overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

В березні 2010 року КП «ЖЕО № 8» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з квартирної шати, посилаючись на те, що відповідачі проживають в квартирі № 79 будинку № 5 по проси. Вавілова в м. Полтаві, який знаходиться на балансі КГІ «ЖЕО №8», але не в повному обсязі вносять на рахунок КП «ЖЕО №8» плату за утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, в зв'язку з чим у них утворилась заборгованість за станом на 01.03.2010 року в розмірі 2045 грн. 96 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі з наведених в позовній заяві підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], повідомлені про час та місце слухання справи, до суду не з'явитися, про причини неявки не повідомили, в зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають разом з неповнолітнім сином [PERSON] в квартирі № 79 будинку № 5 по проси. Вавілова в м. Полтаві, який знаходиться на балансі КП «ЖЕО №8», проте не вносять в повному обсязі на рахунок К1І «ЖЕО №8» плату за утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, в результаті чого станом на 01.03.2010 року утворилась заборгованість в розмірі 2045 грн. 96 коп. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, КП «ЖЕО №8» при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., судовий збір не сплачувався, оскільки рішенням Полтавської міської ради від 29.01.2010 року міські житлово-експлуатаційні підприємства в 2010 році звільнено від сплату державного мит. Враховуючи викладене, позовні вимоги КП «ЖЕО №8» про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості по квартирній платі, є обгрунтованими, оскільки відповідачі не виконують належним чином свої зобов'язання, а тому позов підтягає задоволенню. За змістом етапі 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені втрати: якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплату судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивачка просить суд стягувати щомісячно аліменти із відповідача на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. Свої вимоги вона мотивує тим, що відповідач по справі її бувший чоловік, шлюб з яким розірвано 03.12.2002 року. Від шлюбу в них є неповнолітні діти: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їхнім вихованням. Допитаний в судовому засіданні відповідач позов визнав та погодився на сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дочка проживає разом із позивачкою і домовленості між останньою та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки правомірними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

14.04.2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.09.1994 року у відділі РАГС, актовий запис №1100. Відповідачка письмових заперечень проти позову не подала. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що 02.09.1994 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] Однак сімейне життя між ними не склалося, вони втратили повагу один до одного, більше року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим. Покликаючись на те, що подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати шлюб. Відповідачка в судовому засіданні подала заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Вказує, що сімейно-шлюбні стосунки між нею та [PERSON] припинені, примирення вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 02.09.1994 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1100. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається із пояснень сторін, сімейні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено, подружніх стосунків вони не підтримують, почуття любові та поваги один до одного втратили. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

в обгрунтування заявленого позову позичка посилається на те, що 20 грудня 1993 року вона з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у [PERSON] відділі ЗАГС Хмельницької області. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] - [INFO], який знаходиться на її утриманні. Подружні відносини склалися невдало, оскільки відповідач почав жити для себе, віддаватися розвагам, почав грати в карти. На грунті цього в них виникали сварки, непорозуміння, які загострювали їхні стосунки. Це все стало віддаляти їх одне від одного, вони втратили почуття взаємоповаги, взаєморозуміння, кохання. З квітня 2007 року вони припинили подружні відносини. Шлюб існує формально. Примирення між виключається, вони фактично чужі люди, оскільки вона перебуває з іншим чоловіком в фактичних шлюбних відносинах В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати, оскільки позивачка подружні відносини з відповідачем не підтримує з 2007 року, має іншого чоловіка, з яким проживає в фактичних шлюбних відносинах, миритися і жити разом з відповідачем не бажає. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Судом обєктивно встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, тому примирення між ними виключається. При таких обставинах подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через несумісність характерів. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в попередньому судовому засіданні. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 20 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського РУЮ у м.Києві за актовим записом № 1729. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - Юлію, [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів. Подружжя не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

27 квітня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], з яким вона 25 січня 2003 року зареєструвала шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на сімейне життя, через що постійно виникали сварки сімейні відносини між позивачем та [PERSON] не склалися. З жовтня 2007року сторони фактично припинили сімейні відносини. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала, і пояснила, що сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися через неможливість знайти спільну мову з більшості питання сімейного життя, примирення між нею та відповідачем не можливе, вони не проживають разом, та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] 20.06.2007року та [PERSON] [PERSON] народження. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про те що він з позовними вимогами згоден і просить справу слухати в його відсутність. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами. оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить по висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню ; таких підстав. Судом з'ясовано, що 25.01.2003року в Сухоєланецькій сільській раді Новоодеського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб за актовим записом №02 (свідоцтво серії І-ЖД № 344479 від 25 січня 2003року). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] 20.06.2007року та [PERSON] [PERSON] народження. Сімейні відносини між сторонами не склалися через неможливість знайти спільну мову з більшості питання сімейного життя, примирення між нею та відповідачем не можливе. Сторони не проживають разом з жовтня 2007року, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені, спільного господарства сторони не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї не можливе, оскільки їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 08.02.2008 помер її бувший чоловік [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина в складі 39/100 частин житлового будинку, 50/100 частин хліва та 0,1268 га присадибної земельної ділянки, розташованих у селі Хотьківці Красилівського району по вул.Набережній, 13, яка належить у рівних частках дітям померлого. Однак спадщину вони оформити не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, оскільки спадкодавцем вони не були оформлені. Просить визнати за дітьми спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно, що відкрилось після смерті [PERSON], у рівних частках. У судовому засіданні позивач ці вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про те, що позов визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності. Позивач щодо розгляду справи у відсутності відповідна не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

У вересні 2009 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ КБ «Надра» про повернення банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ним укладено договір № 876882/04-Д, згідно якого він передав, а відповідач прийняв банківський метал - золото 999,9 проби загальною вагою 1000, 00 гр. або 32,15 тройських унцій - з відсотковою ставкою 5% річних строком дії 12 місяців. Всупереч взятих на бебе зобов'язань відповідач вклад позивачу не повернув. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 1058, 1060, 1073 ЦК України, позивач просив зобов'язати ВАТ КБ «Надра» повернути йому вклад, а саме: золото 999,9 проби загальною вагою 1000, 00 гр. або 32,15 тройських унцій, стягнути з відповідача нараховані за вкладом відсотки шляхом видачі його через касу у відповідному банківському металі. У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов уточнили, просили суд повернути йому вклад з урахуванням відсотків, а саме: золото 999,9 проби загальною вагою 1040, 00 гр., та 10,00 грам золота сплатити у гривнях в розмірі 2879,63 грн. Представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 19 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір № 876882/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб», згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв банківський метал - золото 999,9 проби загальною вагою 1000, 00 гр. або 32,15 тройських унцій - з відсотковою ставкою 5% річних строком дії 12 місяців. Відповідно до п. 3.4 Договору банк зобов'язувався забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами. Як слідує з матеріалів справи термін дії Договору закінчився 19 серпня 2009 року. Позивач неодноразово звертався до Банку з заявою про повернення банківського вкладу. Проте відповідач порушив умови договору, внесений вклад позивачу не повернув. Вимогами ст.ст. 526, 610 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] на підставі ст.ст.526, 530, 610, 611, 1058, 1060, 1073 ЦК України є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, для оформлення громадянства України. Заявник в судовому засіданні пояснив, що він народився 05.09.1966року в м. Верхівцеве Дніпропетровської області, тобто на території УРСР. У вересні 1984 року він був зарахований на денне відділення філологічного факультету Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Бєлінського. З 1984року по 1986рік проходив військову службу у Збройних силах СРСР, а після демобілізації повернувся до місця свого проживання та навчання в м. Миколаїв, де з 04 грудня 1986року по 01.08.1991 року продовжив навчання і проживав в студентському гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 22А. Заявник додав, що в подальшому він продовжив проживати в м. Миколаїв, де займався підприємницькою діяльністю. В 1998році заявник працював по найму на сільськогосподарських роботах і проживав в [INFO], де був травмований і проходив лікування в опіковому відділенні в лікарні №3 з 16.06.1998року по 04.08.1998року. Після закінчення лікування заявник переїхав в с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, де з 2000року по теперішній час зареєстрований за адресою: [INFO] А, с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області. Заявник зазначив, що таким чином він проживав на території України станом на 13.11.1991 року, тобто на момент прийняття Закону України «Про громадянство», однак паспортним відділом Центрального РВ УМВС м. Миколаєва від 19.02.2009року йому було відмовлено в оформленні громадянства України посилаючись на те, що заявник не довів факту постійного проживання на території України на час прийняття Закону України «Про громадянство», тому заявник вирішив звернутися до суду. 3 матеріалів справи видно, що заявник народився 05.09.1966року в м. Верхівцеве Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КП №185500 від 08 липня 2008року. 04 грудня 1986року по 01.08.1991року у зв'язку з навчанням в Миколаївському державному педагогічному університеті, проживав в студентському гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 22А, що підтверджується випискою про прописку заявника даною Центрального СВГІРФО. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 05.09.1966року народження, дійсно проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року. З наведеного видно, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

ВАТ КБ „Надра звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 133/ЕМК/Ц/2007-980 від 06.09.2007 року в розмірі 24118 грн. 00коп., посилаючись на порушення боржником зобовязань щодо кредиту та відсотків за даним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 06.09.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 133/ЕМК/Ц/2007-980, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 30 500 грн., строком до 04.09.2009 року з розрахунку 30 % річних. Відповідно до п.п. 3.1,3.2 Договору, позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитом шляхом щомісячного внесення платежу. Згідно п.8.1 Договору, в разі порушення грошових зобовязань позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Для забезпечення виконання позичальником зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 06.09.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязанням позичальника [PERSON], які виникають з кредитного договору № 133/ЕМК/Ц/2007-980 від 06.09.2007 року. Дотепер відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, що привело до виникнення заборгованості в розмірі 24118 грн. 00 коп.. з яких прострочена заборгованість по кредиту складає 16056 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам складає 2647 грн. 82коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків складає 2647 грн. 82 коп. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 553, 554, 624, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що внаслідок порушення боржником [PERSON] грошових зобовязань за кредитним договором № 133/ЕМК/Ц/2007-980 від 06.09.2007 року виникла заборгованість в розмірі 24118 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника [PERSON] та [PERSON] як поручителя за виконання боржником грошового зобовязання за вищевказаним кредитним договором. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі по 180 грн. 59 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі % частини заробітку /доходу/, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилається на те, що з 2007 року вона з відповідачем знаходились в фактичних шлюбних відносинах. Від цього шлюбу у сім'ї народилась дочка [PERSON]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Дочка проживає з нею, з відповідачем з осені 2008 року стосунки не підтримує. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 2007 року сторони знаходились в фактичних шлюбних відносинах, 25 травня 2008 року у них народилась дочка - [PERSON], свідоцтво про народження 1-ЖД № 142999, місце реєстрації - Відділ РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та частка розміру аліментів визначається згідно до ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, також з урахуванням пояснень відповідача, який в попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved