Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-27 00:00:00

До суду звернулося КП «ПКВ» з позовом до [PERSON], в уточненому варіанті якого просить визнати договір про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкової території між КП «ПКВ» та [PERSON], яка мешкає у квартирі [ADDRESS] дійсним з 1.2.2007 року та стягнути з неї заборгованість за спожиті послуги за період з 1.2.2007 по 1.6.2009 року в розмірі 1668,39 грн., індекс інфляції, в розмірі 245,97 грн., штраф, в розмірі 39,98 грн. та судові витрати, понесені при зверненні до суду - 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. В позовній заяві вказано, що [PERSON] проживає за вищевказаною адресою, їй надаються послуги з утримання будинку і прибудинкової території, за що нараховується відповідна плата. Між сторонами фактично склалися договірні відносини, оскільки [PERSON] не відмовилися від наданих послуг, а користується ними, тобто прийняли умови договору. Позивач своєчасно виконує умови договору - надаючи відповідачці послуги, за що [PERSON] сплачує не регулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим й утворилася заборгованість. В свою чергу [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою в уточненому варіанті якої просить зобовязати КП «ПКВ» зробити вірний перерахунок послуг за весь час її проживання в квартирі і відшкодувати заподіяні цим матеріальні збитки, а також стягнути з КП «ПКВ» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. за невірне нарахування вартості послуг. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що не погоджується з розміром заборгованості, вважає їх завищеними, окрім того, вважає, що предявлення КП «ПКВ» до суду позову про стягнення з неї заборгованості спричинило їй моральну шкоду. Ухвалою суду від 18.6.2009 року зустрічний позов обєднаний в одне провадження з первісним позовом. В судовому засідання представник КП «ПКВ» позовні вимоги підтримав та, посилаючись на викладені в позовній заяві доводи та обґрунтування просить їх задовольнити. Щодо вимог зустрічного позову в письмових запереченнях зазначив, що [PERSON] є власником квартири де вона проживає, не відмовилася від надання позивачем комунальних послуг, отримує їх, але не сплачує з січня 2004 року, що є причиною накопичування заборгованості. Рішенням суду від 9.6.2007 року з [PERSON] стягнута заборгованість за комунальні послуги по 1.2.2007 року включно, тому заборгованість нараховується з 1.2.2007 року але [PERSON] і її не сплачує, завдяки чому заборгованості постійно зростає. Вважає ствердження щодо невірного розрахунку вартості послуг безпідставними, не підтвердженими доказами, щодо стягнення моральної шкоди вважає, що також не надані відповідні докази, у звязку з чим просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В свою чергу [PERSON] позовні вимоги КП «ПКВ» не визнала у повному обсязі зазначивши в запереченнях, що оскільки між нею та КП «ПКВ» не укладено письмового договору про надання послуг, то між ними не існує відповідних правовідносин й тому КП «ПКВ» не має права звертатися до неї з відповідними вимогами. Крім того, з червня по листопад 2007 року їй була призначена державна субсидія на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 53,63 грн., яка перераховувалася КП «ПКВ» й вона сплачувала свою частку в розмірі 1,41 грн., тобто повністю сплатила вартість послуг за даний період. Вважає, що за вини КП «ПКВ» держава безпідставно позбавила її в подальшому отриманню субсидії, тому й утворилася заборгованість, оскільки вона немає ніяких доходів, про що неодноразово повідомляла КП «ПКВ», але це ігнорується. Відмова КП «ПКВ» в списанні її боргу й судові тяжби за ініціативи КП «ПКВ» завдає їй моральної шкоди, просить свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання 28.1.2010 року [PERSON] повідомлена своєчасно, належним чином не зявилася, причини неявки не повідомила, заяв щодо відкладення судового засідання або проведення за її відсутністю не надіслала, у звязку з чим суд визнає її неявку безпідставною з неповажних причин й вважає за можливим розглянути справу в порядку заочного провадження. Вислухавши пояснення, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 19,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.61 ЖК України, відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.208 ЦК України, правочин між фізичною та юридичною особою укладається в письмовій формі. КП «ПКВ» є юридичною особою, [PERSON] - фізична особа. Відповідно до довідок (а.с.4,39), [PERSON] проживає в квартирі, розташованій в будинку, який знаходиться на балансі позивача (а.с.9) та користується послугами, які надаються позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] договору у письмовій формі не заключила, хоча й отримала зразок договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для ознайомлення, що підтверджується листом КП «ПКВ» за вих.№01/2138 від 08.09.2009 року (а.с.98). Відповідно до ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, немає наслідком його недійсність. Згідно до ст.62 ЖК України, до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу PCP і Української PCP. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що оскільки [PERSON] не відмовилася від послуг, що надаються КП «ПКВ», користувалася ними в період за який КП «ПКВ» просить стягнути заборгованість й користується ними у теперішній час, що підтверджується як поясненнями самої [PERSON] так й довідками про призначення їй субсидії (а.с.48), та квитанціями про сплату (а.с.45,46), таким чином суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.2 ст.642 ЦК України [PERSON] вчинила відповідні дії, що підтверджує прийняття нею пропозиції укласти договір, тому договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між КП «ПКВ» і [PERSON] вважається дійсним з 1.2.2007 року. Щодо стягнення розміру заборгованості суд вважає наступне. Згідно до розрахунку заборгованості (а.с.60) на 1.6.2009 року вона складає 1668,39 грн. Оскільки [PERSON] не надано доказів щодо незгоди з приводу їх розміру, суд сприймає дану довідку, як належний доказ, і вважає за необхідним в цій частині позов задовольнити, стягнути заборгованість в зазначеному розмірі. Щодо інших стягнень - індексу інфляції та штрафу в розмірі 39,98 грн., то у відповідності до типового договору затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.7.2005 року № 560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яке діяло на 1.2.2007 року, зазначений договір укладається між балансоутримувачем та власником (наймачем, орендарем) квартири, і не передбачає таких видів стягнень як штраф та індекс інфляції. Стаття 629 ЦК України передбачає обовязковість умов договору. Оскільки таких стягнень договір не передбачає, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] про зобовязання КП «ПКВ» проведення перерахунку вартості послуг за весь час її проживання в квартирі і відшкодування заподіяних матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди за невірне нарахування вартості послуг, суд вважає наступне. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. [PERSON] не надано доказів обгрунтування підстав перерахування вартості послуг, матеріальних збитків та заподіяння моральної шкоди. На підставі чого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з їх недоведеністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначене суд вважає, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь КП «ПКВ» понесені при зверненні до суду витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі ЗО грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: partial