Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивач виробничо-будівельне колективне підприємство «Рассвет» звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ВБКП «Рассвет» заборгованість за договором позики та відсотків за користування позикою в сумі 3375 грн., судові витрати в сумі 51 грн. 50 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 1800 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 лютого 2008 року між ВБКП «Рассвет» та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 2700 грн. За умовами зазначеного договору [PERSON] зобов»язався в строк до 21 червня 2008 року повернути суму позики, а також відсотки за користування коштами. у встановлений строк кошти не повернув та відсотки за користування ними не сплатив, у зв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що за час користування позикою відповідач частково виконав своє зобов»язання та повернув ВБКП «Рассвет» грошові кошти в сумі 705 грн., тому на даний час в нього мається заборгованість в сумі 1965 грн., з якої нараховано відсотки у розмірі, передбаченому договором позики від 21 лютого 2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином увідомлений про час та місце слухання справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вислухавши представника позивача, приймаючи до уваги покази свідка [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 21 лютого 2008 року між виробничо-будівельним колективним підприємством «Рассвет», з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір позики, відповідно до умов якого ВБКП «Рассвет» надало [PERSON] позику в сумі 2700 грн., а останній зобов»язався повернути позикодавцю грошові кошти в сумі 2700 грн. та сплатити відсотки за користування коштами з розрахунку 25 відсотків на рік в строк до 21 червня 2008 року. Згідно розписки від 21 лютого 2008 року [PERSON] отримав від ВБКП «Рассвет» грошові кошти в сумі 2700 грн. Як достовірно встановлено судом та підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], відповідач [PERSON] за час користування позикою виконав своє зобов»язання щодо повернення грошових коштів лише частково, сплативши позикодавцю грошові кошти в сумі 705 грн. Таким чином відповідачем допущено неналежне виконання умов договору позики, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість перед ВБКП «Рассвет» на загальну суму 1965 грн., з якої були нараховані відсотки згідно укладеного договору позики. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Положеннями статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, суд вважає достовірно доведеним факт неналежного виконання [PERSON] свого зобов'язання, що випливає з договору позики, в зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та відсотків за користування грошовими коштами, є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ВБКП «Рассвет» судовий збір в розмірі 51 грн. та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1800 грн., сплачених за надання йому правової допомоги при підготовці позовної заяви, на підтвердження сплати яких до матеріалів справи додано договір між ВБКП «Рассвет» та [PERSON] про надання юридичних послуг та платіжне доручення № 1132 про сплату останньому грошових коштів за надання юридичних послуг. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Дослідивши надані суду докази на підтвердження витраченої суми на правову допомогу, суд вважає за неможливе стягнути їх з відповідача, оскільки позивачем не додано будь-яких доказів про те, що [PERSON] є адвокатом чи фахівцем в галузі права, відсутні розрахунки на підтвердження сплаченої суми на правову допомогу, платіжне доручення від 1 серпня 2008 року про сплату ВБКП «Рассвет» коштів за надання правової допомоги [PERSON] не містить печатки установи банку.

Outcome: partial