Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивач ЗОКС Довіра звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в сумі 17093 грн., вказавши в заяві, що 25.06.2007 р. відповідач вступила в члени ЗОКС «Довіра». При вступі до кредитної спілки вона одержала членську книжку з особовим рахунком, на який сплатила вступний внесок 10 грн., членський внесок 20 грн. 25.06.2007 р. між ними та відповідачем було укладено кредитний договір № 9272, згідно якого їй було надано кредит в розмірі 10000 грн. строком на 18 місяців, при цьому за користування кредитом відповідач була зобовязана сплачувати відсотки в розмірі 2% щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту до 25.12.2008 р. Крім того, із вказаної суми кредиту нею було внесено на членський рахунок накопичувальний внесок в розмірі 25 % від суми кредиту, що склало 2500 грн. Згідно п. 5.1. Кредитного договору, при запізненні строків обов'язкової щомісячної сплати процентів за кредит, позичальник повинен сплатити подвійну процентну ставку за кожен місяць запізнення по сплаті. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, у разі запізнення повернення основної суми кредиту в строк, позичальник сплачує підвищену процентну ставку в розмірі 0,1 % від залишку суми неповерненого кредиту за кожен день запізнення. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов'язання за договором кредиту, а саме, не погашала основну суму кредиту і відсотки за користування кредитом, сплатила лише частково суму по тілу кредиту 1243 грн., та частково сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 783 грн., у звязку з чим за нею числиться заборгованість за кредитним договором в сумі 17093 грн., яка складається з: основної заборгованості за кредитом в сумі 8757 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом в сумі 3503 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, в сумі 3327 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.2 кредитного договору, в сумі 1506 грн. Як пізніше виявилося, відповідач [PERSON] надала їм підроблену довідку про доходи, на підставі якої отримала вказаний кредит, тобто заволоділа їх майном шляхом обману. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.2 ст. 190, ч.2,3 ст. 358 КК України. По даній кримінальній справі ними було заявлено цивільний позов до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №1-95 від 29.01.2009 р. вказана кримінальна справа була закрита провадженням, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 р. та її заяви. Цивільний позов було залишено без розгляду. Злочином відповідача їм заподіяно матеріальну шкоду. Позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 17093 грн., а також витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення в сумі 252 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що дійсно, 25.06.2007 р. вона уклала з позивачем вказаний кредитний договір, на підставі якого отримала кредит в сумі 10000 грн. Вказаний кредит вона отримала по підробленій довідці, у звязку з чим відносно неї було порушено кримінальну справу. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2010 р. кримінальна справа відносно неї була закрита на підставі ЗУ "Про амністію". Виконувати свої зобовязання за кредитним договором вона не могла у звязку з тяжким матеріальним становищем. Адвокат [PERSON] доповнив пояснення відповідача [PERSON], просить при стягненні суми заборгованості за кредитним договором врахувати суму пайового внеску в розмірі 2500 грн., яка була внесена відповідачкою на членський рахунок у позивача при укладені кредитного договору. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2007 р. відповідач [PERSON] вступила в члени кредитної спілки, одержала членську книжку з особовим рахунком, на який сплатила вступний внесок 10 грн., членський внесок 20 грн., що підтверджено її заявою від 25.06.2007 р. Згідно заяви-анкети на отримання кредиту, відповідач зобовязалася внести на свій рахунок 25% від суми потрібного кредиту та внесла вказану суму в розмірі 2500 грн., що підтверджено прибутковим касовими ордером №13347 від 25.06.2007 р. 25.06.2007 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №9272, згідно якого їй був наданий кредит в сумі 10000 грн. строком на 18 місяців, при цьому за користування кредитом відповідач була зобовязана сплачувати відсотки в розмірі 2% наперед від залишку суми неповерненого кредиту, до 25.12.2008 р. Згідно ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, профспілками, їх обєднаннями на корпоративних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно п. 2 ст 1 цього закону, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим законом. Згідно з ст.ст.1049, 1054 ЦК України, по кредитному договору кредитна спілка зобовязана надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах договору, а позичальник повинен повернути кредит та сплатити проценти по ньому у встановлений договором строк. Згідно ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», п.5.1 Статуту, кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості, забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Згідно п. 2 ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», КС має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Відповідно до п.1 Договору, позичальник за договором, зобов'язаний був вчасно щомісяця повертати кредит і сплачувати відсотки щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту. Згідно п.4 договору кредиту він діє до повного повернення позичальником всіх сум по кредиту та відсоткам. Згідно п. 5.1. Кредитного договору, при запізненні строків обов'язкової щомісячної сплати процентів за кредит, позичальник повинен сплатити подвійну процентну ставку за кожен місяць запізнення. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, у разі запізнення повернення основної суми кредиту в строк, позичальник сплачує підвищену процентну ставку в розмірі 0,1 % від залишку суми неповерненого кредиту за кожен день запізнення. Відповідачем [PERSON] погашення кредиту та відсотків належним чином та у встановлені строки не проводились, у зв'язку з чим за нею числиться заборгованість за кредитним договором в сумі 17093 грн., яка складається з: основної заборгованості за кредитом в сумі 8757 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом в сумі 3503 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, в сумі 3327 грн., нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом, відповідно до п. 5.2 кредитного договору, в сумі 1506 грн., що підтверджено розрахунком позивача. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином та у встановлений строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором або законом. Згодом з'ясувалося, що кредит відповідачем був отриманий шляхом шахрайства, на підставі підроблених документів, у звязку з чим відносно відповідача [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.2,3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, за використання завідомо підробленого документа, а саме підробленої довідки про доходи, а також за шахрайство. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №1-95 від 29.01.2009 р. вказана кримінальна справа була закрита провадженням, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 р. Цивільний позов позивача було залишено без розгляду. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Крім того, відповідно до ст. 14 ЗУ "Про амністію", амністія не звільняє особу від обовязку відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Злочином відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Втім, суд вважає за необхідне зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суму паю, в розмірі 2500 грн., яка була внесена відповідачем [PERSON] на її членський рахунок в ЗОКС «Довіра» при отриманні кредиту, що підтверджено довідкою. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином, за вирахуванням пайового внеску 14593 грн. Підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем по оплаті інформаційно-технічного забезпечення в сумі 252 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню держмито в доход держави в сумі 145 грн. 93 коп.

Outcome: partial