Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-08 00:00:00

24.11.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на самочинно зведені будівлі на земельній ділянці, яка передана позивачу у власність згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Бузької сільської ради від [INFO] року [NUMBER] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що на переданій йому у власність земельній ділянці ним самочинно було побудовано: садовий будинок А-1 площею 56,60 кв.м., сіни а-1 площею 25,10 кв.м., гараж Б-1 площею 30,10 кв.м., душ Г-1 площею 2,40 кв.м., вбиральню В-1 площею 2,30 кв.м., сарай Д-1 площею 3,50 кв.м., навіс Е-1 площею 21,0 кв.м., огорожу №1-4, споруди №5-6, замощення №І. Посилаючись на вимоги ч.5 ст. 376 ЦК України та на те, що при цьому були дотримані будівельно-архітектурні, санітарні, екологічні, протипожежні норми та правила, про що він має відповідні довідки, використовувалася земельна ділянка за призначенням, та не порушувалися права та законні інтереси держави та інших осіб, позивач просив винести рішення про визнання за ним права власності на самочинні забудови. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. В попередньому судовому засіданні встановлено, що позивачу передана у власність земельна ділянка площею згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Бузької сільської ради від [INFO] року [NUMBER] . На вказаній земельній ділянці, відведеній для ведення садівництва, згідно технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, виготовленого [PERSON] станом на [INFO] року, позивачем було побудовано без належно затвердженого проекту садовий будинок А-1 площею 56,60 кв.м., сіни а-1 площею 25,10 кв.м., гараж Б-1 площею 30,10 кв.м., душ Г-1 площею 2,40 кв.м., вбиральню В-1 площею 2,30 кв.м., сарай Д-1 площею 3,50 кв.м., навіс Е-1 площею 21,0 кв.м., огорожу №1-4, споруди №5-6, замощення №І. Вказані самочинні забудови не порушують прав інших осіб, що підтвердилося в попередньому судовому засіданні поясненнями третьої особи [PERSON] Як вбачається з висновків компетентних інстанцій, вказані самовільні забудови зведені з дотриманням будівельно – архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних норм та Правил, що підтверджується відповідними довідками та висновками. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.375 ЦК України власнику земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм чи правил. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки в даному випадку самочинно зведені побудови відповідають архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам, і не порушують права інших осіб, то суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на самовільні забудови. На підставі викладених обставин, ст.ст.328, 331 ЦК України,

Outcome: approved