Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувшись з позовом до Рівненського міського суду, просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 27 лютого 2009 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненського міського Правління юстиції, про що зроблений актовий запис № 264, дитину залишити проживати з матір»ю, стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її втримання до досягнення дитиною 3 років в розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, просила суд стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 632 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3 років в розмірі 744 грн. в межах суми прожиткового мінімуму. Пояснення викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях підтримала повністю. Додатково вказала, що просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 700 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, суду вказав, що відповідно до Декларації про права дитини, батьки зобовязані виховувати та піклуватися про дитину, дитина має право на належний розвиток, обоє з батьків зобовязані утримувати дитину, за належний розвиток і виховання дитини обоє з батьків несуть однакову відповідальність. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів вказав, що не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі встановленому чинним законодавством. При визначенні розміру аліментів просив врахувати понесені ним витрати на утримання дитини, .заробітну плату в розмірі 869 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. Судом «встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 лютого 2009 року відділом реєстрації актів громадського стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 264, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії 1-ГЮ № 046101. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 102873. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Судом встановлено, що відповідач вчинив щодо другого із подружжя протиправну поведінку, яка містить злочину передбаченого ст. 125 КК України, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 серпня 2009 року. Спільне подружнє життя у них не склалося. У них різні погляди на життя, різні характери, на даний час упивають окремо. Спільного господарства не ведуть. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння.Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін та дитини, крім того враховуючи протиправну поведінку відповідача по відношенню до позивача, шлюб необхідно розірвати, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача, доньку залишити проживати з матірю. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від «ходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно довідки громадської організації федерації більярду, дартс та спортивного покеру Західно-Українського регіону від 12 квітня 2010 року № 4 відповідач [PERSON] працює з 01 квітня 2010 року на посаді інструктора. Заробітна плата за квітень місяць буде становити 869 грн. Відповідно до ч 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як кити на дитину, визначається судом. Згідно до ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На даний час дочка перебуває на утримані матері. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Враховуючи, що відповідач має роботу та постійний заробіток, суд дійшов до висновку, що враховуючи обставини визначені ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача та 1/8 частки заробітку (доходу) на утримання дружини.. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат на правову допомогу слід відмовити виходячи з наступного. Позивач 02 грудня 2009 уклала договір про надання правової допомоги з [PERSON] За виконану роботу, зазначену в п. 1 дійсного договору замовник сплачує виконавцю винагороду в сумі 700 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. З укладеного договору про надання правової допомоги убачається, що він підписаний суб'єктом підприємницької діяльності, [PERSON]. [PERSON] при розгляді справи був допущений до участі у справі в якості представника позивача, а не в якості фахівця в галузі права, а тому витрати понесені позивачем по оплаті договору про надання правової допомоги не відносяться до витрат, повязаних з оплатою правової допомоги в розумінні ст.. 84 ЦПК України, а тому вони не підлягають до стягнення з відповідача. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі ст.ст. 110, 112, 182, 183, 184 СК України, ст.ст. 10, 60, 81, 88, 130, 174,213-215 ЦПК України, суд,

Outcome: partial