Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ КБ «Надра» про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 25.11. 2009 року на свою домашню адресу поштовим листом отримав претензію від 23.11.2009 року № 53 про погашення заборгованості за договором кредиту, надіслану відділенням № 4 філії ВАТ КБ «Надра» Луцького регіонального управління. В даній претензії відповідач звинувачує його в невиконанні як поручителя взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту та сплати відсотків згідно умов кредитного договору № 176\\ПКП-4В, укладеного 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], посилаючись при цьому на договір поруки від 15.07.2008 року № 176\\ПКП -4\\В\\П, який нібито був ним укладений. В надісланій претензії банк вимагає протягом 5-ти днів погасити заборгованість за кредитом та відсотками. Вважає договір неправомірним, який не встановлює юридичних наслідків та не може бути підставою для виникнення цивільно правових відносин, так як він не був стороною даного правочину, не підписував його, не погоджував з ним, а також про договір кредиту, укладений між [PERSON] та відповідачем нічого не знав до моменту отримання претензії . В судовому засіданні позивач, його представник заявлений позов підтримали повністю, пояснивши, що договір поруки позивач не підписував і не знав про його існування. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що в договорі поруки є підпис позивача, а тому повинен погасити заборгованість як поручитель. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до частин 3,4,5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім цього ст. 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Поряд з цим, ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 176 \\ КПК 4\\В від 15 липня 2008 року. Згідно свідоцтва про смерть 1-ЕГ №081953 [PERSON] помер 13.08.2009 року. На виконання зазначеного кредитного договору , 25.11.2009 року на адресу [PERSON] поштовим листом надійшла претензія від 23.11.2009 року №53 про погашення заборгованості за договором кредиту №176\\ПКП-4/В/П, укладеного 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] Відповідно до висновку судово почеркознавчої експертизи № 159 від 06.04.2010 року , підписи, розміщені на лицевій та зворотній стороні договору поруки 176 \\ПКП -4\\В\\П від 15.07.2008 року в графі : « Поручитель» , виконані не [PERSON], а іншою особою з загальним наслідуванням підпису [PERSON]. Аналогічно не підписано останнім в анкеті поручителя, на копіях його паспорта громадянина України на сторінках 1-7,10, 11 , на копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера № 122475 від 05.05.1999 року. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Частиною 2 пунктом 2 встановлено, що способом захисту цивільного права та інтересу може бути - визначення правочину недійсним. Згідно ч.3 ст. 216 ЦК України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним . Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до глибокого переконання на основі повного і всебічного зясування обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, про задоволення позовних вимог. Позивач та його представник не наполягають про стягнення судових витрат з відповідача. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved