Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON]. та ПП “Світоч” про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовуючи їх тим, що 27.12.2006 року між ним та ПП “Світоч” було укладено кредитний договір №010-04-1-520 згідно якого, останньому було відкрито кредитну лінію у розмірі 200000 грн. строком до 26.12.2007 року зі сплатою 19 % річних для придбання паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив та запасних частин, тощо. В подальшому сторони дійшли згоди щодо зміни відсоткової ставки до 18% річних та продовжили термін користування кредитними коштами до 31.10.2008 року, уклавши відповідні письмові угоди №010-05/520/4від 03.08.2007 року та №010-05/520/6 від 11.10.2007р. За умовами вказаного договору ПП “Світоч” зобов”язувався повернути кредит у строки відповідно до графіка, який є невід”ємним додатком кредитного договору, а також щомісячно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом. Але умови вказаного договору ПП “Світоч” належним чином не виконує та допустив заборгованість за кредитом станом на 09.10.2008 року в загальній сумі 151681,10грн. Оскільки в добровільному порядку позичальник ПП “Світоч” погасити заборгованість відмовляється, а за договором поруки поручитель [PERSON]. несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що й Позичальник за кредитним договором, позивач просить стягнути заборгованість з кредиту солідарно із відповідачів в судовому порядку, а також стягнути з них судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечують проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов”язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. За змістом ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов”язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. З кредитного договору № 010-04-1-520 від 27.07.2007 року вбачається, що позичальник приватне підприємство “Світоч” отримав від відкритого акціонерного товариства “ Райффайзен Банк Аваль” кредит в сумі 200000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік, з кінцевим терміном повернення до 26.12.2007 р. 03.08.2007 року сторони уклали договір №010-05/520/4 про внесення змін до Кредитного договору № 010-04-1-520 від 27.07.2007 року, та відповідно якого змінено відсоткову ставку за користування кредитом з 19 % на 18%. 11.10.2007р. між сторонами укладено договір №010-05/520/6 про внесення змін до договору № 010-04-1-520 від 27.07.2007 року, відповідно якого позичальнику продовжено термін користування кредитом до 31.10.2008 року. За умовами кредитного договору та графіку повернення кредитних коштів позичальником, який є додатком №1 до кредитного договору № 010-04-1-520 від 27.07.2007 року, позичальник мав починаючи з липня місяця 2008 року щомісячно погашати кредит в сумі 50000 грн. З розрахунку заборгованості ( а.с.16) вбачається, що в порушення умов указаного договору ПП “Світоч” погасив банку лише 50000 грн., і станом на 09.10.2008 року заборгував позивачу 150000,00грн. по кредиту, 1573,77 грн. пені за порушення строку повернення кредиту та 107,33 грн. пені за порушення строку сплати відсотків, а всього 151681,10 грн.. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору № 010-04-1-520 від 27.07.2007 року між сторонами цього договору та [PERSON]було укладено у письмовій формі договір поруки відповідно до п.1.2 та п.2.1. якого остання як поручитель зобов”язувалася відповідати перед банком за зобов”язанням ПП “Світоч” у повному обсязі та нести солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи суму основного боргу , комісійної винагороди, нарахованих відсотків та неустойки. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов”язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов”язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов”язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини зазначені позивачем у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню солідарно понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 1546 грн. 81 коп., з яких 1516 грн.81 коп. судовий збір, та 30 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи.

Outcome: approved