Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача на його користь суму вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) в національній валюті №ДД-6723-4 від 10 жовтня 2008 року у розмірі 14000 грн. та зобовязати виплатити проценти на суму внесеного вкладу, виходячи з умов договору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 жовтня 2008 року між нею та ТзОВ КБ «Західінкомбанк» в особі керуючого Рівненської філії КБ «Західінкомбанк» ТзОВ [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті №ДД-6723-4, відповідно до умов якого банк прийняв від неї строком на 12 місяців з 10 жовтня 2008 року до 11 жовтня 2009 року грошову суму (вклад) у розмірі 14000 грн. зі сплатою 19% річних. На день звернення до суду йому виплачено лише відсотки за вкладом, однак жодних виплат на погашення заборгованості банку з повернення основної суми вкладу здійснено не було. Вважає, що відповідач повинен виплатити 14000 грн. в рахунок повернення суми вкладу та проценти за весь період затримки повернення банківського вкладу. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задоволити. Представник відповідача визнав позов у частині повернення суми вкладу у сумі 14000 грн., в іншій частині просили відмовити за безпідставністю, оскільки ТзОВ КБ «Західінкомбанк» повністю виплачено відсотки за вкладом. Крім того пояснив, що чинним законодавством не передбачено стягнення процентів за період затримки повернення банківського вкладу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Судом установлено, що 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та ТзОВ КБ «Західінкомбанк» в особі керуючого Рівненської філії КБ «Західінкомбанк» ТзОВ [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті №ДД-6723-4, відповідно до умов якого банк прийняв від нього строком на 12 місяців з 10 жовтня 2008 року до 11 жовтня 2009 року грошову суму (вклад) у розмірі 14000 грн. зі сплатою 19% річних. Згідно п. 6 договору, банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Вкладник повідомляє банк про намір отримати суму вкладу або його частину за 5 робочих днів. 12 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до РФ ТзОВ КБ «Західінкомбанк» з вимогою виконати свої зобов'язання за договором та терміново повернути суму вкладу у добровільному порядку. Однак, відповідач зобовязання щодо повернення суми вкладу у строк, передбачений договором, не виконав. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 14000 грн. в рахунок повернення суми вкладу підлягає задоволенню. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача процентів за весь період затримки повернення банківського вкладу задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто суд прийшов до висновку, що відповідач порушив зобов'язання, адже не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як убачається зі змісту ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ні договором банківського вкладу, ні чинним законодавством не передбачений такий вид відповідальності, як сплата процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. А нарахування процентів на суму вкладу, що передбачені договором, здійснюється тільки в межах строку договору. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у позові в частині стягнення процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.88 ЦПК України, слід присудити з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також стягнути з відповідача 140 грн. державного мита. На підставі ст.ст. 611, 612, 625, 1060 ЦК України,

Outcome: approved