Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-30 00:00:00

ВАТ «Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, в якому зазначило, що на підставі відкритого особового рахунку № 427-155 відповідач є споживачем електроенергії, а ВАТ «Донецькобленерго» постачальником. Згідно п. 42 Правил користування електроенергією для населення споживач зобов'язаний сплачувати за спожиту електроенергію. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідач порушив строки сплати вартості спожитої електроенергії і станом на 01.08.2007 року несплачена вартість електроенергії склала 746,38 грн. Просить стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості та витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення у сумі 30 грн. та судовий збір у сумі 51 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. На позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Вручити повістку не надалося можливим із-за відсутності відповідача за місцем мешкання. Про що є відповідна позначка житлово- експлуатаційній організації. Суд прийняв рішення провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» підлягають задоволенню частково. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 20 вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Суд встановив, що відповідач [PERSON]. мешкає в квартирі [ADDRESS] та користуються електроенергією. На ім'я [PERSON]. відкрито особовий рахунок № 427-155 і відповідач фактично використовує електроенергію. Таким чином, суд вважає, що між ВАТ «Донецькобленерго» та [PERSON]. укладений усний договір, згідно якому ВАТ «Донецькобленерго» зобов'язується постачати електроенергію, а [PERSON]. її оплачувати. Відповідач фактично користується електроенергією, але її не оплачує, що підтверджується особовим рахунком № 427-155, то б то не виконує свої зобов'язання. Згідно особовому рахунку № 427-155 останнє показання електролічильника було знято 08 липня 2008 року і складає 16986 квт/г. Вартість 1квт/год до 01.05.2006р складала 0,156 грн., з 01.05.2006 р. до 01.09.2006 р. діючий тариф - 0,195грн., з 01.09.2006 р. по теперішній час діючий тариф 0,2436 грн. Відповідно до ст. 71 ЦК України 1963 року, який діяв до 01.01.2004 року, загальний строк для захисту особи, право якої порушено встановлюється в три роки. Згідно ст.75 цього ж кодексу позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Суд встановив, що трирічний строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 травня 1998 року до 01 січня 2004 року позивачем пропущено без поважних причин. Суд встановив, що підстав для поновлення строку позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 травня 1998 року до 01 січня 2004 року не має. Відповідно до ст. 267 ЦК України, який діє з 01.01.2004 р., позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На час розгляду справи така заява суду сторонами не надана. Тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.2004 року по 01.08.2007 року. Суд встановив, що відповідачами за період 01.01.2004 року по 30.04.2006 р. на момент розгляду справи не сплачено 2016 кВт, що у сумі складає 314,49 грн. З 01.05.2006 року електроенергія не споживалася. В решті позову суд вважає необхідним відмовити. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 51 грн.

Outcome: approved