Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» 06 листопада 2009року звернулось до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач проживає за адресою: [INFO], куди підприємство надає теплову енергію. На підставі особового рахунку № 680-532026 він користується послугами теплопостачання та зобовязаний оплачувати дані послуги щомісячно, проте платежі не проводить з жовтня 2002 року, у звязку з чим сума заборгованості на 01 жовтня 2009 року склала 2220,71 грн. Незважаючи на неодноразові повідомлення, добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає, чим заподіює підприємству матеріальний збиток. Позивач вказує, що в даний час вони не мають технічної можливості припинити подачу теплової енергії відповідачу з причини загальної системи центрального опалювання будинку. Проте, платежі, що не поступили, істотно впливають на місцевий бюджет. У звязку з викладеним, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість по оплаті послуг теплопостачання в розмірі 2220,71 грн. та судові витрати, сплачені при подачі позову. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява відповідача в якій він позовні вимоги визнає частково в межах строків позовної давності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач проживає в [INFO], де основним квартиронаймачем є [PERSON] (а.с. 3). Позивачем надаються відповідачам послуги по обігріву квартири та по подачі теплої води (а.с.4,5,6). В свою чергу, відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 10, 33, 35, 40 «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року, відповідачі зобовязані своєчасно проводити оплату за спожиті послуги. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосо вуються. Натомість згідно наданого розрахунку заборгованості, за період з 15 жовтня 2002 року по 01 жовтня 2009 року, оплата послуг позивача в повному обсязі відповідачами не проводилась, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 2220,71 грн. (а.с.7). Разом з тим, згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, суд не вважає причини пропущення позовної давності позивачем поважними. Тож заборгованість в межах позовної давності за останні три роки з дня звернення до суду складає в сумі 1930,33 грн. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що позивачем надавались послуги, а відповідач ними користувався, він повинен сплатити суму заборгованості в межах строків позовної давності за період з 01 жовтня 2006 року по 01 жовтня 2009 року в розмірі 1930,33 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь держави понесені судові витрати в розмірі 81,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial