Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з первісним позовом до [PERSON] про виділ частини домоволодіння в натурі. В обґрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що рішенням Старобільського районного суду від 18 листопада 2008 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину домоволодіння № 33 по вул. Кірова в с. Підгорівка Старобільського району, а рішенням апеляційного суду Луганської області від 16 липня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину цього ж домоволодіння. [PERSON] з [PERSON] обєднують свої частини в одну частину і просять суд виділити їм цю частину в натурі. Є висновок експертизи, розподіл можливий з виділенням їм ? частини в натурі. Відповідач [PERSON] не згоден виділити позивачам [PERSON] та [PERSON] ? частину домоволодіння добровільно у вигляді квартири № 1 згідно висновку технічно-будівельної експертизи № 2178/23 від 12 січня 2010 року, проведеної за адресою: вул. Кірова, буд 33 с. Підгорівка Старобільського району Луганської області. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ житлового будинку. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 16 липня 2009 року апеляційним судом Луганської області по цивільній справі 22ц-527/09 було постановлено рішення, яким рішення Старобільського районного суду від 18 листопада 2008 року по цивільній справі № 2-1617 було частково скасоване та ухвалене нове рішення, яким відповідачам [PERSON] та [PERSON] за кожною було визнано право власності у ? частині житлового будинку № 33 по вул. Кірова в с. Підгорівка. Відповідачі [PERSON] та їхня донька [PERSON] мешкають у житловому будинку № 16 по вул. Комунарів м. Старобільськ, який належить на праві власності [PERSON] У теперішній час, користуючись тим [PERSON] та [PERSON] кожна має по ? частині домоволодіння № 33 по вул. Кірова в с. Підгорівка, намагаються вселитися та продовжувати [PERSON] створювати нестерпні умови. Незважаючи на те, що раніше його донька [PERSON] будучи одруженою, маючи чоловіка та неповнолітню дитину та один час мешкаючи разом з ним у спірному будинку, спільно створювали та продовжують створювати нестерпні умови для спільного проживання. По цивільній справі № 2-1332/2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розподіл житлового будинку була проведена 12 січня 2010 року судова будівельно-технічна експертиза, згідно якої надана загальна вартість житлового будинку № 33 по вул. Кірова у с. Підгорівка Старобільського району - 96200 грн. та вартості ? частки у 48000 грн. та ? частки 24050 грн. Своїм рішенням Старобільський районний суд від 20 січня 2010 року по цивільній справі за його позовом до [PERSON] та [PERSON] про розподіл житлового будинку залишив без задоволення у звязку з неможливістю його поділу на 3 частки ? та дві ?. Враховуючи те, що вимоги [PERSON] та [PERSON] є лише словесною згодою та нотаріально не оформлені та не посвідчені, тому такі вимоги є незаконними. У судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач по зустрічному позову [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд виділити їй та [PERSON] в спільну часткову власність квартиру № 1 домоволодіння, розташованого в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, вул. Кірова, буд. 33, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2010 року № 2178/ 23, по ? частині квартири кожній. У судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач по зустрічному позову [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд виділити їй та [PERSON] в спільну часткову власність квартиру № 1 домоволодіння, розташованого в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, вул. Кірова, буд. 33, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2010 року № 2178/ 23, по ? частині квартири кожній. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом позивач по зустрічному позову [PERSON] первісний позов [PERSON] та [PERSON] не визнав у повному обсязі, пояснивши, що обєднання часток повинно бути юридично оформлене через нотаріальні органи, так як їх вартість кожної частки становить 24050 грн., обєднана відповідно 48100 грн., а не висловлюванням на папері, що не відповідає вимогам п. п. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 208 , ст. 215 ЦК України. У звязку з чим вважає, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 205 ЦПК України. У судовому засіданні позивач по зустрічному позову відповідач за первісним позовом [PERSON] свій зустрічним позов підтримав у повному обсязі та просив суд залишити йому у користування увесь житловий будинок № 33 по вул. Кірова у с. Підгорівка Старобільського району з належною земельною ділянкою, відповідно сплативши грошову суму відповідачам за належну кожній ? частку у зазначеному житловому будинку. У судовому засіданні відповідач по зустрічному позову позивач за первісним позовом [PERSON] зустрічний позов [PERSON] не визнала у повному обсязі, пояснивши, що 16 липня 2009 року апеляційним судом Луганської області по цивільній справі 22ц-527/09 було постановлено рішення, яким рішення Старобільського районного суду від 18 листопада 2008 року по цивільній справі № 2-1617 було частково скасоване та ухвалене нове рішення, яким за нею та [PERSON] було визнано право власності у ? частині житлового будинку № 33 по вул. Кірова в с. Підгорівка. Якщо вони є власниками спірного домоволодіння, тоді згідно ст. 383 ЦК України та ст. ст. 48, 50 ЗУ «Про власність», власник житлового будинку має право використовувати приміщення, а також в цілому все призначене домоволодіння для власного проживання, проживання членів його сімї. А [PERSON] порушує ці закони, не впускаючи їх, власників, на свої частки, тим самим порушуючи їх законні права. Вони також неодноразово викликали міліцію, хотіли використати свої права, але результатів не було. [PERSON] хоче сплатити їм їхні частки домоволодіння, а за ним, щоб залишився весь житловий будинок, але вони категорично проти цього, вони будуть користуватися своєю обєднаною часткою (?) у вигляді квартири № 1, згідно будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2010 року. У судовому засіданні відповідач по зустрічному позову позивач за первісним позовом [PERSON] зустрічний позов [PERSON] не визнала у повному обсязі, та підтримала пояснення, викладені [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що первісний позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про виділ частини домоволодіння в натурі підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна з позивачів за первісним позовом є власниками ? частини домоволодіння розташованого в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, вул. Кірова, 33, на підставі рішення Старобільського районного суду від 18 листопада 2008 року. На підставі цього ж рішення відповідачу [PERSON] належить ? частина вказаного домоволодіння. Таким чином сторони по справі є субєктами права спільної часткової власності. У відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, угода позивачів щодо спільного користування і володіння належними їм частками у спільній власності є такою, що відповідає діючому законодавству. По справі № 2-1332/2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розподіл житлового будинку, було проведено судову будівельно-технічну експертизу від 12 січня 2010 року № 2178/ 23, яка за клопотанням сторін була долучена до матеріалів цієї цивільної справи в якості доказу. Висновки експертизи сторони не оскаржували. Згідно висновків вказаної експертизи вартість домоволодіння розташованого в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, вул. Кірова, 33 становить 96200 грн. Також експертом встановлена можливість розподілу вказаної будівля на дві окремі квартири. У відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, вимога позивачів щодо виділу їм в натурі частини спільного майна є такою, що відповідають діючому законодавству. Заперечення відповідача за первісним позовом о недійсності угоди позивачів в звязку з тим, що вона не відповідає вимогам п. п. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 208, ст. 215 ЦК України, суд вважає такими, що суперечать діючому законодавству. Позивачі за первісним позовом уклали угоду щодо спільного користування і володіння належними їм частками у спільній власності, сторони по угоді є дієздатними, відповідність своїх намерів суті укладеної угоди вони підтвердили в судовому засіданні, укладена угода не суперечить моральним засадам суспільства. Діючим законодавством не предбачена виключно нотаріальне посвідчення такого роду угод. У відповідності до ст. 218 ЦК України, не додержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Так як, законодавством не передбачена недійсність правочину щодо спільного користування і володіння належними їм частками у спільній власності в звязку з недодержанням письмової форми, сторони правочину не заперечують проти факту вчинення правочину, то суд не вбачає за можливе відмовити в захисту інтересів позивачів за первісним позовом з підстав наведених в запереченні. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити первісний позов, виділивши в спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] квартиру № 1 домоволодіння розташованого в с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, вул. Кірова, 33, згідно висновків судової будівельно-технічну експертизи від 12 січня 2010 року № 2178/ 23, по 1/2 частині квартири кожній. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так як позивачами за первісним позовом не заявлено вимог щодо компенсації різниці вартості виділених часток у спільній власності, то це питання судом не розглядається. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про поділ житлового будинку, то суд вважає, що цей позов задоволенню не підлягає, так як він не відповідає вимогам ст. 367 ЦК України, а також з підстав наведених в обґрунтування задоволення первісного позову. На підставі викладеного ч. 1 ст. 11, ст. 218, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 364 ЦК України,

Outcome: approved