Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-18 00:00:00

ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначило, що відповідно до укладеного договору № НАЕ2GК01270076 від 16.01.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 56189,11 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2022. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 06.02.2009 має заборгованість в розмірі 51002,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 47866,84 доларів США, заборгованості по процентах за користуванням кредитом в розмірі 2006,74 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 299,40 доларів США та пені в розмірі 829,68 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладений договір іпотеки № НАЕ2GК01270076 від 16.01.2007, згідно з яким відповідач надав в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом її продажу позивачем від імені відповідача. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги та наполіг на їх задоволенні. Заявив клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача, який не зявляється до судового засідання без поважних причин, з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений за всіма відомими адресами мешкання, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] 16.01.2007 укладений договір № НАЕ2GК01270076, за яким останній отримав кредит у розмірі 56189,11 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.01.2022 (а.с. 16-22). Зобовязання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 06.02.2009 має заборгованість загальним розміром 51002,66 доларів США, що підтверджено розрахунком суми заборгованості за офіційним курсом гривні до долара США (а.с. 2-3). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки № НАЕ2GК01270076 від 16.01.2007, згідно з яким відповідач надав в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності (а.с. 25-32). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як встановлено судом, боржником не виконуються умови договору кредиту, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою погашення заборгованості по кредиту. Статтею 39 Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, окрім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, його початкова вартість. Відповідно до п. 34.4. договору іпотеки вартість предмета іпотеки складає 255166,00 грн. Згідно ст. 40 Закону та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Відповідач не підпадає під перелік осіб, які не можуть бути виселені. За вказаних умов суд приходить до висновку, що вимоги про звернення стягнення на майно та виселення є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved