Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-14 00:00:00

11.03.2009 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача невиплачену їй заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6100,00 грн. та моральну шкоду в сумі 6100,00 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 24.09.2007 року між нею та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, вона була прийнята на посаду бухгалтера-касира з заробітною платою 1700,00 грн. 30.10.2008 року вона отримала лист, в якому було зазначено, що розпорядженням від 01.10.2008 року її оклад був зменшений до 1300,00 грн. на місяць. 04.12.2008 року трудовий договір було розірвано за угодою сторін. На час звільнення повний розрахунок ТОВ «Глобинський мясокомбінат» з позивачем не призвело. Станом на 01.03.2009 року заборгованість відповідача по заробітній платі та середній заробіток за час затримки складає 6100,00 грн. Вважає, що їй у звязку з невиплатою заробітної плати спричинена моральна шкода у розмірі 6100,00 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 1000 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 20734,41 грн. та моральну шкоду в сумі 6100,00 грн. Пояснили, що [PERSON] була прийнята на роботу відповідачем згідно наказу №2459 від 02.10.2007 року бухгалтером - касиром. Істотною умовою трудового договору є оплата праці працівника. Розмір оплати праці при прийомі на роботу був усно обумовлений між сторонами за трудовим договором розміром 1700 грн. До 01.10.2008 року вона отримувала заробітну плату 1700 грн., виходячи з місячного окладу 2065 грн. 30.10.2008 року позивач отримала лист головного бухгалтера підприємства про зменшення встановленого її окладу до 1300 грн. Отримавши 04.11.2008 року заробітну плату за жовтень 2008 року позивач виявила зменшення її на 400 грн., а у листопаді на 600 грн. 06.11.2008 року позивач зверталася з заявою до відповідача про усунення порушень трудового законодавства, але порушення усунені не були. 04.12.2008 року між сторонами було розірвано трудовий договір за угодою сторін. В день звільнення позивач отримала трудову книжку. Відповідач остаточно розрахувався з позивачем 31.12.2008 року. Вважаючи зменшення заробітної плати порушенням трудового законодавства позивач та її представник просили стягнути з відповідача не донараховану [PERSON] заробітну плату у розмірі 1000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 05.12.2008 року по 14.04.2010 року у розмірі 20737,41 грн. Крім того, просили відшкодувати за рахунок відповідача завдану її моральну шкоду у сумі 6100 грн., яка полягає в порушенні її трудових прав, які призвели до погіршення стану її здоровя, моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків у звязку з відсутністю коштів. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що [PERSON] з 24.09.2007 року по 04.12.2008 року працювала на ТОВ «Глобинський мясокомбінат» бухгалтером касиром Херсонського регіонального відділу продаж. Згідно штатних розкладів підприємства на 2007 та 2008 роки місячний оклад бухгалтера-касира Херсонського регіонального відділу продаж становить 820 грн. За виконувану роботу позивач отримувала заробітну плату, яка складалась з посадового окладу та премії. Премія виплачувалась в залежності від кількості реалізованої продукції регіональним відділом продаж. Жодних змін оплати праці [PERSON] за період її роботи та порушень трудового законодавства відносно позивача відповідач не здійснив. Лист від 30.10.2008 року про зміну розміру посадового окладу [PERSON] створений помилково. Директором підприємства такого розпорядження не видавалося та не підписувалася. Просив в задоволенні позовних вимоги щодо стягнення заборгованості по зарплаті у сумі 1000 грн. та відшкодуванні моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю. Не заперечував, що строки розрахунку з позивачем при звільненні підприємством були порушені, але вважав, що у звязку з пропуском строків на звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24.09.2007 року по 04.12.2008 року [PERSON] працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» на посаді бухгалтера касира Херсонського регіонального відділу продаж, що підтверджується копіями наказів про прийом на роботу та звільнення позивача, записами у її трудовій книжці ( а.с. 53,54 57, 154-157). Трудова книжка позивачу була видана у день звільнення 04.12.2008 року. 15.12.2008 року та 31.12.2008 року позивачу після звільнення була сплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 820 грн. та 280 грн, а також 891, 20 грн. розрахункових, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 15.12.2008 року та 31.12.2008 року та розрахунковою відомістю за грудень 2008 року ( а.с. 20, 41,57). Згідно штатного розкладу ТОВ « Глобинський мясокомбінат» на 2007 рік з 01.09.2007 року та штатного розкладу на 2008 рік місячний оклад бухгалтера - касира Херсонського регіонального відділу продаж складає 820 грн.(а.с.55, 131). Відповідно до п.2.5.Положення про оплату праці ТОВ « Глобинський мясокомбінат» заробітна плата працівників підприємства складається з посадового окладу й інших заохочувальних та компенсаційних виплат; посадовий оклад встановлюється працівникам відповідно до затвердженого штатного розкладу ( а.с. 89-91). Згідно розпоряджень відповідача та розрахунку нарахування премій ( а.с. 59-74, 109, 110-112,129) позивачу щомісячно проводилося нарахування та виплата премій у розмірі, залежному від обєму продаж продукції, зазначеного у довідці ( а.с. 88). Згідно довідок про розмір заробітної плати та платіжних відомостей на отримання заробітної плати вбачається, що з часу прийняття на роботу до 01.10.2008 року позивач отримувала заробітню плату у сумі 1690 -1700 грн. (а.с. 42-52,56). З 19.12.2008 року по17.11.2009 року перебувала на обліку у Херсонському міському центрі зайнятості, де отримала у зазначений період допомогу по безробіттю у розмірі 11674,64 грн. Допомога у грудні 2009 року склала 536,99 грн. Зазначена обставина підтверджується довідкою Херсонського міського центру зайнятості від 29.03.2010 року та записом у трудовій книжці позивача ( а.с. 165,154-158). Згідно довідки від 28.05.2009 року, виданої лікарнею ім. Тропініних, позивач 24.12.2008 року та 27.12.2008 року зверталася за медичною допомогою у звязку зі стресовою ситуацією на роботі, був встановлений діагноз антено-невротичний синдром. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем та його представником не доведено, що при укладанні з позивачем трудового договору була її заробітна плата складала 1700 грн. та з 01.10.2008 року відповідач зменшив її розмір без згоди позивача. Зазначені доводи спростовуються наданими відповідачем та дослідженими у судовому засіданні штатним розкладом підприємства на 2007, 2008 роки, відповідно до яких на період роботи позивача її штатний розклад не змінювався; розпорядженнями про нарахування премій, які свідчать, що заробітна плата позивача складалася з місячного окладу та премій, нарахованих у розмірі залежному від обєму продаж продукції відповідним регіональним відділом продаж. А тому суд приходить до висновку, що розмір виплат позивачу з 01.10.2010 року зменшився, у звязку зі зменшенням розміру премій, відповідно до обсягу проданої продукції, а розмір місячного окладу не змінювався. З зазначених підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Суд не приймає до уваги як доказ змін істотних умов праці позивача лист головного бухгалтера відповідача від 30.10.2008 року про зменшення з/плати позивача до 1300грн., оскільки в судовому засіданні встановлено, що зазначений лист був помилково створений головним бухгалтером, розпорядження від 01.10.2008 року про встановлення окладу позивачу у розмірі 1585 гр на місяць не видавалося та уповноваженою на те особою не підписувалося. Оскільки судом встановлено, що повна виплата позивачу сум, належних йому при звільненні, була здійснена відповідачем з порушенням передбачених ст. 116 КЗпП України строків, відсутність вини у непроведенні розрахунку з позивачем у визначений законом строк відповідач у суді не довів, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд задовольняє частково, враховуючи тільки час затримки розрахунку з 05.12.2008 року по 31.12.2008 року. При визначенні розміру середньої місячної заробітної плати суд користується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 ( з наступними змінами і доповненнями), відповідно до якого нарахування у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної ( годинної) зарплати шляхом її множення на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата позивача становить 60, 12 грн ( 1585+1000 грн - з/плата за два повних місяця(а.с.107) : 43 кількість робочих днів за жовтень та листопад 2008 року), число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком - 19, тому розмір середньої місячної заробітної плати за час затримки розрахунку складає 1142, 28 коп. Суд не приймає до уваги розмір середньоденної заробітної плати позивача згідно довідок від 04.12.2008 року( а.с.8) та від 08.09.2009 року ( а.с.106), так як він розрахований не відповідно до зазначеного вище Порядку. Враховуючи, що з 19.12.2008 року позивач перебував на обліку у Херсонському центрі зайнятості та отримав за грудень 2008 року допомогу у розмірі 536 грн., то відповідно до вимог ч.3 ст.117 КЗпП України розмір компенсації повинен бути зменшений на суму отриманої допомоги ( 1141,28 - 536) , тому виплатити позивачу належить 606,28 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , так як згідно розяснень Пленуму Верховного суду України в п. 25 постанови від 24.12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був присутній на роботі, наступного дня після його звільнення, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. В цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Враховуючи, що остаточно відповідач розрахувався з позивачем тільки 31.12.2008 року, а звернувся позивач з заявою до суду 11.03.2009 року, суд вважає, що строк звернення до суду з зазначеною вимогою він не пропустив. Так як судом встановлено порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання заробітної плати та розрахунку при звільненні, а також вини відповідача у затримці розрахунку та заробітної плати, суд вважає, що позивачу порушенням його законних прав, які призвели до моральних страждань та втрати нормальних життєвих звязків з врахуванням характеру та тривалості порушення трудових прав позивача, тієї обставини, що позивач у період затримки розрахунку перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі моральної шкоди у розмірі 300 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з підстав, зазначених у ст. 237-1 КЗпП України.

Outcome: partial