Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Із урахуванням викладеного в позовній заяві та уточнень, зроблених в судовому засіданні, позови позивачів в кінцевому варіанті зводяться до слідуючого : Позивачі посилаються на те, що вони працювали у відповідача на різних посадах і були звільнені з роботи: [PERSON] був звільнений за власним бажанням із 8 вересня 2009 року ( наказ № 56 від 08.09.09 р.) , [PERSON] був звільнений за власним бажанням із 03 серпня 2009 року ( наказ № 49 від 30.07.09 p.), [PERSON] була звільнена по переведенню на інше підприємство із 30 вересня 2009 року ( наказ № 59 від 30.09.09 p.), [PERSON] звільнена за власним бажанням із 13 жовтня 2009 року ( наказ № 63 від 12.10.09 р.) , [PERSON] звільнений за угодою сторін із 4 листопада 2009 року ( наказ № 71 а від 04.11.09 p.). При звільненні вказаних позивачів відповідач в порушення ст.116 КЗпПУ не провів з ними повний розрахунок, не виплатив заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Згідно довідок відповідача його заборгованість перед позивачами по невиплаченій заробітній платі станом на 15 січня 2010 року складає: [PERSON] - не виплачено 11304, 74 грн., [PERSON] - 3304, 22 грн., [PERSON] - 9424, 75 грн., [PERSON] - 6529, 35 грн., [PERSON] - 5343, 88 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість по невиплаченій зарплаті не сплачує, не дивлячись на неодноразові звернення позивачів. Тому позивачі звернулись до суду і просять суд стягнути із відповідача на свою користь вищевказану заборгованість по невиплаченій при звільненні заробітній платі: на користь [PERSON] - 11304, 74 грн., [PERSON] - 3304, 22 грн., [PERSON] - 9424, 75 грн., [PERSON] - 6529, 35 грн., [PERSON] - 5343, 88 грн. Крім того, згідно ст.117 КЗпПУ в порядку відповідальності за затримку розрахунку при звільненні з вини власника, позивачі просять суд стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ( згідно наданих позивачами суду їх довідок - розрахунків). Зокрема позивачі просять стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні : [PERSON] - за період із 9 вересня 2009 року по 3 лютого 2010 року в розмірі 18728, 32 коп.; [PERSON] - за період із 4 листопада 2009 року по 31 січня 2010 року в розмірі 4269 грн.; [PERSON] - за період із 3 серпня 2009 року по 1 лютого 2010 року в розмірі 11328, 40 грн.; [PERSON] - за період із 30 вересня 2009 року по 1 лютого 2010 року в розмірі 8177, 85 грн.; [PERSON] - за період із 14 жовтня 2009 року по 3 лютого 2010 року в розмірі 4645, 99 грн. Позивач [PERSON] крім вищезазначених позовних вимог, також просить суд вирішити питання про стягнення із відповідача на свою користь моральної шкоди. Моральна шкода на думку позивача [PERSON] полягає в тому, що своїми неправомірними діями щодо невиплати заборгованості по невиплаченій зарплаті відповідач змусив його бути у принизливому становищі прохача. Це привело до нервового зриву, він став дратівливим, погіршились стосунки із близькими та знайомими, із дружиною, яка дорікає йому за те, що не може отримати свої ж зароблені гроші. На його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, яких необхідно утримувати та забезпечувати дітям нормальний рівень проживання. Спричинену діями відповідача моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. і просить стягнути цю суму із відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник відповідача за дорученням Захаркевич Т.С. позови визнав частково. Він визнав позовні вимоги всіх позивачів щодо стягнення на їх користь заборгованості по невиплаченій при звільненні заробітній платі в сумах, зазначених позивачами, пояснивши при цьому, що дійсно із позивачами при звільненні не був проведений повний розрахунок і заборгованість перед позивачами по невиплаченій їм зарплаті дійсно існує в розмірах, вказаних позивачами. Позовні вимоги всіх позивачів в частині застосування відповідальності за затримку розрахунку при звільненні ( стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку) представник відповідача не визнав, пояснивши це тим, що свої розрахунки позивачі проводили на підставі довідок про їх середній заробіток, які були видані бухгалтерією ВАТ „ДБУ-39", але на даний час проходить процес зміни власників підприємства, призначено і проводиться аудиторська перевірка підприємства, в ході якої можливо будуть уточнені дані про розмір середнього заробітку, який отримували позивачі. Також представником відповідача не були визнані позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди. Вислухавши позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представника відповідача Захаркевича Т.С;, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги всіх позивачів щодо стягнення заборгованості по невиплаченій при звільненні заробітній платі, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід задовольнити в сумах, зазначених позивачами, виходячи із наступного: Перебування позивачів у трудових відносинах із відповідачем і факти звільнення позивачів з роботи підтверджуються відповідними записами в їх трудових книжках, копії яких маються в матеріалах справи. Згідно ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Довідками відповідача ( за підписом бухгалтера ВАТ „ДБУ-39" Вегера О.JT. ) від 15.01.2010 року, що маються в справі, підтверджується наявність станом на 15.01.2010 року заборгованості по невиплаченій при звільненні заробітній платі перед позивачами ([PERSON] - 11304, 74 грн., [PERSON] - 3304, 22 грн., [PERSON] - 9424, 75 грн., [PERSON] - 6529, 35 грн., [PERSON] - 5343, 88 грн.). Вказані суми заборгованості є безспірними, визнаються представником відповідача і підлягають стягненню на користь позивачів. Згідно ст.117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.,116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Довідкою відповідача № 6 від 15.01.2010 року ( за підписом бухгалтера ВАТ „ДБУ-39" Вегера O.JL), що мається в справі, підтверджується розмір середньої зарплати позивачів ( середньоденна зарплата складає : [PERSON] - 71,15 грн., [PERSON] - 53,81 грн.; [PERSON] - 89,20 грн., [PERSON] - 96,21 грн. ; [PERSON] - 180, 08 грн. ). Вказані розміри середньоденної заробітної плати позивачі поклали в основу своїх розрахунків щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( при цьому в розрахунках вказали час затримки розрахунку в робочих днях, а не в календарних). Дані розрахунки позивачів судом перевірено, арифметично суми визначені вірно. Суми, зазначені позивачами, не перевищують, сум, які в даному випадку можливо стягнути із відповідача відповідно до ст.117 КЗпПУ. Тому в межах пред'явлених позовних вимог, їх слід задовольнити і стягнути ці вищезазначені позивачами суми із відповідача на їх користь ( на користь [PERSON] - за період із 9 вересня 2009 року по 3 лютого 2010 року в розмірі 18728, 32 коп.; [PERSON] - за період із 4 листопада 2009 року по 31 січня 2010 року в розмірі 4269 грн.; [PERSON] - за період із 3 серпня 2009 року по 1 лютого 2010 року в розмірі 11328, 40 грн.; [PERSON] - за період із ЗО вересня 2009 року по 1 лютого 2010 року в розмірі 8177, 85 грн.; [PERSON] - за період із 14 жовтня 2009року по 3 лютого 2010 року в розмірі 4645, 99 грн.). Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, виходячи із наступного: Згідно ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем [PERSON] та його представником не було надано суду ніяких належних доказів спричинення позивачу моральної шкоди, не надано доказів того, що порушення відповідачем законних прав позивача призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із відповідача на користь позиивачів заборгованості по невиплаченій при звільненні зарплаті допустити до негайного виконання. Враховуючи наведене,

Outcome: partial