Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

[PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Уг частину будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, де вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28Л1Л988 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів м. Дніпропетровська № 504/13 від 14Л 0Л 988 року, 1/2 частина житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Андрійченко, 98А, на праві особистої власності належала його дядькові [PERSON]. 13.07.1996 року помер [PERSON], залишивши після себе заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] 29.08.1995 року, де все своє майно заповідав [PERSON] [PERSON] посилається на те, що на час смерті [PERSON] в нього було два спадкоємці за законом: його син - [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON], яка померла 21 вересня 2005 року. [PERSON] після смерті батька звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але права на обовязкову частку в спадщині він не мав. [PERSON] в нотаріальну контору у встановлений законом строк не зверталась та не заперечувала, що [PERSON] успадкував 1/2 частину спірного будинку, як спадкоємець за заповітом. Він, [PERSON], поховав [PERSON], на момент його смерті перебував у будинку, успадкував речі спадкодавця та розпорядився ними, сплачує податок на землю, на якій розташований спадковий будинок, тобто фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном у встановлений законом строк, однак при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки він пропустив строк звернення, у звязку з чим він змушений звертатись до суду. Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Андрійченко, 98А, в порядку спадкування за заповітом, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.08.1995 року, реєстр № 2-2990, після смерті [PERSON], померлого 13.07.1996 року. [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання факту прийняття спадщини після смерті батька, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, де вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.11.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів м. Дніпропетровська № 504/13 від 14.10.1988 року, Уг частина житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Андрійченко, 98А, на праві особистої власності належала його батьку [PERSON]. 13.07.1996 року помер [PERSON] На час смерті [PERSON] в нього було два спадкоємці за законом: син - [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON], яка померла 21 вересня 2005 року. Він після смерті батька звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, спадщини не приймала. Тобто він прийняв спадщину після смерті батька. [PERSON] також вказав, що пізніше він дізнався, що його батько залишив після себе заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] 29.08.1995 року, де заповідав [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Андрійченко, 98А, однак останній спадщини не приймав, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, не проживав у спадковому домоволодінні, будинком ніколи не користувався, не обробляв земельну ділянку, не робив у будинку ремонти, ніяких речей спадкодавця не брав, участі у похованні спадкодавця не приймав та не отримував правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просив суд визнати факт прийняття ним спадщини після смерті батька, [PERSON] як спадкоємця за законом; визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння №98 А по вул. Андрійченко в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 13.06.1996 року. У судовому засіданні [PERSON] та його представники уточнені позовні вимоги до [PERSON] підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. У задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] просили відмовити. [PERSON] та його представник зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.11.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів м. Дніпропетровська № 504/13 від 14.10.1988 року, 1/2 частина житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Андрійченко, 98А, на праві особистої власності належала [PERSON], який є дядьком [PERSON]. 13.07.1996 року помер [PERSON], залишивши після себе заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] 29.08.1995 року, де все своє майно заповідав [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 534 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення даних правовідносин, кожен громадянин має право залишити за заповітом усе своє майно або його частину одному, або кільком особам, як таки, що входять, так таким, що входять у коло спадкоємців за законом. На час смерті [PERSON] в нього було два спадкоємці за законом: його син - [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON], яка померла 21 вересня 2005 року. [PERSON] після смерті батька звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але права на обовязкову частку в спадщині він не мав. [PERSON] в нотаріальну контору у встановлений законом строк не зверталась та не заперечувала, що [PERSON] успадкував 1/2 частину спірного будинку, як спадкоємець за заповітом. Згідно ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] поховав [PERSON], на момент його смерті перебував у будинку, успадкував речі спадкодавця та розпорядився ними, сплачує податок на землю, на якій розташований спадковий будинок, тобто фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном у встановлений законом строк, однак при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки він пропустив строк звернення

Outcome: approved