Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2008 року між ним та [PERSON] спілкою «Україна» був укладений договір №К/В- 310108А про внесення депозитного вкладу. Згідно вказаного договору позивач передав відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 25.000 гривень під 27 % річних строком на 12 місяців. У вересні 2009 року, 18 лютого 2010 року позивач письмово повідомив відповідача про те, що він просить повернути йому вклад у сумі 25.000 гривень та відсотки, однак відповідач суму вкладу та відсотки позивачу не повернув, на усні та письмові заяви не відповідає. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив умови договору та просить суд розірвати договір №К/В- 310108А від 31 січня 2008 року, який укладений між ним та [PERSON] спілкою «Україна», стягнути з [PERSON] спілки «Україна» на його користь суму вкладу 25.000 гривень та відсотки у сумі 8.437 гривень 50 копійок, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд позов задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що у справі є розписка (а. с. 43). Причину неявки представник відповідача суду не повідомив. Під час розгляду справи представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому позов не визнав та просив суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що [PERSON] спілка «Україна» не укладала з позивачем договір №К/В- 310108А від 31 січня 2008 року, а 31 січня 2008 року позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку №К/В- 310108А. Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів позивач вніс у [PERSON] спілку «Україна» додатковий пайовий внесок на загальну суму 25.000 гривень. Додаткові пайові внески залучаються на бездоговірній основі без взяття на себе кредитною спілкою будь-яких зобов'язань у частині їх платності або зворотності, а також додатковий пайовий внесок є власністю кредитної спілки. Крім того, представник відповідача у відзиві вказує, що свідоцтво про внесення позивачем додаткового пайового внеску підтверджує наявність саме додаткового пайового внеску, але не є договором між позивачем та спілкою, а тому між сторонами ні підставі свідоцтва не виникли договірні права та обов'язки щодо коштів додаткового пайового внеску. Член [PERSON] спілки «Україна» має право отримати свій внесок після прийняття рішення щодо його виходу із кредитної спілки, однак позивач не ставив питання про вихід з членів спілки в установленому статутом порядку. Рішенням позачергових загальних зборів членів [PERSON] спілки «Україна» була затверджена Антикризова програма [PERSON] спілки «Україна», затвердженні наступні рішення: ввести заборону повернення всіх вкладів та внесків, а також виплати відсотків до наступних позачергових загальних зборів членів [PERSON] спілки «Україна», призупинити всі види виплат вкладникам [PERSON] спілки «Україна». Представник відповідача зазначив, що позивач вказане рішеня не оскаржив Більше того, представник відповідача вказує, що в результаті шахрайських дій і великих розкрадань, допущеним колишнім керівництвом [PERSON] спілки «Україна» незаконно вивезені з обігу спілки і знаходяться у розшуку фінансові кошти на суму не менше 440 мільйонів гривень. 22 грудня 2008 року СУ ГУМВС України в Одеській області по ч. 5 ст. 191 КК України порушено кримінальну справу за фактом присвоєння колишніми посадовими особами [PERSON] спілки «Україна» грошових коштів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши відзив представника відповідача, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2008 року позивач вніс у [PERSON] спілку «Україна» грошові кошти у сумі 20.000 гривень, що підтверджується свідоцтвом про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку від 31 січня 2008 року, а також квитанцією до прибуткового касового ордера № КВ-310108004 від 31 січня 2008 року, квитанцією до 2008 прибуткового касового ордера № КВ-310108003 від 31 січня 2008 року ( а. с. 4-5). Крім того, 29 квітня 2008 року позивач вніс у [PERSON] спілку «Україна» грошові кошти у сумі 5.000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № КВ-290408009 від 29 квітня 2008 року ( а. с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з п. 1 та 2 свідоцтва про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку від 31 січня 2008 року, член спілки вносить грошові 200? кошти у розмірі 20.000 гривень, а спілка зобов'язується прийняти додатковий пайовий внесок , нарахувати та розподілити дохід на додатковий пайовий внесок( а. с. 4). На підставі ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що з п. 9 вказаного свідоцтва вбачається, що член спілки має право достроково отримати додатковий пайовий внесок у випадку: припинення членства у спілці; на підставі заяви члена спілки ( а. с. 4, 4-зворот). У вересні 2009 року, 18 лютого 2010 року позивач звертався у [PERSON] спілку «Україна» з заявами про повернення йому грошей, однак відповідь до нинішнього часу не отримав. Таким чином, суд вважає, що між [PERSON] та [PERSON] спілкою; «Україна» існують договірні правовідносини, які регулюються свідоцтвом про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку від 31 січня 2008 року та вищевказаним законодавством України, а крім того, суд вважає, що [PERSON] має право достроково отримати пайовий внесок у сумі 25.000 гривень, який відповідач відмовляє йому повертати. З урахуванням вказаного, суд вважає, що відповідач порушив умови договору та норму ст. 525 ЦК України, яка передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.І ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч.І ст. 611 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дійсна наявність грошових зобов'язань відповідача [PERSON] спілки «Україна» перед позивачем та їх розмір підтверджується свідоцтвом про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку від 31 січня 2008 року, а також квитанцією до прибуткового касового ордера № КВ-310108004 від 31 січня 2008 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № КВ-310108003 від 31 січня 2008 року ( а. с. 4-5). Крім того, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як вбачається з вимог позову, крім іншого, позивач просить суд розірвати договір, який укладений між ним та [PERSON] спілкою «Україна» від 31 січня 2008 року, оскільки в результаті невиконання умов договору, позивач був позбавлений доходу на який він розраховував, що вважає грубим порушенням та підставою дострокового розірвання договору. Оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням та грубим порушенням [PERSON] спілкою «Україна» своїх зобов'язань перед позивачем за свідоцтвом №К/3 - 310108А від 31 січня 2008 року, слід розірвати договір від 31 січня 2008 року, який укладений між позивачем та [PERSON] спілкою «Україна», а також слід стягнути з [PERSON] спілки «Україна» на користь позивача суму вкладу 25.000 гривень. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стосовно вимог позивача про стягнення з [PERSON] спілки «Україна» на його користь відсотків у розмірі 8.437 гривень 50 копійок згідно умовам свідоцтва №К/В - 310108А від 31 січня 2008 року, суд вважає, що слід відмовити, оскільки відсотки не передбачені умовами вказаного свідоцтва (договору). Відповідно доч. 1 ст. 23 Закону України « Про кредитні спілки», внески ( вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата ( проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача проти позову, оскільки посилання представника відповідача на те. що додатковий внесок є власністю кредитної спілки; шо додаткові панові внески залучаються на бездоговірній основі без взяття на себе кредитною спілкою будь- яких зобов'язань у частині їх платності або зворотності; що між позивачем та відповідачем не виникли договірні права та обов'язки щодо коштів додаткового пайового внеску; що член [PERSON] спілки «Україна» має право отримати свій внесок після прийняття рішення щодо його виходу із кредитної спілки, не засновані на законі, не підтверджуються зібраними по справі доказами та ними спростовуються. Крім того, посилання представника відповідача на відсутність коштів у [PERSON] спілці «Україна» для повернення вкладу позивачу не може судом братися до уваги, так як відсутність коштів не є підставою для невиконання зобов'язань передбачених договором. Одночасно, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача стосовно того, що позивач не оскаржив рішення позачергових загальних зборів членів [PERSON] спілки «Україна», яким була затверджена Антикризова програма [PERSON] спілки «Україна», затверджено рішення, яким введена заборона повернення всіх вкладів та внесків, оскільки [PERSON] спілка «Україна» не повідомила позивача про проведення позачергових загальних зборів членів [PERSON] спілки «Україна», хоча це передбачено п.4 ч.2 ст. 2 Закону України « Про кредитні спілки». В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з розглядом справи позивач сплатив витрати на інформаційне- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень. Вирішуючи даний спір, суд вважає, що з урахуванням часткового задоволення позову з [PERSON] спілки «Україна» на користь позивача слід стягнути суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а на користь держави судовий збір у розмірі 250 гривень.

Outcome: partial