Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

У лютому 2009 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із до Ленінського відділу РАЦС [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа : орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з в провадженні Красногвардійського районного суду на розгляді перебуває цивільна справа за позовом органу опіки та піклування Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради до нього про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мати яких померла у 2007 році. Зауважує, що із 1993 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка у 1992 році народила доньку [PERSON], батьком якої був записаний він, а у 1998 році доньку [PERSON]. Заперечуючи факт свого батьківства відносно дітей, посилається на припинення із 1996 року фактичних подружніх відносин із матірю дітей та окреме проживання, просив суд виключити відомості про його батьківство відносно [PERSON] та [PERSON] із актових записів про народження № 1693 від 21.07.1992 року та № 27 від 27.07.2006 року, складених Ленінським відділу РАЦС [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області. Ухвалою від 23.02.2009 року по справі Красногвардійським районним судом відкрито провадження. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, предявивши позов до Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, треті особи Ленінський відділ РАЦС [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] міської ради». Ухвалою суду від 02.04.2009 року справу передано за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою віл 24.04.2009 року справу прийнято до провадження Ленінського районного суду м.Дніпропетровська. В період із 21.12.2009 року по 15.03.2010 року провадження по справі зупинялось у звязку із проведенням судової медично-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 07.05.2010 року зі складу учасників виключено третю особу комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] міської ради» та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог комунальний заклад освіти «Міський дитячий будинок № 2 «Берегиня» для дітей-сиріт шкільного віку». У судовому засіданні позивач [PERSON]. його представник за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні судом, посилаючись на обставини позову та подані суду докази. Представник органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON], діюча за довіреністю, заперечувала проти задоволення позовних вимог судом, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Законний представник інтересів неповнолітніх, директор комунального закладу освіти «Міський дитячий будинок № 2 «Берегиня» для дітей-сиріт шкільного віку» [PERSON], діюча на підставі Статуту, у своїй позиції щодо заявлених позовних вимог покладалася на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON], [INFO], її адвокат [PERSON], заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість доводів. Третя особа - Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, в особі свого представника в судове засідання не зявились. Про час день та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. До суду надіслали письмове клопотання про розгляд справу без участі свого представника. За згодою сторін розгляд справи проводився без участі особи, що не зявилася. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. При вирішенні справи щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, адвоката, неповнолітню та третю особу, зясувавши обставини по справі, дослідивши їх письмовими доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] (до заміжжя [PERSON]) перебували із 09.06.1993 року (а.с.63). 13 листопада 1998 року [PERSON] народила другу дитину, доньку [PERSON], народження якої було зареєстровано 27.07.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 27 відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України (а.с.9). 31 серпня 2007 року [PERSON] померла, про що відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області 10.10.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №7865 (а.с.8). [PERSON] - позивач по справі, вихованням та утриманням дітей не займався, з ними не проживав. У зв'язку із смертю матері, позбавлені батьківського піклування [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] на підставі рішення органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 17, влаштовані на повне державне утримання до комунального закладу освіти «Міський дитячий будинок № 2 «Берегиня» два дітей-сиріт шкільного віку», де перебувають на даний час (а.с.10). За висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 28 від 19.02.2010 року, складеногосудово-медичним експертом ОКЗ «Бюро су дово-медичної експертизи» [PERSON], позивач по справі [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], з ймовірністю не менше 99,999%. У дитини [PERSON], [INFO], молекулярно-генетичним аналізом виявлено алелі, які отримані від іншого чоловіка, у зв'язку із чим [PERSON] не може бути її біологічним батьком (а.с.73-78). За правилом ст.121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодекс). Згідно частини 1 статті 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього кодекс), має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини 2 статті 136 Сімейного Кодекс) України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що обставини відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON]. [INFO], народженої у матері [PERSON], знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у звязку із чим відомості про [PERSON], як батька [PERSON], повинні бути виключені із актового запису про її народження № 27, складеного 27.07.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області. Щодо позовних вимог позивача відносно старшої доньки, [PERSON], [INFO], суд виходить із наступного. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] народилася 26.06.1992 року, батьківство відносно неї встановлено на підставі спільної заяви батька [PERSON] та матері [PERSON], згідно актового запису № 66, складеного 09.06.1993 року відділом РАГСУ виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська (а.с.63). За своєю суттю добровільне встановлення батьківства є юридичним актом чоловіка, який не перебуває у шлюбі із матірю дитини, спрямованим на виникнення правовідносин між батьком та дитиною. Згідно до ч.5 ст.136 СК України, не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком. Із пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що у фактичних подружніх стосунках із матірю дитини він перебував із 1991 року, усвідомлюючи усі можливі правові наслідки для себе, добровільно визнав своє батьківство відносно народженої дитини. Оцінюючи надані докази з позиції їх належності та допустимості, суд з урахуванням встановлених обставин, вважає безпідставними доводи [PERSON] щодо відсутності кровного споріднення із донькою [PERSON], у звязку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: partial