Jurisdiction: civil
Date: 2009-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що, згідно договору купівлі-продажу № НГР-194 від 16.02.2000 року, оформленого на Українській універсальній біржі, купила у Гребінківського споживчого товариства в особі голови правління Коваль Л.І. нерухоме майно, що складається з магазину № [NUMBER] , погрібу, паркану та знаходиться по [ADDRESS] (далі - Договір). Вказує, що продавець запропонував оформити Договір на Українській універсальній біржі, однак, на даний час, у зв`язку з недотриманням нотаріальної форми договору, вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки вважає, що Договір фактично відбувся, вона сплатила продавцеві кошти, користується приміщенням, утримує його в належному стані, сплачує податки, витрачає кошти на поточну ремонтні роботи, але формально права власності не набула. Вважає також, що Договір є дійсним, оскільки відповідає справжній волі як її, так і продавця, а вона набула право власності на нерухоме майно. У зв`язку з наведеним прохає позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, прохаючи їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, та не заперечував щодо його задоволення. Третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що, згідно договору купівлі-продажу, реєстровий № НГР-194 від 16 лютого 2000 року, оформленого на Українській універсальній біржі на підставі укладеного 16.02.2000р. біржового контракту № НГР-194, позивачка купила у Гребінківського споживчого товариства в особі голови правління Коваль Л.І. (яка діяла на підставі доручення Гребінківського СТ від 16.02.2000р. №42) нерухоме майно (магазин № [NUMBER] , погріб та паркан) по [ADDRESS] (надалі - Договір, а.с.5,6), після чого переоформила виданий Лубенським МБТІ Технічний паспорт на вказане нерухоме майно на своє ім"я (а.с.10-11). За приписом ст. 224 ЦК України (в редакції 1963р., яка діяла на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як убачається з матеріалів справи та знайшло підтвердження у судовому засіданні, сторони по договору купівлі-продажу № НГР-194 від 16.02.2000 року, умови даного договору виконали, продавець передав вказане вище нерухоме майно покупцеві, яка сплатила кошти за придбане нерухоме майно, та користується ним, що, у т.ч. підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами (а.с.9). Таким чином, суд вважає, що правочин між сторонами відбувся, підстав для визнання даного договору недійсним, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.328, 334 ЦК України (в редакції 2003р.), право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів, та виникає з моменту передання майна. Згідно ст.ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. До договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. За правилами ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове його виконання, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу, на підставі якого позивач отримала у власність нерухоме майно (магазин № [NUMBER] , погріб та паркан) по [ADDRESS] , то, у відповідності до ст.ст.328,334 ЦК України, вона набула право власності на вказане нерухоме майно на підставі укладення угоди, не забороненої законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved