Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на відсутність з боку відповідача належної допомоги на утримання їх спільної дитини, яка знаходиться на її утриманні. При цьому, у зв'язку з мінливим характером праці відповідача й нерегулярним доходом та відсутності з його боку допомоги на протязі тривалого часу, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка змінила заявлені вимоги та за підставами вказаними у позові просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 300 грн., у судовому порядку. Відповідач в судове засідання не прибув, але надав відзив на позов, в якому позов визнав частково, посилаючись на те, що на даний час постійного місця роботи не має та його дохід дозволяє сплачувати аліменти на дитину лише в розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач постійного місця роботи не має, має нерегулярний, мінливий дохід, та щомісячно матеріальну допомогу достатню для належного утримання дитини не надає, у зв'язку з чим порушуються інтереси малолітньої дитини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи й сторонами визнаються. За вказаних обставин, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в силу ст.ст. 180, 181, 184 СК України, є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. ст. 130, 174 ЦПК України суд вважає можливим розглянути позов при проведенні попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб та відповідає інтересам малолітньої дитини. Згідно ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, відповідно з якими батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved