overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просить суд стягнути з відповідачів суму боргу за надані їм послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню у сумі 3463 грн. 09 коп., посилаючись при цьому на те, що відповідачі є споживачами послуг, шляхом відкриття особистого рахунку, але оплату за послуги не сплачують. Заборгованість за період з 01.12.07 року по 30.11.09 рік склала 3463 грн. 09 коп. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили . При таких обставинах, за згодою представника позивача суд вважає можливим розглянути справу заочно. Суд, вислухав представника позивача, який підтримав свої позовні вимоги посилаючись на підстави, указані у позовній заяві, дослідив матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини . Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Вони є споживачами послуг шляхом відкриття абонентського рахунку, але оплату за надані їм послуги не сплачують. Заборгованість згідно з розрахунком за період з 01.12.07 року по 30.11.09 рік склала 3463 грн. 09 коп. Таким чином, відповідачі, будучи зобов'язаними своєчасно внести оплату за послуги теплопостачання та гаряче водопостачання в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе обов'язки. Приймаючи за увагу, що відповідачі не виконують обов'язки і не сплачують заборгованість в односторонньому порядку, суд оцінює зібрані докази в їх сукупності, вважає що маються всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України та згідно з Декретом КМ України « Про державне мито» , а також з Постановою Кабінету Міністрів від 21 грудня 2005 року № 1258 « Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ» з відповідачів підлягає стягнення держмито ( судові збори) у доход держави у розмірі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 26 січня 2002 року Губчанською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис № 1 в книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося так як у відповідача не було наміру на створення сімї, крім того виявилось, що у сторін абсолютно протилежні та психологічно несумісні характери та погляди на життя. На даний час подружжя не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримує шлюбних відносин, сторони вважають, що примирення неможливе, спір про поділ майна відсутній. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, не заперечувала щодо винесення рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердив те, що подружжя не проживає разом, шлюб існує формально, не заперечував щодо винесення рішення в попередньому судовому засіданні Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають, в зареєстрованому шлюбі - вперше. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

25.11.2009 р. позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі є абонентами КП «ХТМ» проте своїх зобовязань по сплаті опалення та гарячої води належним чином не виконують, у звязку з чим у них утворилась заборгованість з 01.06.2006 р. по 30.09.2009 р. в сумі 1774, 77 грн.., яку позивач просить стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи в їх відсутність суду не надавали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] та згідно розрахунку мають заборгованість за період з 01.06.2006 р. по 30.09.2009 р. в сумі 1774, 77 грн. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускається. Згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім!- наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 - плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Таким чином, оскільки відповідачі не виконують покладені на них обовязки щодо своєчасного розрахунку за теплозабезпечення, тому сума заборгованості у розмірі 1774, 77 грн. за період з 01.06.2006 р. по 30.09.2009 р. перед КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню у судовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню до державного бюджету судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 5 з надвірними будівлями по вулиці Погулянка в смт. Степань Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 11 лютого 1991 року, встановити за ним факт права власності на спірне майно. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірна садиба належала [PERSON], який помер 11 лютого 1991 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 30 з надвірними будівлями по вулиці Наумця в с. Тутовичі Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 16 вересня 2004 року. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірна садиба належала [PERSON], яка померла 16 вересня 2004 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заподіяну їй шкоду у зв'язку з не поверненням їй взятої в борг суми грошей, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2009р. вона передала у борг відповідачці 1,000грв., про що та дав їй розписку, зобов'язуючись повернути борг до 18.06.2009р., але добровільно борг не повертає, у зв'язку с чим просила стягнути з відповідачки цю суму. В судовому засіданні позивач на позові наполягає, просила стягнути І.000грв, та судові витрати. Показала суду, что відповідачка працювала в її магазині, з її дозволу брала у борг з каси магазина гроші та товар, обіцяла сплатити, але лишилася їй винна І.000грв., про що і дала їй розписку, оскільки взяла у неї ці гроші. Відповідачка позовні вимоги не визнала, показала суду, що вона гроші у позивачки не брала, вона працювала у позивачки в магазині продавцем, у них сталася недостача грошей на 1 .000 грв., тому позивачка запропонувала їй написати розписку про борг, що вона і зробила, але гроші у позивачки вона не брала. Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступних підставах. Згідно ст.827 ГК України особа, що взяла в борг, зобов'язана повернути позичателю обумовлену договіром (а даному випадку розпискою) позики суму. Відповідно до розписки відповідач дійсно взяла у борг у позивача І.000грв. (а.с.5), зобов'язавшись повернути всю цю суму до 18.06.2009р. Свідок [PERSON] Показала суду, що вона працювала в магазині позивачки разом з відповідачкою, вони обидві брали з дозволу позивачки в борг в касі магазину гроші, інколи брали товар, а 18.05.2009року вони взяли в касі кожна по 1 .000рв., про що дали позивачці розписку, вона вже свій борг повернула. Аналогічні пояснення дала суду і свідок [PERSON], яка підтвердила, що вони брали в касі магазину в борг гроші, товар. Таким чином заперечення відповідачки суд до уваги не приймає, оскільки встановлено, що вона взяла в борг 1.000грв., тим більше, що вона власноруч про це дала розписку. Оскільки відповідач борг не повертає, у зв'язку із чим з неї слід стягнути на користь позивача вказану суму. Відповідно до вимог ст.88 ЦГЖ України на користь позивача також слід стягнути і понесені ним судові витрати в розмірі 51грв. оплати мита, 120грв. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а усього - 171 грв. На підставі ст.ст.827, 836 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач інтересах держави в особі Фастівської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення коштів, які витрачені за : збування на стаціонарному лікуванні Фастівської ЦРЛ потерпілого [PERSON] по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] за ст. 121 1. 187 4.4, 186 ч.2, 357 ч.3, 185 ч.3 КК України, в сумі 223,50 гривень. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, пославшись на вище викладені обставини. Представник Фастівської ЦРЛ [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував, пояснив, що, згоден виплатити половину коштів витрачених на перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, так як відбуває покарання в Житомирській колонії №4, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов засновку, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2009 року в період з 1-00 по 1-30 годин в підземному переході залізничного вокзалу ст. Фастів ПЗЗ, розташованого за адресою м. Фастів, вул. Шевченка, 30, [PERSON], усвідомлюючи настання тяжких тілесних наслідків, діючи з прямим умислом, наніс удар рукою в область обличчя потерпілого [PERSON], після чого останній впав на спину, вдарившись потиличною частиною голови об бетонне покриття і підземного переходу. Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] втратив свідомість, а [PERSON] та [PERSON] заволоділи його речами та зникли з місця вчинення почину. Потерпілий [PERSON] 23.04.09 р. був госпіталізований у реанімаційне відділення Фастівської ЦРЛ. а 25.04.09 р. від отриманих тілесних ушкоджень не приходячи до свідомості помер. Вина [PERSON] та [PERSON] доведена вироком Фастівського міськрайонного суду від 15.10.2009 р. Разом з цим, витрати за стаціонарне лікування та перебування потерпілого [PERSON] у Фастівській ЦРЛ винними особами - [PERSON] та [PERSON] залишаються не відшкодованими. Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров»я, що є у державній власності або у масності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Фастівська ЦРЛ є державним закладом охорони здоровя, фінансування якого здійснюється із бюджету Фастівського району. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції по управлінню бюджетом Фастівського району, є Фастівська районна державна адміністрація, яка забезпечує виконання бюджету Фастівського району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 14 з надвірними будівлями по вулиці Шкільній в с. Тинне Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 12 квітня 2004 року, встановити за нею факт права власності на спірне майно. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірна садиба належала [PERSON], яка померла 12 квітня 2004 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 4 з надвірними будівлями по вулиці Лісова в с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області, на грошові вклади відділення Сарненського району Рівненської області ВАТ «Державного ощадного банку України»: на рахунку № 915510/635; на земельну ділянку площею 4,07 га, розташовану на території Стрільської сільської ради Сарненського району Рівненської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 072383, виданого 30 серпня 2004 року на підставі розпорядження Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області № 319 від 16 серпня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 259; в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 26 травня 2009 року. У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало [PERSON], яка померла 26 травня 2009 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів, вказуючи на те, що останній являється батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Вказує на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, хоча мав можливість їх сплачувати, оскільки працює по найму, а тому просить змінити розмір стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 300 гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав заявлені вимоги у визначеному позивачкою розмірі. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Суд виходячи виключно з інтересів малолітніх дітей, вважає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення в державні органи у звязку зі смертю [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів, пояснень представника заявника, вбачається, що з 2001 року по день смерті [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 29 грудня 2009 року, заявниця проживала разом з [PERSON] у фактичних шлюбно-сімейних відносинах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON] та мамою [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення про присвоєння звання "Мати-Героїня". У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved