Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

15 жовтня 2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить захистити його честь, гідність, ділову репутацію шляхом зобовязання відповідача - Харківський телеканал ОТБ (Харківська обласна державна телерадіокомпанія) спростувати інформацію шляхом оголошення телеглядачам про те, що факти, викладені у фільмі «Конец маскарада», що транслювався 10 жовтня 2007 року о 16 годині 40 хвилин, та стосуються його, не відповідають дійсності, що судові рішення, на які посилаються автори фільму , ним було прийнято обґрунтовано, в межах компетенції, з дотриманням вимог Закону, що ці рішення було перевірено апеляційним судом Харківської області та залишено без змін, що він ніякого незаконного сприяння [PERSON] при виконанні своїх посадових обов»язків не надає. Стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 1700 грн, в тому числі- з Харківського телеканалу ОТБ в сумі 1\~400 грн, з відповідача [PERSON] в сумі 300 грн. Ухвалою суду від 25 квітня 2008 року за клопотанням представника Харківської обласної державної телерадіокомпанії залучено в якості співвідповідача громадську організацію «Незалежна агенція журналістських розслідувань». Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з Харківської обласної державної телерадіокомпанії відшкодування моральної шкоди. Ухвала набрала законної сили. 30 квітня 2009 року позивачем було подано уточнення до позовних вимог в частині збільшення розміру грошової компенсації моральної шкоди та визначено остаточно суму майнових вимог у наступному розмірі: з відповідача - громадської організації «Незалежна агенція журналістських розслідувань» в сумі 50 000 грн, з відповідача [PERSON] в сумі 50\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послається на той факт, що у фільмі «Конец маскарада», що транслювався 10 жовтня 2007 року о 16 годині 40 хвилин містився наступний фрагмент: «На все случаи жизни у Самусева есть свои судьи. Познакомимся с одним из них. Это [PERSON] из Киевского районного суда. [PERSON] сам возбудил уголовное дело в отношении [PERSON], который вышел из под контроля Самусева, сам объявил его в розыск и сам назначил меру пресечения, поместив в СИЗО. Свидетели, давшие правдивые показания, подтвердившие непричастность [PERSON] к легким телесным повреждениям, весьма рисковали. Судья вынес отдельное постановление о возбуждении уголовного относительно свидетелей. В июле 2007г. следственным управлением прокуратуры области вынесено постановление о возбуждении уголовного дела о мошенничестве. Самусев в очередной раз обратился с иском к тому же [PERSON]. [PERSON] удовлетворил просьбу Самусева и отменил постановление, оставив в очередной раз милицию с носом». Цей фрагмент, на думку позивача, містить в собі негативну неправдиву інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки він не знайомий з [PERSON], а кримінальна справа відносно [PERSON] була порушена законно, вирок відносно [PERSON] було залишено без змін судом апеляційної інстанції. Справи, в яких приймав участь [PERSON], йому в провадження було передано керівництвом Київського районного суду м.Харкова. За таких обставин, приймаючи до уваги, що посилання у фільмі на його імя супроводжувалося демонстрацією його зображення, натомість він не є публічним політиком та не давав своєї згоди на публічну демонстрацію свого зображення, демонстрація фільму спричинила йому серйозні душевні страждання , необхідність виправдань перед третіми особами, що й спонукало його звернутися до суду з дійсним позовом. Порушення Харківською обласною державною телерадіокомпанією прав позивача вбачається ним у безпосередній демонстрації фільму «Конец маскарада», [PERSON]- в тому, що він 13-14.10.2007року на різних Харківських телеканалах підтвердив, що саме він приніс вказаний фільм у телестудію для його демонстрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, підтримала уточнені позовні вимоги свого довірителя , просила їх задовольнити . Представник відповідача в особі Харківської обласної державної телерадіокомпанії [PERSON]П, який діє за довіреністю, заперечував проти позову в повному обсязі з мотиву відсутності його авторства щодо фільму та відсутності негативної інформації щодо позивача у спірному фрагменті. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які діють за довіреностями, позовні вимоги позивача не визнали та заперечували проти їх задоволення з мотиву безпідставності тверджень позивача про причетність [PERSON] до поширення фільму та відсутності негативної інформації щодо позивача в спірному фрагменті. Представники ГО «Незалежна агенція журналістських розслідувань» [PERSON] , який діє за довіреністю, заперечував проти позову . свої заперечення мотивує тим, що відсутня негативна інформація щодо позивача в спірному фрагменті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], дійшов наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що 12 січня 2006 року вироком Київського районного суду м. Харкова по справі №1-195/06/10 під головуванням позивача, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді арешту на 6 місяців. В силу ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2004 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років та 1 день. Того ж дня 12 січня 2006 року окремою ухвалою Київського районного суду м.Харкова по тій же справі під головуванням позивача повідомлено прокурора Київського району м.Харкова про факт надання свідками по справі неправдивих свідчень. 16 травня 2006 року ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок Київського районного суду м.Харкова по справі №1-195/06/10 було залишено без змін. 02 липня 2007 року постановою Київського районного суду м.Харкова по справі №4-106/07/10 під головуванням позивача, за скаргою адвоката [PERSON], що діяв в інтересах громадянина [PERSON] , було скасовано постанову старшого слідчого СУ ГУМВСУ в Харківській області від 01червня 2007року про порушення кримінальної справи за фактом шахрайства відносно [PERSON] 20 липня 2007 року ухвалою апеляційного суду Харківської області постанову Київського районного суду м.Харкова від 02 липня 2007 року було залишено без змін. 09 жовтня 2007 року між ГО «Незалежна агенція журналістських розслідувань» та Харківською обласною державною телерадіокомпанією було укладено договір №527, відповідно до якого, ГО «Незалежна агенція журналістських розслідувань» передала для прокату відеозапис, а Харківська обласна державна телерадіокомпанія прийняла для прокату диск із записом фільму «Конец маскарада». 10 жовтня 2007 року о 16 годині 40 хвилин на телеканалі ОТБ (Харківська обласна державна телерадіокомпанія) було продемонстровано в якості окремої телепередачі фільм «Конец маскарада», що підтверджується ефірною довідкою Харківської обласної державної телерадіокомпанії, яка долучена до матеріалів справи. Фільм містить наступний фрагмент: «На все случаи жизни у Самусева есть свои судьи. Познакомимся с одним из них. Это - [PERSON] из Киевского районного суда. [PERSON] сам возбудил уголовное дело в отношении [PERSON], который вышел из-под контроля Самусева, сам объявил [PERSON] в розыск и сам назначил ему меру пресечения, поместив в СИЗО. Свидетели, давшие правдивые показания, которые подтверждали непричастность [PERSON] к лёгким телесным повреждениям, весьма рисковали. [PERSON] вынес отдельное постановление и направил в прокуратуру с просьбой о возбуждении в отношении их уголовного дела. В июне 2007 года следственное управление области вынесло постановление о возбуждении в отношении Самусева уголовного дела по факту мошенничества. Самусев в очередной раз обратился с иском к тому же [PERSON] об отмене этого постановления. [PERSON] удовлетворил просьбу Самусева и отменил данное постановление, оставив в очередной раз милицию с носом». Зазначений спірний фрагмент стосувався порушення позивачем відносно громадянина [PERSON] кримінальної справи приватного обвинувачення та діями позивача як головуючого судді у межах провадження по скарзі на постанову про порушення кримінальної справи, порушеної 01 червня 2007 року СУ ГУМВСУ в Харківській області за фактом шахрайства відносно [PERSON] Відповідно до положень ст..ст. 23, 277, 1167 ЦК України, п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, юридичним складом правопорушення в даному випадку є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширення інформації стосується позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивача. В даному випадку відповідачами не заперечується поширення 10 жовтня 2007 року о 16 годині 40 хвилин на телеканалі ОТБ (Харківська обласна державна телерадіокомпанія) в якості окремої телепередачі фільму «Конец маскарада», зазначений вище фрагмент якого, стосувався саме позивача. Досліджуючи питання достовірності поширеної інформації, суд констатує наявність у спірному фрагменті фактичних даних. Зокрема, у фільмі демонструвався сам позивач, з одночасним оголошенням фактів щодо порушення позивачем кримінальної справи відносно громадянина [PERSON], оголошення позивачем його у розшук, призначення позивачем йому запобіжного заходу, винесення позивачем окремої постанови щодо свідків, розгляду позивачем скарги [PERSON] на постанову про порушення кримінальної справи та оціночних суджень: відносно ризику, якому було піддано свідків, відносно негативних наслідків для органів міліції факту скасування постанови про порушення кримінальної справи за скаргою [PERSON] та певний зв'язок між [PERSON] та позивачем. Вирішуючи питання про відповідність інформації дійсності, суд виходить з того, що фактична складова спірного фрагменту представником позивача у судовому засіданні не заперечувалася. Дійсно позивачем було порушено кримінальну справу відносно громадянина [PERSON], оголошено його у розшук, тощо. Дійсно позивач розглядав справу по скарзі адвоката [PERSON] на постанову про порушення кримінальної справи, задовольнивши її. Отже, фактична складова спірного фрагменту повністю відповідала дійсності та не порушувала особистих немайнових прав позивача. Відносно оціночних суджень слід зазначити наступне. Відповідно до ст.. 47-1 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В даному випадку, оціночні судження, що містяться у спірному фрагменті, не містять в собі фактичних даних, оскільки містить в собі оцінку авторів фільму відносно осіб судді та свідків, що виключає порушення прав позивача. Окрім того, сам позивач, як суддя- є публічною фігурою , внаслідок чого може піддаватися більш прискіпливій увазі зі сторони громадськості, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року. Тим не менш, навіть діюча практика Європейського суду з прав людини захищає відповідних посадовців від критики, але лише у випадку, якщо така критика виражається у брутальній формі. Натомість, ані позивач у позовній заяві, ані представник позивача у судовому засіданні, не навели ознак брутальності у спірному фрагменті, внаслідок чого, суд дійшов висновку про відсутність ознак порушення немайнових прав позивача. Відносно поширення спірного фільму Харківською обласною державною телерадіокомпанією та ГО «Незалежна агенція журналістських розслідувань», суд дійшов висновку про доведеність позивачем цього факту, натомість, з огляду на відсутність у спірному фрагменті ознак порушення немайнових прав позивача, у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині необхідно відмовити на підставі їх недоведеності та необґрунтованості. Відносно позовних вимог до відповідача [PERSON] слід зазначити наступне. В позовній заяві позивач послався на той факт, що [PERSON] 13-14.10.2007року у неназваних телепрограмах на неназваних телеканалах підтвердив, що саме він приніс фільм «Конец маскарада» для демонстрації. При цьому позивачем та його представником на підтвердження цього факту було надано носій інформації, який міститься в матеріалах справи, з відеозаписом фільму «Конец маскарада». При перегляді відеороліку з записом телепрограми в судовому засіданні, було встановлено, що дійсно , з боку відповідача [PERSON] , в межах його виступу, мало місце звернення стосовно демонстрації принесеного ним фільму телеглядачам, але не можливо встановити яким каналом проведено трансляцію вказаного виступу. З огляду на те, що позовні вимоги стосовно телепрограм від 13-14.10.2007 року не мітяться в позовні заяві позивача, в яких лунали висловлювання [PERSON] відносно того, що саме він приніс до студії фільм «Конец маскарада», представник Харківської обласної державної телерадіокомпанії пояснив, що телерадіокомпанія не зберегла записи таких передач, оскільки позивачем позов щодо таких телепрограм не заявлявся. За таких обставин, суд вважає, що відсутні будь-які докази поширення негативної інформації [PERSON] щодо позивача, що виключає можливість задоволення позову відносно [PERSON] Окрім того, наявними у матеріалах справи доказами обєктивно підтверджується, що спірний фільм було надано Харківській обласній державній телерадіокомпанії іншою особою - ГО «Незалежна агенція журналістських розслідувань». Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» встановлено, що усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. Приймаючи до уваги, що поданий позов стосувався виключно безпосередньо фільму «Кінець маскараду», Харківська обласна державна телерадіокомпанія зберегла зазначений фільм відповідно до вимог частини 4 статті 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» та надала його суду. В процесі розгляду справи встановити авторів фільму не представилося можливим. Висловлювання автору (авторів) фільму є оціночними судженнями деяких фактів та дій , вони не є відомостями, які можуть бути спростовані в порядку, передбаченому ст.. 277 ЦК України. Автор фільму в своїх коментарях висловлює свої припущення, а не твердження про будь-які фактичні дані. Оскільки в сюжеті фільму щодо позивача не поширена недостовірна інформація, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а висловлення, які допущені автором є оціночними судженнями дій судді при розгляді справ, які не модно вважати поширенням недостовірної інформації, а тому у суду не має законних підстав для задоволення позову. Додатково суд констатує відсутність будь-яких обєктивних доказів, наданих позивачем, які б свідчили про завдання позивачеві моральних страждань або будь-яких інших негативних наслідків, які були викликані поширенням фільму «Конец маскарада». Відносно оплати позивачем судових витрат слід зазначити наступне. Під час подання позову до суду позивачем було оплачено судовий збір в сумі 17 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15 грн. Пп. «ж» п. 1 ст. 3 Декрету КМ України «Про державне мито» встановлено, що із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ціною позову від 100 до 10\~000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян сплачується державне мито (судовий збір) у розмірі 5 відсотків ціни позову, що складає 85 грн, які позивачем оплачено не було. Нормою ч. 3 ст. 80 ЦПК України встановлено, що у разі збільшення розміру позовних вимог належить сплатити несплачену суму судового збору із суми збільшення позовних вимог. При збільшенні позовних вимог до 100\~000 грн, відповідно, позивачем повинно було бути сплачено сукупно 5 000 грн, які позивачем оплачено не було, і які, відповідно, підлягають стягненню з позивача на стадії винесення судового рішення. Додатково підлягає доплаті і сума послуг по інформаційно-технічному забезпеченню процесу. Первісно при поданні позову позивачем було оплачено суму ІТЗ у розмірі 15 грн. як за вимоги немайнового характеру. Натомість у позовній заяві обєднано вимоги майнового та немайнового характеру, що вимагає сплати витрат по інформаційно-технічному забезпеченню процесу в розмірі 30 грн. на підставі пункту 5 Постанови КМ України від 21 грудня 2005 року № 1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів» внаслідок обєднання вимог, що відносяться до різних категорій. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed