Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 18 червня 2006 року відповідач [PERSON] біля 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER] на 209 км.+630 м. автодороги Львів-Ужгород при виїзді з другорядної на головну автодорогу, в порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України не пропустив автомобіль [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], який в цей час рухався по головній дорозі, виїхав на неї та допустив зіткнення автомобілів внаслідок чого позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. [PERSON] ont-family:Times New Roman;font-size:12pt;"> [PERSON] районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2006 року за дані дії відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно акту експерта № 336 від 11 липня 2006 року вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля позивачів щодо усунення наслідків аварійних пошкоджень становить 4838,70 гривень, вартість послуг експерта становить 291,60 гривень, за перевезення пошкодженого автомобіля позивачів на штрафмайданчик, а також з штрафмайданчика на станцію технічного обслуговування було витрачено 450,00 гривень. У звязку з вищенаведеним позивачі просять відшкодувати заподіяні ним матеріальні збитки в розмірі вищенаведених грошових сум. Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачам заподіяно моральну шкоду, яку вони просять відкодувати у розмірах: [PERSON] - 20 000 гривень, [PERSON] - 25 000 гривень. Також просять стягнути з відповідачів оплату послуг адвоката в розмірі 1500,00 гривень та 180,00 гривень витрат на&nbsp;протезування позивачки [PERSON] В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги змінили та відмовилися від позову стосовно відповідача [PERSON] і така відмова прийнята судом. В решті позовних вимог позов підтримали та просили його задовільнити з зазначених в ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не&nbsp;зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, а тому суд зі згоди позивачів приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ч. 1 ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що змінений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2006 року відповідач [PERSON] біля 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER] на 209 км.+630 м. автодороги Львів-Ужгород при виїзді з другорядної на головну автодорогу, в порушення п. 16.11. Правил дорожнього руху України не пропустив автомобіль [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], який в цей час рухався по головній дорозі, виїхав на неї та допустив зіткнення автомобілів внаслідок чого позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. [PERSON]Березнянського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2006 року за дані дії відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом (а.с. 23-25). Крім того, вищезазначеним вироком [PERSON] районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2006 встановлено, що засуджений [PERSON] під час ДТП не мав прав для керування транспортними засобами, тобто керував ним неправомірно або без відповідної правової підстави (а.с. 24). Крім того, відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 08 лютого 2007 року у зазначеній справі вказано, що твердження захисника, що спрямовані на звільнення [PERSON] від відшкодування заподіяної шкоди позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] є надуманими і спростовуються матеріалами кримінальної справи, зокрема даними висновку судово-автотехнічної експертизи, згідно якого&nbsp;причиною зіткнення автомобілів стали дії водія автомобіля марки «ВАЗ-2106» [PERSON] (а.с. 28). Крім того, відповідно до протоколу судового засідання Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2007 року на запитання головуючого в судовому засіданні відповідач [PERSON] ;Ю.П. повідомив, що ;власник автомобіля не знав, що [PERSON] заволодів автомобілем (а.с. 74), тобто відповідач [PERSON] визнав, що він неправомірно заволодів транспортним засобом та завдав шкоди третім особам діяльністю щодо його використання. Відповідно до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 24 вересня 2009 року при новому розгляді справи суд зобовязаний зясувати хто з відповідачів повинен нести матеріальні збитки, заподіяні позивачам та врахувати вимоги ст.ст. 23 та 1167 ЦК України (а.с. 159). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 п.1. ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. З огляду на викладене, суд вважає, що саме відповідач [PERSON] зобовязаний відшкодувати матеріальні збитки, заподіяні позивачам. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідача [PERSON] суми матеріальної шкоди в розмірі 4838,70 гривень підлягають до&nbsp;задоволення. Також відшкодуванню підлягають витрати, понесенні позивачем [PERSON] на послуги експерта в сумі 291,60 гривень та 450,00 гривень витрат за перевезення автомашини на автомобілі-евакуаторі з місця ДТП на штрафмайданчик. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також у приниженні ділової репутації юридично особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується&nbsp;особою, яка її завдала, за наявності ;її вини.&nbsp;На підставі&nbsp;вищенаведеного суд дійшов висновку, що цивільний позов в розмірі 25000 гривень про відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачкою [PERSON] слід задовільнити частково, оскільки суд вважає недоведеним в повному обсязі належними та допустимими доказами розмір заявленої моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням обставин справи суд визначає в сумі 4000 гривень. Цивільний позов в розмірі 20000 гривень про відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачем [PERSON] слід задовільнити частково, оскільки суд вважає не доведеним в повному обсязі належними та допустимими доказами розмір заявленої моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням обставин справи суд визначає позивачу [PERSON] відповідно в розмірі 3000 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved