Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.10.2000 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька, актовий запис за № 501. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя між сторонами не склалось із-за несхожості характерів, поглядів, інтересів, які виявилися в процесі сумісного проживання, що привело до втрати почуттів взаємної поваги та кохання. Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем неможливе, вже рік вони проживають окремо, господарство спільно не ведуть, кожен живе своїм життям, тому позивач просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 188,50грн., які були сплачені нею при зверненні до суду та за юридичну допомогу. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, просила суд розірвати шлюб, який за її думкою зберегти неможливо. Наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не дав, відповідач продовжує мешкати окремо, не приділяє уваги дитині, не надає матеріальної допомоги на утримання сімї. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу з тих причин, що позивач не бажає збереження шлюбних стосунків, його дії по їх поновленню не знайшли з боку позивача підтримки. В частині стягнення судових витрат позов не визнав, так як він отримує незначну заробітну плату та сплачує аліменти на двох дітей від першого шлюбу, крім того саме позивач має прагнення та наміри розірвати шлюб. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони уклали шлюб 14.10.2000 року, який був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька, актовий запис за № 501. (а.с. 7,8). Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, так як вони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно ст.ст. 105, 109 СК України шлюб розривається в судовому порядку, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя збереження сімї стали неможливим, а також після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між сторонами та їх подальше спільне життя неможливе. Строк для примирення, наданий сторонам ухвалою суду від 02.12.2009 року позитивного наслідку не дав. При цьому суд також приймає до уваги, що сторони не мають спору відносно спільно нажитого майна. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органі РАЦС суд вважає за необхідне покласти на [PERSON] Згідно ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 150 (сто пятдесят) грн., сплачених [PERSON] за юридичні послуги, суді вважає необхідним відмовити, так як на стінах приміщення суду розмішені зразки позовних заяв при відсутності можливості оплати юридичні послуги, позивач мала можливість самостійно підготувати позов. Що стосується позовних вимог в частині витрат в сумі 38.50 грн. сплачених позивачем при зверненні до суду, суд вважає можливим задовольниш частково, а саме: розподілити їх між сторонами в рівних частинах, тобто стягнути зі відповідача на користь позивача суму 19,25грн., так як позивач і відповідач і відповідальні за втрату почуттів взаємної поваги та кохання. На підставі викладеного,

Outcome: partial