Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], єдиним спадкоємцем померлої є позивачка, але оформити свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги, оскільки прізвище матері в свідоцтві про смерть вказано -[PERSON], а в сідоцтві про її народження -[PERSON], крім того, вона проживала на день смерті матері разом з нею за однією адресою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач просить суд встановити факт родинних стосунків між нею та померлою [PERSON], встановити факт прийняття нею спадщини після померлої [PERSON] і визнати право власності на спадкове майно-1/3 частину вищевказаної квартири. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. Представник відповідача до суду не з”явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано листа щодо розгляду даної справи без участі представника Білоцерківського міськвиконкому. Представник нотаріальної контори як 3-ї особи також в судове засідання не з”явився, до суду надано повідомлення щодо розгляду справи без участі представника 3-ї особи. Заслухавши пояснення представників позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, по справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва на право власності на житло та копією технічного паспорта МБТІ. В суді встановлено, що померла була рідною матір”ю позивачки по справі, що вбачається з копії свідоцтва про її народження. Крім того, цей факт також стверджується тим, що проживали позивачка та [PERSON] до дня смерті останньої за однією адресою-[ADDRESS], вказана квартира належала їм на праві спільної часткової власності, що слідує з довідки ЖЕК-1, виписки з паспорта позивачки. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами стверджується факт родинних стосунків між позивачкою та померлою [PERSON]. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 “Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв”язку з втратою годувальника. А тому враховуючи все наведене суд вважає за можливе встановити факт родинних стосунків між позивачкою та [PERSON], яка померла [INFO]. Що стосується вимог позивачки про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно, то при вирішенні даного спору суд виходить з наступного. За ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст.1270 ЦК України встановлено для прийняття спадщини шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Як зазначено вище в рішенні, судом було встановлено, що позивачка як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, від прийняття спадщини вона не відмовлялася. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Отже, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог закону, а тому вона може звернутися в любий час до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину. Її право на спадкування не є порушеним і не потребує в даному випадку судового захисту. А тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини позивачкою після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі ст.4 Декрету КМ України “Про державне мито” позивач звільнена від сплати держмита /судового збору/ на користь держави.

Outcome: partial