Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-15 00:00:00

17.11.2009року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про відшкодування завданої моральної шкоди, в якому просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] 8000грн., на користь [PERSON] 5000грн. та на користь [PERSON] 2000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що 23.06.2006року на пасовищі від здуття загинула їхня корова віком 9 років, яку випасали пастухи [PERSON], [PERSON] та [PERSON], між якими та Кумарівською сільською радою був укладений усний договір про випасання корів влітку 2006року. 03.07.2006року з ініціативи голови Кумарівської сільради відбулися загальні збори жителів с. Кумари Первомайського району, на яких остання доповіла, що до сільської ради від [PERSON] надійшла заява в якій він звинувачував пастухів в загибелі корови, що пастухи погрожують йому та його родині розправою та не приймають їхніх корів на пасовище. Постановою Первомайського міськрайсуду від 17.12.2007р. по справі № 2-а-246/2007р., рішення загальних зборів жителів с. Кумари Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 03 липня 2006року визнано недійсним. Позивачі вказують, що завдана їм відповідачем моральна шкода полягає в тому, що 03.07.2006року голова сільради з власної ініціативи зібрала загальні збори жителів с. Кумари та разом з працівником міліції, без попереднього повідомлення, вимагала від позивача [PERSON] зявитися на них, в той час, коли останній з особистих причин не міг зявитися на збори. В своєму виступі голова сільради повідомила, що [PERSON] звернувся в Кумарівську сільську раду зі скаргою на пастухів. Однак, викладене сільським головою Кумарівської сільської ради Первомайського району [PERSON] не відповідало дійсності, оскільки ніякої заяви до Кумарівської сільської ради Первомайського району про звинувачення пастухів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в загибелі його корови, позивач [PERSON] не подавав. На зазначених загальних зборах жителів с. Кумари були присутні 80 чоловік, 61 з яких підписали протокол № 1 загальних зборів с. Кумари Первомайського району від 03.07.2006р. Позивачі вважають, що своїми діями сільська рада принизила честь та гідність їхньої родини перед усіма жителями Кумарівської сільради, спровокувала неприязні відносини між їхньою родиною та односельчанами, що негативно відобразилося на моральному та психологічному стані родини позивачів та потягло за собою душевні хвилювання. Позивачі зазначають, що до теперішнього часу вони відчувають душевні хвилювання, в звязку з чим вони дратуються, нервують, відчувають головні болі та безсоння, оскільки ніяк не можуть забути події, які відбулися на загальних зборах жителів с. Кумари. Позивач [PERSON] оцінює завдану йому Кумарівською сільрадою моральну шкоду на суму 8000грн., вказуючи, що діями відповідача принижена його честь та гідність, що потягло цим завдану йому моральну шкоду, оскільки на загальні збори жителів с. Кумари 03.07.2006р. його привели у супроводі працівника міліції, а на самих зборах його звинувачували в тому, чого він не робив. З вини сільради склалися неприязні стосунки між ним та односельчанами, що негативно відобразилося на його нервовій системі, він став дратівливий, відчуває душевний біль та безсоння. Позивачка [PERSON] оцінює завдану їй Кумарівською сільрадою моральну шкоду на суму 5000грн., позивач [PERSON] - на суму 2000грн., вказуючи, що діями відповідача принижені їх честь та гідність, що завдало їх сімї моральну шкоду, внаслідок чого вони постійно хвилюються, стали дратівливими, що відображується на взаємовідносинах в їх родині, вони відчувають незручності перед односельчанами, відчувають себе приниженими, внаслідок чого погіршився стан їхнього самопочуття, появилися часті головні болі та безсоння. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах позивачів [PERSON] і [PERSON], а також представник позивачів [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили стягнути з Кумарівської сільської ради на користь [PERSON] 8000грн., на користь [PERSON] 5000грн. та на користь [PERSON] 2000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а також стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] по 300грн. витрат по оплаті юридичної допомоги. Що стосується витрат по сплаті ІТЗ та держмита, то ці витрати позивачі беруть на себе. Представник відповідача голова Кумарівської сільської ради Первомайського району [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що на загальних зборах жителів с. Кумари від 03.07.2006р. не сільська рада, чи конкретно сільський голова [PERSON], а всі учасники зборів звинувачували власників корови (родину [PERSON]) в її загибелі, 61 чоловік підписали протокол № 1 загальних зборів с. Кумари Первомайського району від 03.07.2006р. Представник відповідача вважає, що претензії щодо провокації сільською радою односельців до неприязних стосунків до сімї [PERSON] бездоказові, а також відсутні докази того, що саме сільською радою як установою, а не особою, уповноваженою на її представництво, доведено до душевних переживань, психологічного шоку, душевних травм всіх членів сімї [PERSON], які вони оцінили в 15000грн. В задоволенні позову просить відмовити в звязку з відсутністю конкретних доказів вини Кумарівської сільради та відсутності її тодішнього представника бувшого Кумарівського сільського голови [PERSON], яка не може надати достовірну інформацію, докази та заперечення щодо позову в звязку з її смертю. При цьому представник відповідача не заперечувала, що позивачам дійсно була спричинена моральна шкода, однак не діями Кумарівської сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що за вказівкою голови Кумарівської сільської ради Первомайського району [PERSON] 03.07.2006р. [PERSON] був доставлений працівниками міліції на загальні збори жителів с. Кумари Первомайського району. Вказане також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, відповідно до якої постанова суду є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 23.06.2006року на пасовищі від здуття загинула корова, яка належала родині [PERSON], яку випасали пастухи [PERSON] та [PERSON], між якими та сільською громадою був укладений усний договір про випасання корів влітку 2006року. 03.07.2006року з ініціативи голови Кумарівської сільради [PERSON] відбулися загальні збори жителів с. Кумари Первомайського району, на яких остання доповіла, що до сільської ради від [PERSON] надійшла заява в якій він звинувачував пастухів в загибелі корови, що пастухи погрожують його сімї та не приймають ще двох їхніх корів в череду (Протокол № 1 загальних зборів с. Кумари Первомайського району від 03.07.2006р., а.с.13-14). Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.12.2007р. по справі № 2-а-246/2007р. за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання рішення загальних зборів жителів с. Кумари Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області недійсним, постановлено: «Визнати недійсним рішення загальних зборів жителів с. Кумари Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 03 липня 2006року» (а.с.16). Вказана постанова суду набрала законної сили 28 грудня 2007року. Наполягаючи на задоволені позовних вимог, позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах позивачів [PERSON] і [PERSON], посилалася на те, що своїми діями з приводу загальних зборів жителів с. Кумари Первомайського району від 03.07.2006року сільська рада принизила честь та гідність їхньої родини перед усіма жителями Кумарівської сільради, спровокувала неприязні відносини між їхньою родиною та односельчанами, що негативно відобразилося на моральному та психологічному стані родини позивачів та потягло за собою душевні хвилювання. Позивачка [PERSON] зазначила, що до теперішнього часу як вона, так і позивачі [PERSON] та [PERSON], який є інвалідом ІІ групи, відчувають душевні хвилювання, в звязку з чим вони дратуються, нервують, відчувають головні болі та безсоння, оскільки ніяк не можуть забути події, які відбулися на загальних зборах жителів с. Кумари. Вищевикладене підтверджено виписками із історії хвороби позивачів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований. Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України, дані у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25 травня 2001року) про те, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, суд враховує обставини справи, ступінь їх доведеності, глибину психологічного дискомфорту, якого зазнали позивачі, значні порушення їх душевної рівноваги, ступінь зниження нормальних стосунків із односельчанами, обсяг негативних наслідків, які настали для позивачів з вини Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає за можливе достатньо стягнути з відповідача на користь позивачів: [PERSON] -2000грн., [PERSON] -1000грн., [PERSON] - 1000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] по 300грн. витрат по оплаті юридичної допомоги. Що стосується витрат позивачів на судовий збір та витрати по оплаті ІТЗ, то позивачка [PERSON] просила не стягувати їх з відповідача, так як бере ці витрати на себе.

Outcome: partial