Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-05 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнила. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2001 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку Анну, [INFO] та доньку Діану, [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сім"я розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сім"ї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має постійну роботу та заробіток. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення та прийняття рішення судом під час попереднього слухання справи. Суду пояснив, що їх шлюб з позивачем дійсно існує формально, вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, від надання терміну для примирення відмовився. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2001 року, від якого мають двох неповнолітніх доньок - Анну, [INFO] та Діану, [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сім"ї не вбачається. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до б років становить 557 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років 701 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, не допомагає їй створювати належні умови для розвитку природних здібностей дітей, працездатний, а також те, що в судовому засіданні відповідач повністю визнав заявлені позовні вимоги та не заперечив проти їх задоволення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved