Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13.03.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DN81AR55720325, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 60237,13 грн. з кінцевим терміном повернення 12.03.2015 р. В забезпечення виконання основного зобов»язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем 13.03.2008 р. було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого заставодавець [PERSON] передала в заставу рухоме майно - легковий автомобіль DAEWOO модель NEXIA, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан-В № кузова/шасі XWB3D31UD8A154996, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачеві на праві власності. Відповідач [PERSON] зобов»язання за кредитним договором в частині сплати кредиту та процентів за його користування не виконує, станом на 05.05.2009 р. має заборгованість за кредитним договором в сумі 62718,49 грн. У зв»язку з наведеним, позивач просив передати в заклад шляхом вилучення у відповідача вищезазначеного заставленого майна та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставлене рухоме майно. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати 591,00 грн. судового збору та 252,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DN81AR55720325, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 60237,13 грн. з кінцевим терміном повернення 12.03.2015 р. (а.с.4-9). В забезпечення виконання основного зобов»язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем 13.03.2008 р. було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого заставодавець [PERSON] передала в заставу рухоме майно - легковий автомобіль DAEWOO модель NEXIA, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан-В № кузова/шасі XWB3D31UD8A154996, реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні встановлено, що в обумовлений у договорі строк позичальник [PERSON] зобов»язання за кредитним договором в частині сплати кредиту та процентів за його користування не виконує. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 05.05.2009 р. [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 62718,49 грн., яка складається з: 57507,19 грн. заборгованість за кредитом; 1622,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 301,19 грн. комісія за користування кредитом; 62,90 пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 250 грн.- штраф; 2974,69 штраф (процентна складова). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати належних процентів. Як вбачається з умов вищевказаного договору застави заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предметів застави, у випадку порушення заставодавцем зобов»зань за кредитним договором заставодавець зобов»язується передати предмет застави заставодержателю в заклад. Однак, в порушення умов договору відповідач зобов»язання за кредитним договором не виконує, предмети застави в заклад банку не передані. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов»язання в натурі. Враховуючими, що законом та умовами договору передбачено обов»язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя - ПАТ КБ „ПриватБанк, суд знаходить позовні вимоги в цій частині законними , обґрунтованими, а тому задовольняє їх. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна . Згідно ст. 589,590 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк. Відповідно до положень статей 25,26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Враховуючи вищенаведене, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: 591,00 грн. сплачена позивачем сума судового збору та 252,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а усього 843,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved