Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-21 00:00:00

20 січня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 15 травня 1979 року у виконавчому комітеті Сошниківської сільської ради, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за №5. У відповідача це другий шлюб, в якому народилось двоє дітей, які на момент розгляду шлюбу є повнолітніми. Сімейне життя в них не склалось, через зловживання відповідачем алкогольними напоями, у звязку з чим з 2003 р. шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягала позивачка. В судове засідання позивачка зявилась, позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 15 травня 1979 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане виконавчим комітетом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №5. У відповідача це другий шлюб. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу не має. З наданих в ході судового розгляду пояснень позивачки, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим сторони відмовляються від примирення. Починаючи з 2003 року вони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, неповнолітніх дітей немає. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 17 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено на її користь. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на позивачку.

Outcome: approved