Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки в якому просив встановити місце проживання дитини сина [PERSON] [INFO] року разом з ним - за місцем проживання батька дитини. Мотивував вимоги тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] року народження. Рішенням Авдіївського міського суду шлюб між ними був розірваний, дружина знайшла іншого чоловіка, покинула їх з сином та перейшла жити до нього. Через деякий час дружина повернулася, але відносини між ними стали нестерпними, тому він разом з сином переїхали до іншої квартири за адресою [ADDRESS]. У добровільному порядку з відповідачкою вони не можуть визначитися з місцем проживання дитини. Посилаючись на те, що він характеризується позитивно, має постійну роботу, пристойну заробітну плату, належний стан здоров”я, та може надати дитині гідне виховання та утримання, просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав. Пояснив, що відповідачка завагітніла від іншого чоловіка, не підтримує зв”язків з сином, не займається його виховання, уникає з ним спілкування. Розлучення з сім”єю та поведінка матері викликала у дитини нервовий стрес. Відповідачка не поздоровила дитину з днем народження, що спричинило дитині велику психологічну травму. Він самостійно може здійснювати виховання сина, який добре навчається, гарно до нього ставиться та бажає проживати тільки з батьком. Представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала. Показала, що мати уникає спілкування з сином, не займається його вихованням, незважаючи на наданий судом строк для мирного урегулювання спору, вона не проявила ніякого інтересу до дитини, не почала з нею спілкуватися, не наладила родинних стосунків. Відповідачка до суду не з”явилася, про причини неявки не повідомила, с урахуванням думки позивача та його представника суд вважає за доцільне розгляднути справу у заочному порядку. На попередньому слуханні відповідачка позов не визнала. Підтвердила, що після розлучення вона переїхала до іншого чоловіка з яким разом проживає. Син залишився проживати з батьком - [PERSON] та перебуває на його утриманні і вихованні. Декілька разів вона намагалася наладити стосунки з сином, однак той уникає спілкування, не бажає з нею розмовляти. Представник Авдіївської міської ради спеціаліст служби по справам дітей Конопля А.В. пояснила, що позивач має позитивну характеристику, стабільний прибуток, місце для проживання, але просила вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, встановив наступні обставини та правовідносини. Батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] р.н. є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке видане 03 грудня 1999 року. На попередньому слуханні судом встановлено, що неповнолітня дитина син [PERSON] після розлучення батьків з вересня 2008 року мешкає саме з батьком- [PERSON] Також, на попередньому слуханні судом встановлено, що дитина уникає спілкуванню з матірью, що підтвердили як позивач так і відповідачка. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири посвідченого 1 жовтня 2004 роки позивач забезпечений житлом, працює та позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, про що свідчить відповідні характеристики. На обліку у лікарів наркологів та психіатрів він не перебуває, що також підтверджено певними довідками. Позивач має роботу та стабільний дохід, який складає за 6 місяців - 22920,96 гривень, що є достатнім для утримання дитини. З характеристики за місцем навчання неповнолітнього [PERSON] вбачається, що останнім часом дитиною опікується саме батько, який систематично відвідує школу, здійснює належне виховання дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місці проживання малолітньої дитини буруться до уваги: ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов”язків, особиста прихільність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров”я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням сукупності доказів, процесуальної поведінки відповідачки, яка не з”являється до суду, не повідомляє про причини неявки, не має психологічного контакту з дитиною та не намагається його поновити, суд дійшов до висновку, що належні умови для виховання та розвитку дитини може надати тільки батько- [PERSON]. На підставі наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони є законними та обгрунтованими. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, що закріплений у п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Відповідачка не надала суду будь-яких доказів стосовно стпростування вимог позивача, не з”являлася до судових засідань, з чого суд зробив висновки про втрату неї інтересу до предмету спору. На підставі ст.161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved