те, що кредитний договір було укладено з порушеннями вимог діючого законодавства, є безпідставні, необґрунтовані. В суді не було доведено, що банк позбавлений права видавати фізичним особам кредити в іноземній валюті. Крім того, позивач за своїм вибором, самостійно обирає банківські установи, умови кредитування. Ніхто не може примусити позивача чи будь-яку іншу особу укладати невигідні для них договори, укладати договори з певними банківськими установами. Зазначені в позові обґрунтування є недоведені. Починаючи з дня укладення кредитного договору, як банківська установа, так і позичальник приймають на себе ризики, які можуть виникнути в процесі дії кредитного договору. Встановлено, що кредитний договір підписаний позивачем, що свідчить про те, що він погодився з усіма, викладеними в договорі, умовами. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed