overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.02.200.8 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № УІХККХ0820011 у розмірі 2758,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2009 року. В зв язку з викладеними обставинами в позовній заяві позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, суду дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повісти, причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 09.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № УІХККХ08420011, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2758,80 гривень. Також знайшов підтвердження факт, що станом на 12.06.2009 року, заборгованість за даним кредитним договором 10146,77 гривень, яка складається з наступного: 2758,80 гривень заборгованість за кредитом; 186,88 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 811,08 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 5430,64 гривень пеня за своєчасність виконання зобовязань за договором; 500,00 гривень штрафу (фіксована частина); 459,37 гривень штраф (відсоткова складова). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності ч. 1 ст. 1052 у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 101,47 грн. та 120,00 грн. оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.08.2007 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В даний час сторони разом не проживають, дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини майже не надає, хоча і зобовязаний це робити як батько. Тому позивачка звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Вислухавши позивачку, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги повязані з сімейними правовідносинами і на підставі ст. ст. 180-183 СК України підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 04.08.2007 року позивачка та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час сторони разом не проживають, дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно вимог ст. ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вище наведеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.08.2007 року в Лебединському міському відділі РАЦС Головного управління юстиції у Сумській області вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 137. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами склались неприязні стосунки в звязку з систематичними сварками та непорозумінням. Тому позивачка звернулася до суду та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, згідно з вимогами ст. 130 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Вислухавши позивачку, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що 04.08.2007 року в Лебединському міському відділі РАЦС Головного управління юстиції у Сумській області позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, актовий запис № 137. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. В даний час між сторонами склались неприязні стосунки в звязку з систематичними сварками, разом вони не проживають, сімя розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. ст. 104, 110, 112 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд вважає необхідним вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

16.11.2009р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 29.06.2002р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Московського районного управління юстиції м. Харкова. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Єлизавету, 17.04.2005р. народження. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з 31.10.2008р., коли позивачка переїхала жити до батьків. Причиною припинення шлюбних відносин стали, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Крім того, негативно на подружні стосунки впливало зловживання відповідачем алкогольних напоїв. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, проживають окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просила не надавати строк на примирення, шлюб розірвати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності про що надала суду відповідну заяву. Відповідач ані в попереднє судове засідання, призначене на 16.02.2010р., ані в судове засідання 16.03.2010р. не зявився, про час і дату засідань був повідомлений згідно з вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, а саме, шляхом розміщення оголошення в газеті «Слобідський край», про причини не явки суд не сповістив. Таким чином, відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги в звязку з чим в родині виникали конфлікти. На даний час сторони проживають окремо, у них роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть. Сторони не підтримують подружніх відносин з 31.10.2008р. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилась, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], яка 13 березня 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу була поміщена до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра. В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хвора перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворої, так як до суду надійшла письмова заява її сестри [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 15 березня 2010 року №946 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворої, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою її здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого їй не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

До суду з заявою звернувся лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 14 березня 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що на даний час хворий перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його матері в якій вона просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 15 березня 2010 року №963 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворого, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого йому не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 12 березня 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хворий перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його сина [PERSON] в якій він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 15 березня 2010 року №961 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворого, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого йому не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2007 року. В шлюбі народилася дочка [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина перебувають на її утриманні та вихованні. Вона ніде не працює і їй важко утримувати дитину. Батько матеріальної допомоги не надає, добровільної згоди між ними не досягнуто. Просить суд позов задоволити, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, причин своєї неявки суду не вказав, про місце і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідач є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. З довідки виконкому Верхньолипицької сільської Ради вбачається, що дитина перебуває на утриманні та вихованні матері. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, а тому повинен утримувати свою неповнолітню дочку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебуває у шлюб з 29.06.1996 року. Від шлюбу вони мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на дітей відповідач не надає, тому вона змушена звертатись до суду. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач заперечень по справі не надав. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюб з 29.06.1996 року. Від шлюбу вони мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на дітей відповідач не надає, тому вона змушена звертатись до суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину ні за яких обставин не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.02.1985 року, який зареєстрований виконкомом Красненської-2 сільської ради Обухівського району Київської області. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та Наталію, [INFO] Позивач прохає шлюб розірвати в звязку з неприязними стосунками, які виникли в сімї, неможливістю знайти спільну мову, роздільним проживанням і не підтримуванням подружніх відносин по цим причинам тривалий час, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить їх інтересам.. В своїй заяві до суду позивач на позові наполягає і прохає слухати справу в його відсутності. В своїй заяві до суду відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує і прохає слухати справу в її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, находить позов підлягаючий до задоволення виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.1985 року виконкомом Красненської-2 сільської ради Обухівського району Київської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01. Прізвище відповідачки після одруження Каленченко. Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, з початку 1989 року проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, шлюб існує лише формально, а тому збереження їх подружніх відносин стало неможливим. При таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. На підставі ст.ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона з 18.12.1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її повному утриманні. Відповідач з травня 2009 року не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. З відповідача стягнуто аліменти на сина [PERSON]. [INFO]. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до їх повноліття, починаючи з травня 2009 року. Також просить вирішити питання про пріоритетний статус її позову перед позовом [PERSON]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що він не працює, з нього дійсно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов, заяв про відкладення справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Вислухавши позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 180 -183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 18.12.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с.3,18). Діти знаходяться на повному утриманні позивачки (а.с.20). яка працює, отримує заробітну плату, але її не вистачає для належного утримання дітей (а.с.19,46). Відповідач на даний час не працює. З [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини на період навчання. Викладене знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в поясненнях сторін. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання [PERSON]. [INFO]. [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до їх повноліття є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача відносно вирішення питання про пріоритетний статус її позову перед позовом [PERSON], суд вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити, оскільки це не передбачено чинним законодавством. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому у вимогах позивача в частині стягнення аліментів з відповідача з травня 2009 року слід відмовити. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку.

Outcome: partial