Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] Акціонерного Товариства Тресту "Кривбасшахтопроходка" про порушення строку розрахунку при звільненні спираючись на те, що був звільне\-ний з підприємства ЗАТ Трест "Кривбасшахтопроходка" по ст. 36 ч.І КЗпП України. Роботодавець не провів вчасно всі належні розрахунки при звільненні, і лише 10.12.2008 року тобто через 35 днів сплати належні йому кошти, тому просив сягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 1533 гривні. Позивач 09.04.2009 року подав уточнену позовну заяву в якій зазначив, що підприємство не видало йому мо\-локо належного за законом на роботах з шкідливими умовами праці за жовтень місяць та просив стягнути з відпові\-дача середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 3509,82 грн., в яку включив як середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку в сумі 1533 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні пов'язану з видачею молока, належного за законом на роботах зі шкідливими умовами праці у сумі 1976,82 грн., а також моральну шкоду у сумі 2500 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав пояснивши, що в діях відповідача відсутня вина за затримку розрахунку при звільненні позивача виходячи з того, що фінансова криза та економічна нестабіль\-ність в країні, у тому числі в гірничо-металургійному комплексі, викликала низку порушень учасників договірних зо\-бов'язань, що в свою чергу призвело до зниження платоспроможності відповідача. Наявність дебіторської заборгова\-ності ВАТ "КЗРК" перед ЗАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" за договорами підряду у розмірі 374 493,96 грн. відо\-бразилось на виконання договірних зобов'язань з боку відповідача з іншими контрагентами, а також з найманими працівниками, в склад яких входив позивач. Крім того, відповідач добровільно, до подання позивачем позову до суду провів розрахунок з виплати йому заробітної плати. Позивач 04.11.2008 року добровільно написав заяву про звільнен\-ня його за угодою сторін, не дивлячись на те, що знав про тяжкий фінансовий стан підприємства на якому працював. Таким чином позивач і відповідач домовились про припинення трудових відносин саме на зазначених підставах. Вка\-заною заявою позивач фактично виразив свою згоду на припинення трудових відносин, адже згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сто\-рін про цю підставі припинення трудового договору. Позивач з 17.11.2008 року перебуває на обліку в Жовтневому центрі зайнятості м. Кривого Рогу та отримує допомогу по безробіттю. У жовтні 2008 року позивачу було видано по\-трібну кількість молока, що підтверджується відповідною довідкою підприємства. У відповідності до діючого законо\-давства України, безплатна видача лікувально-профілактичного харчування у тому числі і молока, не входить до стру\-ктури заробітної плати, а є лікувально-профілактичним заходом роботодавця, спрямованим на дотримання законодав\-ства з охорони праці шляхом зміцнення здоров'я та попередження професійних захворювань робітників, інженерно-технічних робітників та службовців. Відповідно положення ч.І ст. 117 КЗпП України поширюються лише на не своє\-часні виплати з вини власника підприємства або уповноваженого ним органу належних сум при звільненні, а не про\-дуктів харчування або їх вартості за шкідливі умови праці. Враховуючи викладене вважає, що позивач безпідставно включив до позову вимогу про стягнення грошової суми у розмірі 1976,82 грн., яку він помилково визначив як компе\-нсацію за затримку розрахунку при звільненні пов'язаною з видачею молока, належного за законом на роботах зі шкі\-дливими умовами праці. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач не обґрунтував свої вимоги належним чином, не довів суду в чому полягають його моральні страждання та втрата нормальних життєвих зв'язків, якщо це взагалі мало місце, не зазначив щодо потрібності додаткових зусиль для організації свого життя і в чому полягали ці зусилля та якими доказами це може бути підтверджено. В позовній заяві не зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди і якими доказами це підтверджується, не доведено причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та отриманням позивачем моральних та душевних страждань, а також факту, якщо такий мав місце. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював до 04.11.2008 р. на підприємстві Закрите Акціонерне Товариство Тресту "Кривбасшахтопроходка". Згідно наказу №184 від 04.11.2008 року позивач був звільнений з підприємства за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. На день звільнення відповідач не провів всі належні розрахунки з позивачем у відповідності до ст. 116 КЗпП України, а всі належні розрахунки при звільненні були проведені з позивачем лише 11 грудня 2008 року, що вбачаєть\-ся із довідки наданої відповідачем. Згідно ст. 117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належним звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підпри\-ємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином з відповідача на користь позивача, у відповідності до ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 1539 гривень 36 копійок, обчислений за період з 04.11.2008 року по 11 грудня 2008 року, виходячи із розрахунку: 42,76 грн. (середньоденна заробітна плата позивачки) х 36 днів (період затримки виплати) = 1539 гривень 36 копійок. Суд не приймає до уваги посилання пред\-ставника відповідача на те, що вини підприємства в тому, що з позивачем не був проведений вчасно розрахунок при звільненні через фінансову кризу та економічну нестабільність в країні, що в свою чергу призвело до зниження плато\-спроможності відповідача, оскільки з наданих до матеріалів справи документів вбачається, що на підприємстві відпо\-відача відбувався рух коштів. Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України - відшкодування власником або уповноваженим ним ор\-ганом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до переконання, що діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, однак суд вважає, що заявлені вимоги значно завищені і до стягнення підлягає моральна шкода в меншому розмірі, а саме в сумі 500 гривень. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог про компенсацію за затримку розрахунку при звільненні пов'язану з видачею молока, належного за законом на роботах зі шкідливими умовами праці у сумі 1976,82 грн., оскі\-льки у відповідності до списку на видачу талонів на спец молоко робітникам, зайнятим на підземних роботах та робо\-тах зі шкідливими умовами праці за жовтень 2008 року, наявного в матеріалах справи, вбачається що в жовтні 2008 року позивач отримав 26 талонів на видачу спец молока, про що мається підпис останнього.

Outcome: partial