Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказував, що з січня 1999 року в його користуванні знаходяться, розташовані по вулиці Ярмаркова 5а будівлі, а саме, будівля адміністративно - побутового приміщення, склад, вагова, електрощітова, навіс, огорожа, вимощення, пожежний резервуар, які були передані останньому самим відповідачем на умовах безоплатного користування, письмово угода не укладалася. В 2010 році відповідач, без будь-якого обґрунтування, без предявлення документів, які б свідчили про належність останньому обєкта нерухомості, попросив звільнити розташовані по вулиці Ярмаркова 5а будівлі. Не погоджуючись з такими діями відповідача, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 344 ЦК України, просив ухвалити рішення про визнання за ним права власності за набувальною давністю на спірний обєкт нерухомості. В свою чергу відкрите акціонерне товариство «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси» звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на обєкт нерухомості. В позові вказано, що згідно із ч.1 ст. 344 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за первісним позивачем - відповідачем за зустрічним позовом не може бути визнано право власності на спірний обєкт нерухомості за набувальною давністю. Щодо оспорення первісним позивачем відповідачем за зустрічним позовом, належності вказаного спірного обєкту нерухомості на праві власності ВАТ «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси», то така позиція первісного позивача відповідача за зустрічним позовом спростовується, а право належності ВАТ «Полтававторресурси» доводиться свідоцтвом про власність, виданим 26 лютого 1997 року Фондом держмайна України Регіонального відділення по Полтавській області , реєстраційний № 224, та актом передачі державного майна ВАТ «Полтававторресурси» з додатком № 1 від 14 лютого 1997 року. Та, враховуючи те, що виходячи з Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, в редакції на 17 травня 2004 року, з врахуванням вказаних правовстановлюючих документів, на сьогоднішній день державна реєстрація нерухомості за ВАТ «Полтававторресурси» є ускладненою, вимушене доводити своє право на спірний обєкт нерухомості в судовому порядку. Посилаючись на вимоги ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, просили визнати за відкритим акціонерним товариством «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси», право власності на розташовані по вулиці Ярмаркова, 5а, в м. Кременчуці будівлі. В судове засідання позивач-відповідач [PERSON] не прибув. Направив до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача-позивача, відкритого акціонерного товариства «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси», в судове засідання не прибув. Направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача-позивача. З первісним позовом не погодився, в задоволенні останнього просив відмовити. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив задовольнити. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не вбачає. Одночасно вважає, що зустрічні позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси», підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за позивачем-відповідачем [PERSON] за набувальною давністю, при доведеності такого, суд може не раніше 1 січня 2011 р. Те, що позивач - відповідач [PERSON] оспорює право власності, та належність спірних будівель відповідачу-позивачу відкритому акціонерному товариству «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси», спростовується наступними письмовими доказами. З наданих до суду свідоцтва про власність, виданого 26 лютого 1997 року Фондом держмайна України Регіонального відділення по Полтавській області, реєстраційний № 224, акту передачі державного майна ВАТ «Полтававторресурси» з додатком № 1 від 14 лютого 1997 року, вбачається, що відкритому акціонерному товариству «Обласне виробничо заготівельне підприємство «Полтававторресурси» на підставі Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», рішення регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області № 84 від 29.08.1995 року, наказу № 56 АТ від 11.02.1997 року про завершення приватизації (продажу державних акцій), було передано у власність майно, в тому числі і те, щодо якого наявний спір, а саме, будівлі, розташовані по вулиці Ярмаркова, 5а, в м. Кременчуці. З дослідженої в суді технічної документації вбачається, що, розташовані по вулиці Ярмаркова, 5а, в м. Кременчуці будівлі, складаються з : будівлі з адміністративно - побутового приміщення під літ. «А» загальною площею 557,4 кв.м., складу під літ. «Е» загальною площею 1155,9 кв.м., вагової під літ. «ВВ1», електрощітової під літ. «Г», навісу під літ. «И», огорожі під № 1, вимощення «І», пожежного резервуару «ІІ». Встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно та інвентарізація останнього, в бюро технічної інвентаризації, станом на 2010 рік, не проведена. Причина, - відсутність в свідоцтві про право власності на майно перелік майна, переданого у власність підприємства в результаті приватизації. Таке розмежування та визначення міститься лише в додатку №1 до акту передачі державного майна ВАТ «Полтававторресурси» від 14 лютого 1997 року. Який, виходячи з Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, в редакції на 17 травня 2004 року, не входить до переліку правовстановлюючих документів які є підставою для реєстрації обєктів нерухомості. Відповідно до ст.392 ЦК, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За статтею 15 ЦК України, вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Outcome: approved