Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

В лютому 2009 року Вознесенський міжрайпрокурор звернувся в інтересах [PERSON] з позовною заявою до ВАТ «Олександрівський гранкарєр» про стягнення заборгованості по заробітній платі в якій вказував, що проведеною перевіркою встановлено те, що з 07 квітня 2005 року по 06 серпня 2009 року [PERSON] працювала головним бухгалтером у ВАТ «Олександрівський гранкарєр». За час роботи позивачці не в повному обсязі виплачувалася заробітна плата, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 24398,49 грн. Враховуючи вказані обставини, Вознесенський міжрайпрокурор просив стягнути з ВАТ «Олександрівський гранкарєр» на користь [PERSON] вказану заборгованість по заробітній платі. В попередньому судовому засіданні представник прокуратури [PERSON] та позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що з 07 квітня 2005 року по 06 серпня 2009 року [PERSON] працювала головним бухгалтером ВАТ «Олександрівський гранкарєр», на час розгляду справи звільнена, разом з тим за період роботи їй не в повному обсязі була виплачена заробітна плата, внаслідок чого виникла заборгованість за квітень 2008 року - серпень 2009 року (включно) в сумі 24398,49 грн. (а.с. 3, 4, 5, 6). А відповідно до ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, а при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Незважаючи на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16 лютого 2010 року порушено провадження у справі про ліквідацію відповідача та введено мораторій на виконання боржником грошових зобовязань, однак згідно цієї ухвали та в силу ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію не поширюється на вимоги працівників боржника щодо виплати заробітної плати. Вказане повністю узгоджується з розясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», а саме в абз. 2 п. 27 про те, що порушення справи про банкрутство юридичної особи не позбавляє її працівника права звернутись із заявою в органи по розгляду трудових спорів, у тому числі районний (міський) суд. За таких обставин суд вважає позов прокурора в інтересах [PERSON] в межах його вимог обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 79, ч. 5 ст. 81, ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, п. 30 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року N 7-93 (зі змінами) з відповідача підлягають стягненню 243,98 грн. державного мита на користь місцевого бюджету Олександрівської селищної ради.

Outcome: approved