Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-24 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернулася до суду із позовом про скасування державного акта на землю в кількості 0,48 га, виданого [PERSON] Дмитрівською селищною радою [INFO] року. В позовній заяві посилається на те, що земельна ділянка по [ADDRESS] відповідачу надана незаконно. Вона [INFO] року приватизувала будинок по [ADDRESS], а відповідач не обробляє земельну ділянку уже 5 років. Ухвалою суду від 27.02.2008 року співвідповідачем була залучена Дмитрівська селищна рада. В ході розгляду цивільної справи позивач змінювала свої позовні вимоги і в заяві від [INFO] року остаточно просить суд скасувати державний акт [NUMBER], виданий на ім`я [PERSON]частково по [ADDRESS] площею 0,16 га. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свій позов і пояснила, що [PERSON] не проживає в будинку по [ADDRESS]. Шлюб із [PERSON] розірваний в квітні 2006 року. Будинок по [ADDRESS] не належить на праві власності відповідачу, а тому і земельна ділянка за цією адресою приватизована незаконно. Від укладення мирової угоди відмовилася. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов не визнав і запропонував позивачу укласти мирову угоду, за якою розділити земельну ділянку або передати її дочці [PERSON]Вказав на пропуск позивачем строку позовної давності. В подальшому подав заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник Дмитрівської селищної ради [PERSON] позов визнала і не заперечує проти часткового скасування державного акта на земельну ділянку. Представник третьої особи Відділу Держкомзему у Бахмацькому районі [PERSON] пояснила, що державний акт можна визнати частково недійсним лише на 0,15 га, оскільки така норма встановлена Земельним кодексом України для обслуговування житлового будинку в селищах міського типу. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням виконкому Дмитрівської селищної ради від [INFO] року [NUMBER] [PERSON]дозволено приватизувати земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,16 га і господарських споруд та площею 0,32 га для ведення особистого підсобного господарства по[ADDRESS]. За рішенням сесії Дмитрівської селищної ради від 03.03.2000 року вул.[INFO] перейменована на вул.[INFO]. [INFO] року Дмитрівська селищна рада видала [PERSON]державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого останньому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,48 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Дмитрівської селищної ради і призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та для ведення особистого підсобного господарства. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від [INFO] року було засвідчено право власності [PERSON] на будинок по [ADDRESS]. Вироком Бахмацького районного суду від 02.09.2008 року вказане свідоцтво було визнано недійсним. Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від [INFO] року [PERSON] та [PERSON] відмовлено в позові до Дмитрівської селищної ради про визнання незаконним рішення виконкому Дмитрівської селищної ради від [INFO]року [NUMBER] у частині передачі у приватну власність [PERSON]за списком [NUMBER] земельної ділянки площею 0,16 га під [NUMBER]по вул.[INFO] в [INFO]. Апеляційний суд вказав, що сторони з 1997 року знали про приватизацію [PERSON] землі, сплачували земельний податок, проживали однією сім'єю, обробляли земельну ділянку. Позивачами був пропущений трьохрічний строк позовної давності без поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, [PERSON] пропустила строк позовної давності, причини пропуску цього строку не вказує, про його поновлення не просить. Відповідно до ст.71 Цивільного кодексу України (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Згідно ст.76 цього кодексу перебіг строку позовної давності виникає з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Суд приходить до висновку, що [PERSON] дізналася про приватизацію [PERSON] земельної ділянки у 1997 році, а позов подала до суду 25.01.2008 року. Стаття 80 Цивільного кодексу України (1963 року) вказує, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. При вирішенні спору необхідно застосувати правила про позовну давність Цивільного кодексу України (1963 року), оскільки строк пред'явлення позову [PERSON] сплив у 2000 році. Відповідно до п.6. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed