Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

17.03.2009 р. позивач ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості останнього за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, який передано в забезпечення виконання виниклих у відповідача зобов'язань за кредитним договором, а саме: 2-кімнатну квартиру загальною площею 48,70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу цієї квартири банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселити відповідача з вищевказаної квартири зі зняттям його з реєстраційного обліку в відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Харкова. Крім того, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1708,50 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 30,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові, винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні докази в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.02.2008 р. між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір №НАЕЕGK01270013 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем було видано відповідачу кредитні кошти (надалі - кредит) в сумі 115364,00 доларів США на термін з кінцевим терміном повернення 25.02.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 26.02.2008 р. між позивачем і відповідачем в якості забезпечення виконання зобов'язань останнього за кредитним договором було укладено договір іпотеки №НАЕЕGK01270013 (надалі - договір іпотеки), згідно якого в іпотеку позивачу передано нерухоме майно 2-кімнатну квартиру, загальною площею 48,70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Позивачем прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконано, суму кредиту в розмірі 115364,00 доларів США було видано відповідачу, однак, відповідачем прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконано частково, передбачені умовами кредитного договору оплати проводились нерегулярно. В зв'язку з чим станом на 16.02.2009 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 97766,82 долара США, яка складається з суми заборгованості за кредитом- 94081,63 дол.США, суми заборгованості по процентам за користування кредитом - 3434,45 дол.США, суми заборгованості по комісії за користування кредитом -76,43 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -174,31 дол.США. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання Повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Згідно до кредитного договору позивач має право вимагати, а відповідач зобов'язаний повністю достроково повернути всю суму заборгованості за договором незалежно від настання строку виконання зобов'язань, в тому числі, у випадку прострочення .повернення чергової частини кредиту. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до:ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.575 ГК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодателя або третьої особи, правила щодо іпотеки встановлюються законом. Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, коїм є позивач по справі, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до.ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішення суду зазначаються, в тому числі, спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким чином, так як зі сторони відповідача має місце невиконання основного зобов'язання за кредитним договором, то позивач вважається таким, що набув право на звернення стягнення на майно, належне відповідачу і передано в іпотеку банку. Відповідно до,ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно до ч.1ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Згідно до ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення' є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Відповідно до укладеного договору купівлі-продажу №77 від 26.02.2008 р., нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач є власником, а не наймачем, 2-кімнатної квартири, загальною площею 48,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], і, відповідно до викладеного, повернення квартири забезпечено іпотекою цього нерухомого майна. Відповідно до ст.ст.3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання, де реєстрація - є внесенням відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. В зв'язку з тим, що на предмет іпотеку буде звернуто стягнення, проведено його подальшу реалізацію на задоволення вимог позивача, а відповідач до теперішнього часу мешкає та є зареєстрованим за адресою предмета іпотеки, то останній підлягає виселенню з займаного житла і зняттю з реєстраційного обліку за адресою місцязнаходження предмета іпотеки: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду доказів, які спростовують виниклі у нього зобов'язання по поверненню отриманих в борг грошових коштів та розмір заборгованості перед позивачем в сумі 97766,82 дол.США, не надано доказів, які скасовують підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та проведення виселення з житлового приміщення і зняття з реєстраційного обліку. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов, таким, що підлягає задоволенню. Одночасно, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 1708,50 грн. та сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справи в розмірі 30,00 грн. На підставі ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 575, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 39,40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 Житлового кодексу України, ст.ст.3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved