Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, вказуючи, що відповідач має мінливий дохід, є батьком повнолітнього сина [PERSON], не надає матеріальної допомоги на його утримання. В судове засідання позивачка не зявилась. В письмовій заяві до суду просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити позов. Представник відповідача позов визнала частково в сумі 100грн. Пояснила, що відповідач є її сином і на даний час ніде не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Відповідач отримує страхові виплати від фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, оскільки отримав травму на підприємстві на якому раніше працював. Інвалідність відповідачу не встановлювалась. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.09.2001 року між сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини (а.с.2). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає разом з позивачкою (а.с.6) і з 01.09.2007 року по 30.06.2011 року навчається в технікумі землевпорядкування Житомирського національного агроекологічного університету на державній основі та отримує стипендію, розмір якої становить 400грн.(а.с. ). Позивачка в попередньому судовому засіданні пояснила про те, що працює в Новоград-Волинському міському центрі зайнятості, однак доказів про розмір своїх доходів не надала. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін [PERSON], який на момент подачі позовної заяви до суду досяг повноліття, безкоштовно навчається в технікумі землевпорядкування Житомирського національного агроекологічного університету, однак додатково потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Відповідач батько [PERSON], ніде не працює. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що представник відповідач позов визнала частково, однак не надала доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості працювати за станом свого здоровя, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати частково аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох батьків. Позивачкою не було надано доказів, які б давали підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж 150 грн. на місяць, і не заявлялись клопотання про витребування таких доказів у відповідача або з іншого джерела. Відтак, суд вважає позовні вимоги дещо безпідставно завищеними і, враховуючи те, що повнолітній син [PERSON] навчається безкоштовно та отримує стипендію задовольняє їх частково стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 150 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив сумі 120 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial