Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олевського районного суду Житомирської області було розірвано про, що зроблено актовий запис від 14.02.2003 року, відділом РАГС Олевського району Житомирської області за № 110. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO]. Після закінчення школи, син позивачки [PERSON], - [PERSON], вступив на денне відділення Української державної академії залізничного транспорту, де з01.09.2009 року по теперішній час навчається на першому курсі, у звязку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання останнім, оскільки самостійно забезпечити сина не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала частково в частині стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] до закінчення останнім навчання. В частині стягнення з відповідача 150 грн., понесених витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката не підтримує. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково, в частині стягнення із нього аліментів на утримання сина [PERSON], до закінчення останнім навчання у розміри, в якому призначить суд. В частині стягнення з нього 150 грн., понесених витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката не визнав та зважає їх безпідставними. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому ллюбі, який відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області було розірвано про, що зроблено актовий запис відділом РАГС Олевського району Житомирської області від 14.02.2003 року за № 110, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, який проживає з позивачкою. Відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області від 22.11.2004 року відповідач сплачував аліменти позивачці на утримання дитини, сина [PERSON] до його повноліття, тобто до 13.09.2009 року. З 01 вересня 2009 року син позивачки та відповідача [PERSON], - [PERSON] вступив до Української державної академії залізничного транспорту на денну форму навчання. Навчання у вказаному учбовому закладі безплатне і відповідно до наданої довідки зазначеного навчального закладу від 23.12.2009 року слідує, що [PERSON] отримує щомісячну стипендію у розміри 530 грн. В звязку навчанням сина [PERSON], позивачка не може в повній мірі самостійно його забезпечити на період навчання так, як вона несе витрати на оплату за проживання сина в гуртожитку в сумі 163 грн., щомісяця, оплачує вартість проїзду до навчального закладу, щомісяця та несе витрати на продукти харчування сину для його проживання, щомісяця. Відповідач матеріально сину не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює черговим по станції в Коростенській дирекції залізничних перевезень і має відповідну заробітну плату, яка складає за 2009 рік 22 381.00 грн. Позивачка працює в Дружбівській загальноосвітній школі та також має відповідну заробітну плату, яка за період з 01.04.2009 року по 30.09.2009 року складає 15 830.24 грн., яка як вважає позивачка є не досіл ь високою для оплати за гуртожиток та на продукти харчування сина [PERSON]. Разом з тим судом встановлено, що відповідач також має на утриманні одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, довідкою № 3294 від18.12.2009 року Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області. Дружина відповідача: [PERSON], на даний час ніде не працює. Сімя відповідача проживає та утримується за рахунок його заробітної плати, яку він отримує по місцю своєї роботи. Дані правовідносини врегульовані ст.199 СК України, з якої слідує, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними 23 років, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. В даному випадку суд вважає, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] в звЯзку з навчанням останнього, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги, хоча й сам знаходиться в скрутному матеріальному становищі, однак будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обовязку утримувати повнолітнього сина який продовжує навчання до закінчення навчання сином [PERSON] >/ Враховуючи вищенаведене а також те, що як позивачка так і відповідач мають відповідні заробітні плати, які надають їм можливість утримувати сина [PERSON] до закінчення його навчання та утримувати свої сімї, сам [PERSON], отримує стипендію у навчальному закладі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, тому кошти на утримання сина [PERSON] до закінчення його навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку в розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. В частині стягнення з відповідача 150 грн., понесених витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката не підлягає до задоволення так, як позивачка у судовому засіданні не підтримала даної позовної вимоги.

Outcome: partial