Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-19 00:00:00

В березні 2010 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що з 18 вересня 2003 року по 08 липня 2009 року проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Син сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не дивлячись на свій обов'язок не надає матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку. В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, яке наступить 22 листопада 2021 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю і просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 зазначеного Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з 18 вересня 2003 року по 08 липня 2009 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 55, вчиненого відділом РАЦС Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження за актовим записом № 18 від 12.12.2003 р., виданого Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області. В даний час син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї за № 1022 від 03.12.2009 року виданою виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актом обстеження матеріально-побутових умов сімї. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обовязок участі у вихованні сина в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання в достатній мірі не надає, у звязку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у розмірі у якому просить позивач. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України ) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 31 березня 2010 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня предявлення позову, а саме з 31 березня 2010 року. Крім того, відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст.ст.81, 88 ЦПК України, судовий збір у розмір 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved