overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

12.01.2010 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що вона працювала з 29.11.1991 року по 27.12.2009 року у відповідача на посаді дробильщіци. Починаючи з вересня 2009 року відповідач не виконував своїх трудових зобовязань по виплаті йому заробітної плати і тому станом на момент звернення до суду виникла заборгованість у розмірі 3706, 17 грн., яку відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку, тому просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. У судовому засіданні позивачка на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився , але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов про стягнення заробітної плати у розмірі 3706, 17 визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про звільнення. Про нарахування суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON]С вона дійсно працювала на ВАТ Волноваський комбінат хлібопродуктів з 29.11.1991 року, відповідно наказу № 122 від 05.08.2005 року переведена на посаду дробільщика. Відповідно наказу № 152 від 25.12.2009 року позивачку було звільнено з вказаної посади у звязку із скорочення штату працівників за ст. 40 ч.І КЗпП України. Відповідно ст. ст.81, 82 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 гр. у дохід держави, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 коп. на рахунок УДК, . оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 97, 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 81, 82 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

11.01.2010 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що він працював з 01.08.2003 року по 25.12.2009 року у відповідача на посаді слюсаря ремонтника. Починаючи з вересня 2009 року відповідач не виконував своїх трудових зобовязань по виплаті йому заробітної плати і тому станом на момент звернення до суду виникла заборгованість у розмірі 2941, 83 грн., яку відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку, тому просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився , але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, позов про стягнення заробітної плати у розмірі 2941.,83 визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, шо позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про звільнення. Про нарахування суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON]Ю він дійсно працював на ВАТ Волноваський комбінат хлібопродуктів" на посаді слюсаря ремонтника згідно наказу 119 від 01.08.2003 року. Відповідно наказу № 152 від 25.12.2009 року позивача було звільнено з вказаної посади у звязку із скорочення штату працівників за ст. 40 ч.І КЗпП України. Відповідно ст. ст.81. 82 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 гр. у дохід держави, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 коп. на рахунок УДК, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 97, 115. 116 КЗпП України, ст. ст. 81, 82 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

18 грудня 2009 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем по справі 12 березня 1994 року . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди та інтереси, шлюбно-сімейні відносини припинено 2 роки тому, проживають окремо, через що останнім часом шлюб має лише формальний характер, наміру поновити шлюбні відносини не має, тому що остаточно переконана, що перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі не існує, бо це суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду письмову заяву , в якій підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, подав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони уклали шлюб 12 березня 1994 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують протягом 2 років, через що впевнені, що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам . Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення позивача до суду вказують на те, що підстав для примирення сторін не вбачається. На цей час сторони не мають вільної згоди на перебування у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому вказує, що 3 вересня 2005 року був зареєстрований шлюб між сторонами у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що свідчить актовий запис № 451. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї постійно виникають сварки, внаслідок чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Проживають за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, та просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Спору майнового характеру у сторін немає, спільного господарства не ведуть. Сторони в зареєстрованому шлюбі вперше. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, по даній причині шлюб існує формально. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визнання за нею права власності на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у с. Паївка, вул. Горбанівка, 9 Гусятинського району, які належать по 1/3 частці її батькові [PERSON], померлому у 1992 році та чоловікові [PERSON], який помер 2002 року. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на імя її батька та чоловіка за їх життя не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за нею право на спадкування по закону на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у с. Паївка, вул. Горбанівка, 9 Гусятинського району. Позивач [PERSON] надіслала у попереднє судове засідання письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила покласти судові витрати на неї. Відповідач [PERSON] сільська рада подала суду письмову заяву, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві право встановлювальних документів на успадковане майно законодавством не визначено, інших спадкоємців зазначеного майна судом не встановлено, позивач фактично прийняла спадщину, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у с. Паївка, вул. Горбанівка, 9 Гусятинського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [PERSON]. Судові витрати по справі покласти на позивача за її клопотанням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

27 січня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов з посиланням на вимоги ст.ст. 180,182 СК України, мотивовано тим, що відповідачка є матірю неповнолітніх дочки [PERSON] та синів [PERSON] та [PERSON], але не надає добровільно матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має можливість її надавати. Просив стягнути на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі половини доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позов було підтримано позивачем у повному обсязі, який пояснив, що відповідачка покинула його з трьома дітьми і зараз проживає в Донецькій області. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає причину неявки відповідачки неповажними та ухвалив про заочний розгляд справи за наявними доказами, які достатньо свідчать про права та взаємовідносини сторін Судом встановлено обставини, які відповідають сімейним правовідносинам. Позивачка є матірю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем (а.с.3-10). Встановлений ст. 180 СК України обовязок батьків (в тому числі і матері) утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, є підставою для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, матеріальне становище позивача, який проживає з неповнолітніми дітьми та встановлює їх в розмірі половини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27.01.2010 року. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

До суду надійшла зазначена заява, обґрунтовуючи яку заявниця зазначає що 18.12.2001р. помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку №88 площею 0,051 га в садівничому товаристві „Лютежське, яке розташоване в с.Проців Бориспільського р-ну, а також на квартиру та гараж. Спадкоємцями першої черги за законом були: дружина померлого та троє його дітей сторони по справі. Брати від спадщини відмовилися. Із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Її мати [PERSON] оформила на себе квартиру та гараж, але 08.11.2007р. мати померла. З весни 2002р. заявниця обробляє земельну ділянку, на даний час вказана земельна ділянка переоформлена на позивачку. Позивачка по теперішній час користується даною земельною ділянкою, сплачує членські внески, тому просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька у вигляді земельної ділянки. Заявниця у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява де вона свої вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу слухати у її відсутність. Зацікавлені особи у судове засідання не зявилась, але від них надійшли заяви в яких вони проти встановлення факту прийняття спадщини заявницею після смерті [PERSON] не заперечують. Суд дослідив проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази, і дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця [PERSON] була донькою померлого [PERSON]ф. (а.с.7-8). [PERSON] помер 18.12.2001р. (а.с.6), після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки №88 площею 0,051 га в садівничому товаристві „Лютежське, яке розташоване в с.Проців Бориспільського р-ну, а також на квартиру та гараж, яку успадкувала дружина померлого [PERSON]І.(а.с.21-22). Заінтересовані особи по справі Процівська сільська рада, [PERSON], [PERSON] не заперечують проти встановлення факту прийняття спадщини заявницею [PERSON]Л.(а.с.19-20). З весни 2002р. заявниця обробляє земельну ділянку, на даний час вказана земельна ділянка переоформлена на заявницю, яка по теперішній час користується даною земельною ділянкою, сплачує членські внески(а.с.10-18). Вищенаведене також підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

21 жовтня 2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до громади про визнання права власності на житловий будинок № 19 по вул. Культосвітній в с. Миролюбівка, Житомирського району. Позов мотивовано тим, що цей будинок відноситься до спадщини внаслідок смерті її батька, [PERSON]. Посилаючись, на те, що позивачка фактично прийняла спадщину, просила позов задоволити. В судовому засіданні позов було підтримано позивачкою, яка пояснила, що будинок побудований на спеціально виділеній земельній ділянці, [PERSON] був його власником. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Позов визнав, а тому суд на підставі п.4 ст.130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення з попереднього судового засідання. Судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи 26 серпня 2000 року помер батько позивачки - [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок №19 по вул. Культосвітній в с. Миролюбівка, Житомирського району. Позивачка як спадкоємиця першої черги за законом, від спадщини не відмовлялася. Громада не порушує питання про право на спірний будинок. Згідно погосподарської книги № 1 спірний будинок рахувався за [PERSON], як за власником, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та 'довідкою відповідача від 11 листопада 2009 р. № 378. Будинок побудований на відведеній для будівництва земельній ділянці та не відноситься до самочинної будівлі. Постановою державного нотаріуса від 15 жовтня 2009 року за № 1431 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок. З долученої до матеріалів справи довідки третьої Житомирської державної нотаріальної контори № 1432 від 15.10.2009 року вбачається, що спадкоємицею майна [PERSON], який помер 26 серпня 2000 року є [PERSON]. Право власності може бути встановлено судом. Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач не оспорює право власності позивачки на спірний будинок суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

01 березня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його баби залишилося спадкове майно, а він являється спадкоємцем за заповітом. Коли звернувся до нотаріальної контори у встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус повідомив, що пройшов строк для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з чим просить визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустив його з поважних причин, бо тривалий час знаходився на лікуванні. В судовому засіданні Триус 1.1, свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав, просив розглянути справу без його участі, про що надав заяву. З узагальнених показів свідків [PERSON] та Ольховська С.1. вбачається, що позивач мав захворювання спини у звязку з чим тривалий час знаходився на лікуванні. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Так, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Закону. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволенню позову. В судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2009 року померла баба позивача - [PERSON], яка мешкала в с. Хустянка Буринського району Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, спадкоємцем за заповітом якої є позивач, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк він не подав за станом здоровя, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, копією заповіту, довідкою Хустянської сільської ради. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, фактичні обставини справи, а також те, що позивач не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-30 00:00:00

22.02.2010 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.10.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідачі проживають в [INFO], куди позивачем у період часу з січня 2009 року по січень 2010 року надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Однак відповідачами надані послуги були сплачені частково в розмірі 289,78 грн., у звязку з чим станом на 01.02.2010 року за ними утворилась заборгованість в розмірі 2740,82 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, в судовому порядку, а також понесені витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, оскільки на час розгляду справи заборгованість відповідачами не сплачена. Відповідачі в судове засідання не зявились за невідомих суду причин, про день та час слухання справи були повідомлені судом своєчасно, заперечень щодо позову не надали. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивача, а також вивчив матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України наймач зобов'язаний у встановленому розмірі і вчасно робити оплату за займане житло та комунальні послуг, до яких входить послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. У відповідності зі ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов'язках, зв'язаним з найманням житла. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [INFO] та користуються послугами Концерну «МТМ», однак через несвоєчасну сплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за відповідачами перед позивачем утворилась заборгованість, яка, за період часу з січня 2009 року по січень 2010 року, склала 2740,82 грн., що підтверджується письмовими доказами по справі, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню судові витрати, у наступному порядку: на користь держави державне мито в розмірі 51грн.; на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн.

Outcome: approved