Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просила суд визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги [PERSON] і [PERSON] після померлого 6 травня 2007 року [PERSON]. Визнати за нею право на 1/3 частину залишеної після смерті [PERSON] спадщини, що в цілому на день її відкриття складає 3/100 частини домоволодіння № 26 по вул. Короленка у м. Дніпропетровську, яка у загальному його розмірі утворює 1/100 частину. Визнати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] і [PERSON] частково недійсними, та перерозподілити між спадкоємцями першої черги і нею у рівних частках спадкові три сотих частини домоволодіння № 26, що знаходиться по вул. Короленко у м. Дніпропетровську, виділивши їй одну третю частину спадкового нерухомого майна, яка у загальній масі спадщини складає одну соту домоволодіння. спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадщини, що із 3/100 спадкових частин домоволодіння № 26 по вул. Короленка у м. Дніпропетровську, складає 1/100 частину. Скасувати вчинену комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", на підставі виданих п'ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою свідоцтв про право на спадщину за законом, реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], та зобов'язати КП "ДМБТІ" внести до реєстру прав власності на нерухоме майно відповідні зміни. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що вона проживала зі спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] з осені 1999 року до дня його смерті 06 травня 2007 року. Протягом зазначеного періоду вона зі спадкодавцем мешкала однією сімєю, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет. [PERSON] дуже добре ставився до дітей її двох дочок, підтримував дружні стосунки з їхніми чоловіками, нерідко гостював у них, бавився з дітьми та інколи їм допомагав, зокрема, у 2002 році допоміг чоловікові молодшої дочки прокласти водопровід у їхньому помешканні. [PERSON] проживала з [PERSON] майже вісім років, п'ять з яких він перебував на туберкульозному обліку. У 2002 році [PERSON] з діагнозом "Хронічний дисемінованний туберкульоз легенів з деструкцією без бактеріовиділення" був взятий на диспансерний облік. Тривалий час хворіючи туберкульозом легенів, спадкодавець сторонню допомогу, матеріальне забезпечення, опіку, а останні місяці внаслідок безпорадного стану і догляд, постійно і систематично отримував від [PERSON], адже саме вона протягом усього часу спільного життя завжди була з ним поруч. Після його смерті під час її медичного огляду лікарі у 2008 році виявили туберкульоз також і у неї, який лише вдалося локалізувати внаслідок активного лікування. Крім того, позивачка пояснила, що, хоча вона у спадковій квартирі разом зі спадкодавцем мешкала з осені 1999 року, зареєстрована у квартирі лише 07 вересня 2004 року. Зі спадкодавцем відповідачі не мешкали. Його мати [PERSON] мешкає у селі, періодично надавала допомогу сільськогосподарськими продуктами, інколи давала синові незначні суми грошей. З дочкою [PERSON] внаслідок недоброзичливого до нього ставлення її матері спадкодавець не спілкувався. З досягненням повноліття вона до батька не приїздила, ніяких стосунків не підтримувала. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається з 3/100 частини домоволодіння № 26 по вул. Короленка у м. Дніпропетровську, яка утворює квартиру № 8. Відповідачі, являючись спадкоємцями першої черги, свідоцтва про право на спадщину за законом одержали. Постановою державного нотаріуса пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] у звязку з тим, що свідоцтва про право на спадщину за законом видані спадкоємцям першої черги, а вона є спадкоємцем четвертої черги, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Тому Позивач [PERSON] вважає, що свідоцтва на спадщину мають бути визнані частково недійсними, а за нею повинно бути визнано право власності на 1/3 частину залишеної після смерті [PERSON] спадщини, що в цілому на день її відкриття складає 3/100 частини домоволодіння № 26 по вул. Короленка у м. Дніпропетровську, яка у загальному його розмірі утворює 1/100 частину. Відповідачі, заперечували проти позову [PERSON]В посилались на те, що доводи позивачки не відповідають дійсності, не ґрунтуються на вимогах закону. По-перше, як вірно зазначив державний нотаріус [PERSON], відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У звязку з тим, що у спадкодавця є спадкоємці першої черги, які звернулися до нотаріальної контори в установлений законом термін та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, то спадкоємці іншої черги не можуть отримати спадщину. При наявності спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину, інші спадкоємці наступних черг не можуть бути призвані до спадкування. Тому позовні вимоги [PERSON] стосовно спадкування разом зі спадкоємцями першої черги є необґрунтованими і незаконними. По-друге, дійсно позивачка [PERSON] мешкала зі спадкодавцем останні роки його життя. Відповідно з вимогами ст. 1264 Цивільного Кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] вона була зареєстрована у [INFO] з 26 вересня 2004року, тобто менше як за три роки до смерті спадкодавця [PERSON], який помер 06.05.2007року. До моменту реєстрації за вказаною адресою позивачка мешкала у Ленінському районі м. Дніпропетровська. [PERSON] права на спадщину все одно не має так вона що є спадкоємцем лише четвертої черги. Спадкодавець мав можливість себе забезпечувати і не потребував сторонньої матеріальної допомоги. Впродовж багатьох років [PERSON], [PERSON], разом та [PERSON], забезпечували [PERSON] матеріально як харчами так і грішми. Ці факти не спростовувала в судовому засіданні позивачка [PERSON] Відповідно до довідки № 18 від 18.01.2008 року, яку представила до матеріалів справи [PERSON], вбачається, що [PERSON] знаходився на обліку в ОКЗ «Протитуберкульозний диспансер м. Дніпропетровська» з діагнозом: хронічний дисемінований туберкульоз легень з деструкцією без бактеріовиділення. Стосовно того, чи був [PERSON] у тяжкому та безпорадному стані, то таких відомостей медичний заклад не надав. З цього витікає, що спадкодавець не був у безпорадному стані через хворобу. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в якості свідків, пояснили, що [PERSON] не лікувався медикаментами, а кращими ліками для нього були алкогольні напої. Таким чином, позивачка не опікувалася спадкодавцем. Ця обставина також підтверджується тим фактом , що позивачка створила у квартирі, де вони мешкали разом з [PERSON] неможливі умови життя, які виразилися в тому, що квартира була дуже брудна, з немитим посудом, павутинням, заставлена різними пакунками, коробками та іншим непотребом. Ці обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка також пояснила, як медик, що в будинку [PERSON] неможливо було знаходитися навіть кілька хвилин, бо там було неможливо дихати з-за сморіду та антисанітарії. Відповідачі за первісним позовом просили відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Крім того, Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали зустрічну позовну заяву про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачі за зустрічним позовом посилались на те, що їм на праві приватної власності належить по 3/200частини домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко, 26, що складає квартиру № 8, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 15.02.2008року, посвідчену державним нотаріусом П?ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-750 та № 1-752. Дана обставина підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, витягом Дніпропетровського МБТІ з реєстру права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на житловий будинок. У зазначеній частині домоволодіння проживає та зареєстрована [PERSON], яка не є співвласницею цієї частини домоволодіння. [PERSON] та [PERSON], як власники частини домоволодіння, неодноразово прохали Відповідачку за зустрічним позовом виселитися з квартири та знятися з реєстраційного обліку, бо її присутність у квартирі не дає їм можливість користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Однак, відповідачка на такі прохання не реагує. Позивачі за зустрічною позовною заявою просили суд усунути перешкоди в користуванні 3/100 частинами домоволодіння № 26 по вул. Короленко у м. Дніпропетровську, що складають квартиру № 8, з боку [PERSON], зобовязавши її виселитися з зазначеної квартири і знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] познайомилась з [PERSON] і вони проживали разом на вул. Короленко. Вони шлюб не реєстрували, але жили разом з 1999 року. [PERSON] за ним доглядала до дня його смерті. У квартирі вона проживає і по теперішній час. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її мати. Вона познайомилась з [PERSON] у 1999 році. Вони часто спілкувались, зустрічали новий рік. У 2002 році їздили в село до матері [PERSON] [PERSON] сильно хворів. Зловживав алкогольними напоями. З [PERSON] жив нормально, вона за ним доглядала. Шлюб у них був незареєстрований. [PERSON] помер у 2007 році. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду що [PERSON] ніде не працював. [PERSON] працювала та утримувала його як маленьку дитину. [PERSON] був дуже хорошою людиною. Допомагав чим міг. 1 раз на рік мати [PERSON] привозила картоплю та ще щось. Квартиру, що знаходиться на вул. Короленко вона перетворила у склад. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона рідна сестра [PERSON] З 1975 по 1991 рік квартира по вул. Короленко, 8/26 належала їй. У 1991 році вона подарувала цю квартиру своєму брату [PERSON] він там жив сам. Брат не працював. Вони з матірю його утримували. [PERSON] привозила [PERSON] гроші та продукти. В неї був ключ від квартири. В квітні 2005 року вона привезла йому 300 гривень. Шлюб з [PERSON] він не реєстрував. Як він зареєстрував [PERSON] у квартирі їй невідомо. [PERSON] хотів вигнати [PERSON] з квартири. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилась проживати у його квартирі. Квартира доведена до жахливого стану, квартира заставлена непотребом, ремонт в квартирі не проводився. У 1991 році квартира була у хорошому стані. Про те, що у [PERSON] є донька їй відомо, проте допомогу на її утримання він не надавав. З дружиною він домовився, що аліменти платити не буде. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] попросила її на поїхати на квартиру до [PERSON] вона поїхала техніка [PERSON], який обміряв квартиру з вулиці, так як в квартирі не можливо було знаходитися. В квартирі було дуже брудно, стояв жахливий запах. Не можливо було дихати. Вдруге вони приїхали до квартири для того, щоб поговорити з [PERSON], але вона їх у квартиру не впустила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її мати. Вона познайомилась з [PERSON] у 1999 році. [PERSON] не працював його утримувала її мати. Коли [PERSON] захворів вона не знає. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] її сусідка. Вона утримувала [PERSON] Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що у 1999 році [PERSON] познайомив його з [PERSON], та представив її як дружину. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 84). Вона дійсно є спадкоємицею першої черги за законом і як дочка померлого має право на отримання спадщини. [PERSON] є матірю [PERSON] та також, як [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після свого померлого сина [PERSON] Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] однозначно підтвердили суду той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сімєю з 1999 року, вони вели спільне господарство. [PERSON] матеріально утримувала сім ю, опікувалася [PERSON] до самої смерті. Даний факт не заперечувався Відповідачами за первісним позовом. Також в судовому засіданні свідки підтвердили факт, що мати приїздила до [PERSON] рідко, а з дочкою він не спілкувався. [PERSON], [INFO], знаходився на обліку в ОКЗ «Протитуберкульозний диспансер м. Дніпропетровська» з діагнозом: Хронічний дисемінований туберкульоз легень з деструкцією без бактеріовиділення, встановлений у 2002 році (а.с. 12). Відповідно до ст. 1 Закону України " Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" від 05.07.2001 р. туберкульоз - інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші, соціально дезадаптовані групи населення (біженці, мігранти, особи, які перебувають в установах кримінально-виконавчої системи, особи без постійного місця проживання, алкоголіки, наркомани тощо), спричиняє високу тимчасову та стійку втрату працездатності, вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих. У 2004 році [PERSON] була зареєстрована у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленко 26/8 (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що Позивачка проживала з [PERSON] з 1999 року, тобто більше пяти років до дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2,3 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадку встановленому ч. 2 ст. 1300 ЦК України нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача за первісним позовом [PERSON] є доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] стосовно усунення перешкод в користуванні 3/100 частини домоволодіння № 26 по вул. Короленко в м. Дніпропетровську, що складають квартиру № 8 з боку [PERSON], зобовязання виселитися її з квартири. Та зняття її з реєстраційного обліку, то дані позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як на основі та в порядку передбаченому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо особа, яка наймає житлове приміщення, члени її сім ї або інші особи, які проживають разом ними систематично руйнують або псують житлове приміщення, або використовують його не за призначенням, або роблять неможливим проживання для інших осіб, які проживають з ними в одній квартирі або домі, а заходи попередження та громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймача або інших заінтересованих осіб здійснюється без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не навели підстав відповідно до яких [PERSON] має бути виселена з квартири. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вселилась до квартири з відома її власника [PERSON], та була зареєстрована ним у квартирі у встановленому законом порядку у 2004 році, в судовому засіданні даний факт ніким не оспорювався. На підставі викладеного і

Outcome: approved