Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 02 грудня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей у сумі 17 000 доларів США, на погодження якого того ж дня відповідачем написана розписка про отримання позики на термін до 01 лютого 2009 року. У вказаний строк відповідач гроші не повернув, на усні звернення позивача про добровільну сплату боргу відповідає, що грошей у нього немає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Вважає, що відповідач має йому повернути у гривневому еквіваленті 17 000 доларів США, що становить 136 071 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31.08.2009 року (а.с.12) позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань, зменшивши суму позовних вимог, посилаючись на те, що в період розгляду справи в суді відповідачем частково сплачені кошти, відтак просить стягнути залишок у розмірі 112 000 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованими листами зі зворотнім повідомленням, розпискою. Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав, проте просив надати йому строк для урегулювання спору у позасудовому порядку (а.с. 22). Від якого на адресу суду будь-яких повідомлень про причини неявки не надходили. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував щодо такого порядку вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. 02 грудня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей у сумі 17 000 доларів США, на погодження якого того ж дня відповідачем написана розписка про отримання позики на термін до 01 лютого 2009 року (а.с.З). У вказаний строк відповідач гроші не повернув. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Закінчення строку договору, відповідно до 4.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг у позивача коштів у сумі 17 000 доларів США, що засвідчений розпискою, написаною відповідачем від 01.12.2008 року (а.с.З) та усними поясненнями відповідача, даними в попередньому судовому засіданні (а.с. 23-24, 35), який не спростовував отримання вказаних коштів та зобов»язання їх повернути. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 112 000 грн. з урахування тих коштів, які відповідачем сплачені. Суд, дослідивши правильність проведення вказаних розрахунків, вважає їх доведеними та такими, що відповідають вимогам законодавства. Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено 120 грн. інформаційно-технічного збору забезпечення судового процесу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню державне мито у розмірі 1 120 грн.00 коп., від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду з даним позовом. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved