overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2007 року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на дві земельні ділянки площею 0,2000 га та 0,6833 га та житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим'є, вул. Деснянська 135. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав 16.04.2008 року свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки площею 0,2000 га та 0,6833 га, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане домоволодіння йому відмовлено у зв'язку з тим, що спадкодавиця не отримала правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове домоволодіння. У попередньому судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги. Представник Зазимської сільської ради в судове засіданні не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України - ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову сул за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивачів, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, оскільки домоволодіння належало померлій, позивач є спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Як підставу заявлених вимог зазначила, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, але вона з дитиною проживає окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, дитина знаходиться на її утриманні. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі Л частини всіх видів заробітку. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач є рідним батьком [PERSON], 25 червня 2009року народження. Позивачка з дитиною проживає окремо. Факт знаходження дитини на утриманні позивачки та проживання з нею не спростовується відповідачем. [PERSON] працює в м. Харків ТОВ «Служба доставки», стан його здоровя задовільний, інших стягнень за виконавчими листами в нього немає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, заявив, що він 15 травня 2008 року уклав договір купівлі-продажу з ВАТ племзавод «Україна» №, згідно якого придбав нежитлові будівлі , що знаходяться в с.Сосни по вул. Центральній 1б Літинського району Вінницької області. Відповідно до умов цього договору позивач заплатив 112144 гривень. На даний час він не може оформити нерухоме майно тому, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить визнати договір купівлі-продажу від 15 травня 2008 року дійсним та визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в 2008 році придбав в ВАТ племзавод «Україна» нежитлові будівлі, які розташовані в с.Сосни Літинського району, заплатив гроші. На даний час не може зареєструвати будівлі в органах ОБТІ, так як договір нотаріально не посвідчений і відповідач ухиляється від виконання умов договору. Просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надали суду заяву в якій просять суд розглянути справу у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Свідок [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] через свою зайнятість давав їм гроші і вони ходили і робили проплати за нього за придбане майно. Із копії договору купівлі-продажу (а.с.5) видно, що [PERSON] придбав у ВАТ племзавод «Україна» нежитлові будівлі, які знаходяться с.Сосни по вул.Центральній 1б Літинського району. Із копії свідоцтва про право власності (а.с.6), копії реєстраційного посвідчення (а.с.7), копії технічного паспорту (а.с.11-15) видно, що будівлі та споруди в с.Сосни по вул. Центральній 1б Літинського району належать ВАТ племзавод «Україна». Копії квитанції (а.с.8,9.10) вказує, що позивач вніс кошти за продаж вищевказаного нерухомого майна в сумі 112144 гривень. Згідно ст.207 ч.1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки слободян С.М. виконав усі істотні умови договору тобто сплатив за придбане майно, прийняв його в натурі але не може його оформити в звязку з уникненням відповідача від нотаріального посвідчення договору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 16.11.2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME204/257/2007, згідно умов якого він отримав кредит на суму 70000 доларів США, на строк до 15.11.2014 року. Однак відповідач прийняті на себе зобовязання виконав частково, і станом на 13.01.2010 рік утворилась заборгованість, яка у гривневому еквіваленті складає 654274,24 грн., яку позивач просить стягнути на його користь, а також судові витрати: судовий збір на суму 1700 грн. та ІТЗ у сумі 120 грн. Відповідач проти позову не заперечує, суду пояснив, що заборгованість утворилась в результаті тяжкого матеріального становища. Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що 16.11.2007 року між ПАТ „ОТП Банк та [PERSON] укладено Кредитний договір № CM-SME204/257/2007, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит на суму 70000 доларів США. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплати процентів здійснюється позичальником щомісячно у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання за договором і надав відповідачу суму кредиту, а [PERSON] у свою чергу прийняті зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 13.01.2010 рік утворилась заборгованість у сумі 654274,24 грн., що підтверджується розрахунком. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону, однак [PERSON] зобовязання по договору виконанні не в повному обсязі, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 654274,24 грн., а також судові витрати: судовий збір у сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи - 120 грн. на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, який укладений та зареєстрований 23.02.1989 року у відділі ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №35, посилаючись на те, що з січня місяця 2008 року з відповідачкою не проживають разом, з цього часу в них припинилися шлюбні відносини, спільне господарство ними також не ведеться. Позивач вважає, що збереження сімї і подальше спільне життя не можливе. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON]. [INFO], яка на даний час проживає з відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилася. подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позовних вимог. Суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки сімя сторін розпалася остаточно., з січня місяця 2008 року і до цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Суд переконаний, шо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз звернулося до суду з позовом в інтересах Вознесенського управління експлуатації газового господарства до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що відповідачка є абонентом ВАТ «Миколаївгаз», користується природним газом, але своїх зобов'язань не виконує, внаслідок чого в неї виникла перед позивачем заборгованість, яка за період з січня 2006 року по грудень 2009 року склала в сумі 555,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 555,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО грн. та судовий збір в сумі 51 грн. на користь позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснила, що в неї дійсно утворилася заборгованість на зазначену суму. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги піддягають задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] є абонентом ВАТ «Миколаївгаз», користується газовими приладами, таким чином являється споживачем природного газу, про що свідчить копія Договору постачання природного газу. Відповідачка [PERSON] умови договору не виконує, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за спожитий природній газ, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з січня 2006 року по листопад 2009року. Відповідно до Акту перевірки абонента боржника [PERSON] заборгованість за спожитий природній газ складає 555,60 грн. Про наявністьзаборгованості гр.. [PERSON] повідомлялася, про що свідчить письмова претензія від 03 грудня 2009 року. Згідно п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання послуг з газопостачання» плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Враховуючи, що відповідачка не виконувала умови договору, внаслідок чого й утворилася заборгованість за спожитий природній газ, суд приходить до висновку, що дана заборгованість підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 51, 00 грн. та зо грн.. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. ст. 509, 525-526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

25 січня 2010 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1990 р., який розірвали в судовому порядку 2009 р. проживали разом [INFO], розташованому по вул.. Леніна в м. Нова Одеса, що належав їй матері. У 2002 р. Полу шин С.Л. виїхав з будинку у невідомому напрямку, але залишився зареєстрованим у ньому і вона сплачує за нього комунальні послуги. У 2005 р. позивач успадкувала будинок від матері, у звязку з чим на правах власника змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити і постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71 ЖК. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі у судове засідання не зявився. Представник позивача погодився на постановлення судом рішення в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що будинок № 302, розташований по вул. Леніна у м. Нова Одеса Миколаївської області належить на праві власності [PERSON], тобто позивачу. В зазначеному будинку, окрім позивача зареєстрований відповідач по справі. У судовому засіданні зясовано, що відповідач не проживає у спірному житловому будинку, де зареєстрований з 20 жовтня 1990 р., біля 8 років, тобто з 2002 року. Ця обставина підтверджується актом від 21.01.2010 р. складеного депутатом міської ради. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому слід вважати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою де просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, який 13.08.2005 року був зареєстрований відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції України, про що в книзі реєстрації шлюбів в цей же день зроблено запис за №1271. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. В обґрунтування своїх вимог позивачка повідомила, що протягом останніх декількох років вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення вважає неможливим. Розірвати шлюб через органи РАЦС не вбачає можливим, оскільки відповідач не може зявитись до органу РАЦС, так як тривалий час перебуває у відрядженнях, повязаних з виїздом за кордон. Судові витрати просить покласти на себе, як ініціатора розлучення. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач позов визнав і надіслав заяву до суду, з проханням розглядати справу у його відсутність. Розглянувши письмові заяви сторін і дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому, за таких обставин, подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Розірвати шлюб через органи РАЦС позивачка не має можливості, оскільки відповідач не може зявитись до органу РАЦС, так як тривалий час перебуває у відрядженнях, повязаних з виїздом за кордон. Необхідності надання строку для примирення не вбачається. Відповідач визнав позов. Визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати необхідно покласти на позивачку, згідно її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про визначення часток співвласників домоволодіння по вул. Ново-Зіньківській, 6 в м. Полтаві. В позовній заяві посилалась на те, що є власником ? частини жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташовані в м. Полтаві по вул. Ново-Зіньківській, 6. Співвласником домоволодіння є [PERSON], якому належить 5/14 частин домоволодіння, 2/14 частини домоволодіння не зареєстровано. В поданій до суду позовній заяві просила суд визначити частки у спільній частковій власності відповідно до фактичного користування в домоволодінні по вул. Ново-Зінькіській, 6 в м. Полтаві: за [PERSON] 39/50 частки, за [PERSON] 11/50 частки. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду заяву та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо їх задоволення. ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» в судове засідання своїх представників не направило, подало заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 23 лютого 2007 року є власником ? частини будинку з відповідною частиною господарських споруд в м. Полтаві, вул. Новозіньківська, 6. Відповідач [PERSON] згідно договору дарування від 15 травня 2007 року є власником 5/14 частин житлового будинку з частиною господарських споруд по вул. Новозіньківській, 6 в м. Полтаві (стара адреса: вул. Н-Зіньківська, 6). Відповідно до ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з висновком № 07-10 експертного будівельно-технічного дослідження домоволодіння, яке розташоване по вул. Ново-Зіньківська, 6 в м. Полтаві від 18 січня 2010 року частки співвласників в домоволодінні складають: [PERSON] 11/50, [PERSON] 39/50. На підставі викладеного, враховуючи фактичне користування сторонами домоволодінням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, необхідно визначити частки у спільній частковій власності співвласників в домоволодінні, що розташоване по вул. Новозіньківській, 6 в місті Полтаві: [PERSON]С 39/50, [PERSON] 11/50

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

ВАТ «[PERSON] [PERSON]» заявив позов стягнути з відповідачів в солідарному порядку за кредитним договором, позичальником в якому є [PERSON],а поручителями [PERSON] та [PERSON] 7146.74 грн., оскільки позичальник у встановлені в договорі кредиту строки не виконує його умов, а поручителі мають відповідати солідарно з позичальником. Позов в судовому розгляді підтримав представник позивача [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовий розгляд не з»явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки не повідомила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали,оскільки [PERSON] ввела їх в оману, так як вказувала,що гроші їй необхідні для операції сина,а виявилось,що вона їх потратила для свого житла; вважають,що відповідати за договором кредиту має лише вона,хоча не заперечили,що договори поруки з банком укладали і їм відома їх відповідальність за невиконання [PERSON] договору кредиту. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. 15.03.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений договір кредиту, за яким вона отримала кредит в розмірі 5100 грн. на 36 місяців зі сплатою 24% річних. Відповідно до договору в разі невиконання Позичальником будь-якої з умов Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та пені. Як вбачається з представленого розрахунку [PERSON] на сьогодні не сплатила суму кредиту за графіком; крім того не сплачувала відсотки за користування кредитом; у звязку з простроченням платежу Позичальник має сплачувати пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу. 15.03.2007 року були укладені також договори поруки між позивачем, [PERSON] та [PERSON], за яким вони несуть солідарну відповідальність з боржником у випадку невиконання умов договору кредиту. Відповідачам неодноразово направлялись повідомлення і нагадування про виконання договорів, однак, як вбачається з наданих доказів, договори не виконуються. При таких обставинах відповідачі мають сплатити кошти в розмірі 7146.74 грн. позивачу в солідарному порядку. На підставі ст.ст. 526,546,549,553,554,611,625,629,1046-1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved