Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

19 лютого 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], 19.10.2006р.н. Відповідач ухиляється від утримання дочки, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча є фізично здоровим і нікого, крім неї, немає на утриманні. Посилаючись на ці обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30% від його заробітку, а також 50% в разі хвороби , оздоровлення в літній період. Під час попереднього розгляду справи позивач подала заяву, в якій уточнила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказала, що дитина не хворіє, здорова і проживає із нею, а відповідач - окремо. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 всіх його доходів визнав, про що надав суду письмову заяву та пояснив, що основним доходом його є заробітна плата, яку він отримує , працюючи слюсарем Долинського УБР та має задовільний стан здоров'я. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.З ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 11 січня 2005 року між сторонами укладено шлюб, в якому народилася дочка [PERSON], 19.10.2006р.н. стан здоров'я якої задовільний. Суд визнав, що в даний час відносини між сторонами ускладнилися; вони проживають окремо, дочка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач, маючи задовільний стан здоров'я, працює в Долинському УБР , його середньомісячна заробітна плата становить 2500грн. Суд вважає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 182 цього кодексу передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має регулярний заробіток та враховуючи згоду сторін, суд вважає, що інтересам дитини відповідатиме присудження з відповідача коштів на її утримання у частці від заробітку відповідача. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров'я, загальний матеріальний стан дітей та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов'язаний утримувати і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитини щомісячно в розмірі 1/4 від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків ірожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 19.02.2010 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитини повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved