Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-10 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON] га [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 61-Ф/07 від 14.03.2007 року в сумі 30538 доларів США 72 цента та 22 грн. 39 коп., з яких: заборгованість по кредиту строкова - 24\~997,00 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 2\~365,46 доларів США, заборгованість по процентах за період з 01.11.2009 р. по 13.11.2009 р. -122,60 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 3 053,66 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10,48 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 11,91 гривень, стягнути з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» штраф за невиконання умов Договорів іпотеки №1 та № 2 від 27.04.2007 року у сумі 9 032,10 гривень, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 61-Ф/07 від 14.03.2007 року звернути стягнення на належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно, а саме на: домоволодіння № 86, яке складається з житлового будинку в літ. А, загальною площею -56,90 кв. м., жилою площею - 29,8 кв. м., криниці в літ. 1, ворота в літ. Ь), що розташоване за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н, с. Черняхів, вул. Котовського; земельну ділянку, площею 0,2500 га. кадастровий номер 3222288801:01:309:0007 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Київська обл.. Кагарлицький р-н. Черняхівська сільська рада, с. Черняхів, вул. Котовського, буд. 86, стягнути з Відповідачів судові витрати, понесені Позивачем, а саме: витрати на сплату судового збору - 1 700.00 гривень, витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу - 120,00 гривень, посилаючись на те, що 14 березня 2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується статутом АБ «Укргазбанк», затвердженим наказом № 333 від 07.08.2009 Тимчасового адміністратора та [PERSON], укладено кредитний договір № 61-Ф/07. Згідно п. 1.1 Кредитного договору позивач надає відповідачу кредит на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, в сумі 30 405,00 доларів США 00 центів. Кредит надається на строк з 14.03.2007 року по 13.03.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, та отримання [PERSON] суми в розмірі 30 405,00 доларів США, підтверджується випискою/особовий рахунок з 14.03.2007 року по 31.07.2009 року та розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 61-Ф/07 від 14.03.2007 року. За умовами кредитного договору, відповідач зобов'язалась погашати отриманий кредит щомісячно, рівними частинами, згідно графіку погашення кредиту, викладеного у пп. 3.3.1 кредитного договору. Відповідно до пп. 3.3.2 Кредитного договору, відповідач зобов'язалась сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, виходячи із відсоткової ставки зазначеної в 1.1. на рахунок № 2208860223046/840 в ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно у строк не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, або на рахунок № 3600105123046.840 (у разі погашення відсотків у термін до останнього робочого місяця, за який сплачуються відсотки, а також в день закінчення строку, на який надано у відповідності з п. 1.1. цього Договору, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього Договору). У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки, встановленої п.3.2.8 цього Договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором шляхом внесення готівки у банк або шляхом безготівкових переказів. Підпунктом 3.2.8. кредитного договору передбачено, що позивач зобов'язується на залишок простроченої заборгованості за кредитом відсотки нараховувати, виходячи із 13,5% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо сплати процентів та суми кредиту не виконує. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 08.06.2009 року, погашення кредиту здійснювалось з порушенням встановленого кредитним договором строку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За Кредитним договором зобов'язання відповідача передбачені п.п. 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору, а саме: щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом виконуються неналежним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним говором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок відповідача повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст.. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, п. 5.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення строків кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє відповідача від відшкодування збитків, завданих позивачу в повному обсязі. Відповідно позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3,88 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 3,96 грн. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 14 березня 2007 року, у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 61-Ф /07-Р, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за виконання зобов'язань по Кредитному договору. Крім цього, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача по Кредитному договору між [PERSON] та позивачем укладено договір іпотеки № 1 без оформлення заставної, посвідчений 27 квітня 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером д-791. За Договором іпотеки-1 відповідач передала, а позивач прийняв в іпотеку нерухоме майно- домоволодіння № 86, що розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Черняхів, вул. Котовського. Нерухоме майно - належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого 14 березня 2007 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером зареєстрованого в Реєстрі правочинів 14.03.07 р. за № 3683510 та зареєстрованого Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації 26.03.07р. за реєстраційним номером 6248883, запису 336 в книзі 1. Обтяження нерухомого майна будинковолодіння, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом № 12330412 від 27.04.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] по кредитному договору між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № 2 без оформлення заставної, посвідчений 27 квітня 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером д-793. За Договором іпотеки-2 Позичальник передала, а Банк прийняв в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222288801:01:309:0007 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Черняхів, вул. Котовського, буд. 86. Нерухоме майно - 2 належить Позичальнику на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №101894, виданого - Кагарлицьким районним відділом земельних ресурсів 27 квітня 2007 року. Обтяження нерухомого майна-2 (заборона на нерухоме майно) зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом № 12330553 від 27.04.2007 року. Договір іпотеки-2 зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом № 12351614 від 29.04.2007 р. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Підпунктом 3.3.4 Договору іпотеки-1 та пп. 3.3.10 -3.3.12 Кредитного договору передбачено обов'язок Іпотекодавця на період дії договору іпотеки застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за свій рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та надати іпотекодержателю укладений договір страхування. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого Іпотекодавець виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Згідно ст. 8 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. 27 квітня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування заставного майна № 04- 0101-0444 щодо страхування нерухомого майна - №1 та № 2. Період страхування згідно п.2.11 Договору страхування, з 27.04.2007 року по 26.04.2008 р. Згідно додаткової угоди № 1 від 14.04.2008 року період страхування продовжено до 26.04.2009 року. Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки № 1 та № 2 за невиконання чи неналежне виконання будь якого з п.п. 3.3.1 3.3.10 даних договорів Іпотекодавець зобов'язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф за договором № 1 у розмірі 5822,70 грн. та штраф за договором № 2 у розмірі 3 209,40 грн. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором в доларах, а не в національній валюті України, обґрунтовані тим, що кредит [PERSON] був наданий у доларах США. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1.3. Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ № 49 від 08.02.2000 року, визначає, що використання іноземної валюти як засобу - це розрахунок за продукцію, роботи, послуги, об'єкти права інтелектуальної та інші майнові права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія статей 192 та 533 ЦК на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство України не забороняє надання кредиту в іншій валюті, ніж валюта України. Статтею 47 Закону «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів і банків-кореспондентів, у тому переказ грошових коштів з цих рахунків за допомогою платіжних інструментів та .зарахування коштів на них; розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. АБ «Укргазбанк» має всі необхідні ліцензії, щоб здійснювати валютні операції відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІП від 000 р. та Декрету КМУ «По систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 р. Погашення заборгованості в іноземній валюті законодавчо врегульоване. Так стаття 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу у іноземній валюті. У свою чергу, ст. 6 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» передбачено, що фізичні особи резиденти мають право купувати іноземну валюту в уповноважених банках та інших установах, що одержали ліцензію Національного банку України, або за їх посередництвом - у інших фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також у національного поштового зв'язку, який одержав ліцензію Національного банку України. Крім цього, Правлінням Національного банку України 29.12.08 року було прийнято постанову N 469 "Про запровадження Національним банком України валютних аукціонів", на підставі якої Національним банком запроваджено проведення аукціонів з цільового продажу іноземної валюти за гривні з метою задоволення потреб клієнтів банків резидентів -осіб, а також резидентів - фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обумовлені необхідністю погашення заборгованості за кредитами у іноземній валюті. Тобто, Національним банком України, що є головним органом валютного регулювання та контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання операцій на території України, визнається правомірність виконання позичальниками банків своїх зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті. На сьогоднішній день існує судова практика з цього питання, а саме: Ухвала Верховного Суду України від 02.06.2005 року у справі за позовом Відкритого акціонерного акціонерний банк "Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення боргу. Згідно службового розпорядження Національного Банку України, станом на 23 вересня 2009 року офіційний курс гривні до долара США становить: 100 доларів США складає 800,68 грн. (для визначення розміру сплати судового збору). Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнає частково. Вважає, що позивач повинен піти їй на поступки стосовно боргу та надати їй кредитних канікул на певний час. Несплату платежів мотивує тим, що вона пішла в декретну відпуску і народження дитини не давала можливості їй своєчасно проводити оплату. Відповідач [PERSON] в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, через повістку, яку було вручено Комунальне підприємства «Житлокомунсервіс» м. Тетієва власнику будинку 22.12.2009 року, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 березня 2007 року між ВАТ АБ „Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», що підтверджується статутом АБ «Укргазбанк» затвердженим наказом № 333 від 07.08.2009 Тимчасового адміністратора та [PERSON] було укладено кредитний договір № 61-Ф/07. Згідно п. 1.1 Кредитного договору позивач надає відповідачу кредит на купівлю житлового будинку та земельної ділянки в сумі 30 405,00 доларів США 00 центів. Кредит надається на строк з 14.03.2007 року по 13.03.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, та отримання [PERSON] суми в розмірі 30 405,00 доларів США, підтверджується випискою/особовий рахунок з 14.03.2007 року по 31.07.2009 року та розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 61-Ф/07 від 14.03.2007 року. За умовами кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язалась погашати отриманий кредит щомісячно, рівними частинами, згідно графіку погашення кредиту, викладеного у пп. 3.3.1 кредитного договору. Відповідно до пп. 3.3.2 Кредитного договору, відповідач зобов'язалась сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, виходячи із відсоткової ставки зазначеної в 1.1. на рахунок № 2208860223046/840 в ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно у строк не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, або на рахунок № 3600105123046.840 (у разі погашення відсотків у термін до останнього робочого місяця, за який сплачуються відсотки, а також в день закінчення строку, на який надано у відповідності з п. 1.1. цього Договору, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього Договору). У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки, встановленої п.3.2.8 цього Договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором шляхом внесення готівки у банк або шляхом безготівкових переказів. Підпунктом 3.2.8. кредитного договору передбачено, що позивач зобов'язується на залишок простроченої заборгованості за кредитом відсотки нараховувати, виходячи із 13,5% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо сплати процентів та суми кредиту не виконує. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 08.06.2009 року, погашення кредиту здійснювалось з порушенням встановленого кредитним договором строку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За Кредитним договором зобов'язання відповідача передбачені п.п. 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору, а саме: щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом виконуються неналежним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним говором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок відповідача повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст.. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, п. 5.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення строків кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє відповідача від відшкодування збитків, завданих позивачу в повному обсязі. Стаття 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Ч. 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Твердження представника позивача про те, що п. 1.3. Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ № 49 від 08.02.2000 року, визначає, що використання іноземної валюти як засобу - це розрахунок за продукцію, роботи, послуги, об'єкти права інтелектуальної та інші майнові права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів у іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу. Відповідно, дія статей 192 та 533 ЦК на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Погашення заборгованості в іноземній валюті законодавчо врегульоване. Так стаття 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу у іноземній валюті. У свою чергу, ст. 6 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» передбачено, що фізичні особи резиденти мають право купувати іноземну валюту в уповноважених банках та інших установах, що одержали ліцензію Національного банку України, або за їх посередництвом - у інших фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також у національного поштового зв'язку, який одержав ліцензію Національного банку України. Суд не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить с. 99 Конституції України та ст.. 553 ЦК України та задовольняє вимоги позивача у гривні по курсу до долара станом на 11.01.2010 року 798,50 грн. за 100 доларів США. Відповідно позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3,88 грн. та пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 3,96 грн. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 14 березня 2007 року, у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 61-Ф /07-Р, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору, а тому суд задовольняє вимоги позивача та стягує солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь позивача - заборгованості по кредиту в сумі 252 906 грн. 18 коп., з яких: заборгованість по кредиту строкова 199601 грн. 05 коп., заборгованість по кредиту прострочена 18\~888 грн. 20 коп., заборгованість по процентах за період з 01.11.2009 р. по 13.11.2009 р. - 978 грн. 96 коп., заборгованість по процентах прострочена 24\~383 грн. 48 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10,48 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 11,91 гривень. Підпунктом 3.3.4 Договору іпотеки-1 та пп. 3.3.10 -3.3.12 Кредитного договору передбачено обов'язок Іпотекодавця на період дії договору іпотеки застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за свій рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та надати іпотекодержателю укладений договір страхування. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування, за яким застраховано предмет іпотеки, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого Іпотекодавець виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Згідно ст. 8 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. 27 квітня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та відповідачем [PERSON] було укладено договір добровільного страхування заставного майна № 04- 0101-0444 щодо страхування нерухомого майна - №1 та № 2. Період страхування згідно п.2.11 Договору страхування, з 27.04.2007 року по 26.04.2008 р. Згідно додаткової угоди № 1 від 14.04.2008 року період страхування продовжено до 26.04.2009 року. Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки № 1 та № 2 за невиконання чи неналежне виконання будь якого з п.п. 3.3.1 3.3.10 даних договорів відповідач [PERSON] зобов'язана сплатити на користь позивача штраф за договором № 1 у розмірі 5822,70 грн. та штраф за договором № 2 у розмірі 3 209,40 грн., а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та стягує з відповідачів на користь позивача штраф за невиконання умов Договорів іпотеки №1 та № 2 від 27.04.2007 року у сумі 9 032,10 грн. Крім цього, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача по Кредитному договору між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № 1 без оформлення заставної, посвідчений 27 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером д-791. За Договором іпотеки-1 відповідач передала, а позивач прийняв в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння № 86, що розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Черняхів, вул. Котовського. Нерухоме майно - належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого 14 березня 2007 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером зареєстрованого в Реєстрі правочинів 14.03.07 р. за № 3683510 та зареєстрованого Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації 26.03.07р. за реєстраційним номером 6248883, запису 336 в книзі 1. Обтяження нерухомого майна будинковолодіння, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом № 12330412 від 27.04.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] по кредитному договору між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № 2 без оформлення заставної, посвідчений 27 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним номером д-793. За Договором іпотеки-2 відповідач [PERSON] передала, а позивач прийняв в іпотеку нерухоме - земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222288801:01:309:0007 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Черняхів, вул. Котовського, буд. 86. Нерухоме майно - 2 належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №101894, виданого Кагарлицьким районним відділом земельних ресурсів 27 квітня 2007 року. Обтяження нерухомого майна-2 (заборона на нерухоме майно) зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом № 12330553 від 27.04.2007 року. Договір іпотеки-2 зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом № 12351614 від 29.04.2007 р. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави позивач має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача та Звернути стягнення на належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно, а саме: *домоволодіння № 86, яке складається з житлового будинку в літ. А, загальною площею -56.90 кв. м, жилою площею - 29,8 кв. м, криниці в літ. І, ворота в літ. h, що розташоване за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н, с.Черняхів, вул. Котовського, 86; *земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222288801:01:309:0007 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н, Черняхівська сільська рада, с.Черняхів, вул. Котовського, буд. 86. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., а всього 1820 грн.. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved