Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-23 00:00:00

07.11.2008 року [PERSON] звернулась до суду особисто та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до Ратнівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди , що знаходяться в [ADDRESS]. В обгрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що вона в листопаді 1987 року уклала юридичний шлюб з [PERSON]. Від спільного подружнього проживання народилось двоє дітей, а саме [PERSON] та [PERSON]. За час шлюбу нею та її чоловіком було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані в [ADDRESS] Волинської області і з цього часу вони стали проживати в ньому та використовувати надвірні будівлі. Свідоцтво про право власності на будівлі оформлено не було. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка вона та діти постійно проживають в цьому будинку тобто в установлений законом термін прийняли спадщину однак не можуть оформити право власності, оскільки в нотаріальну контору необхідно подати поряд з іншими документами і правовстановлюючі документи на будівлі, а тому змушена звернутись до суду. Просить постановити рішення відповідно до якого визнати за нею право власності на 2\3 частини житлового будинку, а за неповнолітніми дітьми по 1\6 частині кожній.. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги повністю підтримала і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився письмово повідомивши про слухання справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про підставність заявлених вимог. Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджено приєднаними до справи документами, власником житлового будинку з надвірними спорудами за життя був [PERSON] (довідка селищної ради). Цим же документом підтверджено, що після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями є позивачка по справі, а також її неповнолітні діти. Свідоцтвом про смерть визначено, що спадкодавець помер [INFO] року. Ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким , що прийняв спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК право власності набувається на підставі, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.1296 ЦК визначено, що відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим визначаючи частки в спадковому майні суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та спадкодавець під час шлюбу придбали вказані будівлі, а тому відповідно до ст..368 ЦК України вони стали спільною сумісною власністю подружжя. При цьому їх частки є рівними тобто по 1\2 частини кожному із подружжя(ст..372 ч.2 ЦК України) Після смерті спадкодавця всі спадкоємці прийняли спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України. Як встановлено ст.. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а також той з подружжя хто пережив спадкодавця, та батьки. Довідкою селищної ради стверджено , що єдиними спадкоємцями є позивачі по справі. Відповідно до ст..1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. З врахуванням зазначеного частка позивачки [PERSON] в спадковому майні буде становити 2\3 частини житлового будинку та надвірних споруд , а частка [PERSON] та [PERSON] по 1\6 частини житлового будинку та надвірних споруд кожній. Отже, даючи аналіз зібраним по справі доказам суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому

Outcome: approved