Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] міської ради про визнання недійсними рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року та Державного акту на право приватної власності на землю, в обґрунтування якого посилається на те, що є власником 48 / 100 частин будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни згідно договору дарування від 9.09.2008 року, за умовами якого [PERSON] подарував їй належне йому на праві власності нерухоме майно, після чого на підставі рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року приватизувала земельну ділянку, закріплену за частиною будинковолодіння, що стверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки ЯЗ №006965, № 006966 від 21.04.2009 року, однак при оформленні документів щодо права власності на будинковолодіння з»ясувалось, що на належній їй земельній ділянці побудований гараж [PERSON], якому в 2001 році була передана земельна ділянка, на якій збудований гараж, у власність, при цьому згоду бувший власник будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни [PERSON] та власник частини будинку [PERSON] на вилучення земельної ділянки не надавали. Позивач вказує, що рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року, яким передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 30 м. кв. по вул.Коперніка,11 в м.Сарни, є протиправним, оскільки [PERSON] ніколи не був зареєстрований і не проживав за вищезазначеною адресою, землекористувачі даної земельної ділянки не давали згоди на постійне користування нею [PERSON]; крім того, на підставі даного рішення був виданий Державний акт на право приватної власності на землю РВ № 3808 без дати, який в порушення вимог земельного законодавства не містить даних про місцезнаходження земельної ділянки, підписи є сумнівними, відсутні такі реквізити як печатка, крім того Державний акт не пройшов державної реєстрації, оскільки позивачу були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки від 21.04.2009 року на ту ж частину земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] у 2001 році, в зв»язку з чим просить визнати недійсними рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року та Державний акт на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і дала пояснення згідно позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позов не визнала і пояснила, що рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 30 м. кв. в м.Сарни по вул.Коперника,11 для будівництва і обслуговування гаражу було прийняте відповідно до норм діючого земельного законодавства за згодою уповноваженої особи [PERSON] [PERSON] згідно нотаріально посвідченої заяви, однак рішення про вилучення земельної ділянки не приймалось; крім того, [PERSON] міська рада в 2001 році мала повноваження на видачу та реєстрацію Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, зокрема на ім»я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія РВ № 3808, в якому відсутні деякі реквізити, однак вважає, що цивільні права позивача щодо користування земельною ділянкою не порушені, оскільки вона стала власником будинковолодіння і спірної землі в 2008-2009 роках, в зв»язку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] Держкомзему у [PERSON] районі [PERSON] письмовою заявою просить провести судовий розгляд у відсутності представника. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що [PERSON] є власником частини спірної земельної ділянки по вул.Коперніка,11 в м.Сарни, так як набув право власності у встановленому законом порядку згідно рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року та Державного акту на право приватної власності на землю, так як побудував раніше на ній гараж і використовує його до даного часу. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Згідно договору дарування від 15.06.1973 року, нотаріально посвідченого, [PERSON] належало на праві власності 48/100 частин будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни, які він подарував [PERSON] ( Симончук до зміни прізвища згідно свідоцтва від 26.02.2009 року) О.М. на підставі договору дарування від 9.09.2008 року, нотаріально посвідченого, та довіреності від 9.06.2006 року на ім»я [PERSON] Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 2.10.2008 року підтверджує, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 48/100 будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни. Із оглянутих Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №006965, серія ЯЗ № 006966 від 21.04.2009 року встановлено, що [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 29.10.2008 року № 1082 належать на праві приватної власності земельні ділянки : 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,0267 га. для ведення садівництва, які розташовані в м.Сарни по вул.Коперніка,11, і дані акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010958800205, №010958800206. Згідно повідомлення [PERSON] ОБТІ від 5.06.2009 року будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни належить [PERSON] 52/100 частин, [PERSON] 48/100 частин відповідно до реєстрових книг бюро, в матеріалах інвентаризаційної справи №526 на даний житловий будинок є наявні документи про право власності [PERSON] на 30 м. кв. земельної ділянки, розташованої за даною адресою. [PERSON] ОБТІ від 22.02.2007 року по будинковолодінню по вул.Коперніка,11 в м.Сарни засвідчує, що на земельній ділянці [PERSON] самовільно побудував гараж «І» вартістю 5 311 грн. Судом із пояснень позивача та представника третьої особи [PERSON] достовірно встановлено, що на земельній ділянці по вул.Коперніка,11 в м.Сарни, землекористувачами якої були [PERSON] і [PERSON], має місце самовільне будівництво гаража [PERSON], так як третьою особою не представлені будь-які докази законності будівництва гаражу та оформлення права власності на нерухоме майно. Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 26 від 17.01.2001 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 30 м. кв. в м. Сарни вул. Коперінка,11 для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, яка була йому відведена в натурі згідно технічної документації по складанню Державного акту на право приватної власності на землю від 14.02.2001 року. Відповідно до ст. 10 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року міська [PERSON] народних депутатів надає земельні ділянки у власність в порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу, до відання органу місцевого самоврядування також належить реєстрація права власності на землю, так як відповідно до положень ст.6 Земельного кодексу України громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для дачного і гаражного будівництва. Частина 8 ст.17 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року передбачає, що передача у власність громадян земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 в 32 цього Кодексі. Згідно положень ст.31 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність громадянам провадиться за згодою власників земель і землекористувачів на підставі рішення місцевих [PERSON] народних депутатів, а у разі відмови дати згоду на вилучення земельної ділянки ці питання можуть бути вирішені в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що органом місцевого самоврядування [PERSON] міською радою в порушення вимог земельного законодавства, яке діяло в 2001 році, була передана у власність земельна ділянка [PERSON] для будівництва гаражу без вилучення у землекористувача [PERSON], який був власником частини будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни, і користувався частиною земельної ділянки, на якій [PERSON] самовільно побудував гараж, що підтверджується долученими нотаріально посвідченими поясненнями [PERSON], який на даний час проживає на території Росії, також такого дозволу не давав інший співвласник [PERSON], щодо нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 15.01.2001 року, якою вона надала згоду на вилучення земельної ділянки, то суд критично оцінює даний доказ, оскільки [PERSON] не була власником будинковолодіння по вул.Коперніка,11 в м.Сарни і не проживала там, а тому її згода не є згодою землекористувачів спірної земельної ділянки; крім того, відповідачем не були дотримані вимоги Земельного кодексу України щодо винесення рішення про вилучення земельної ділянки, яке є правовою підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу в подальшому вилученої земельної ділянки іншій особі. Із Державного акту на право приватної власності на землю серія РВ № 3808 без дати вбачається, що [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 17.01.2001 року за №26 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,003 га., яка розташована на території [PERSON] міської ради для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, однак даний документ не має дати видачі, не засвідчений землевпорядним органом, містить невідповідні дані щодо опису меж земельної ділянки, зокрема зазначено, що межує із землями [PERSON], яка не була землекористувачем земельної ділянки по вул.Коперніка,11 в м.Сарни. Суд вважає, що [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на будинковолодіння та на частину земельної ділянки по вул.Коперніка,11 в м.Сарни для обслуговування житлового будинку і ведення садівництва і в установленому законом порядку провела державну реєстрацію нерухомого майна, про що свідчать записи в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на земельні ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах користується земельною ділянкою в м. Сарни по вул. Коперніка,11, і має право вимагати захисту земельних прав шляхом визнання недійсними рішення [PERSON] міської ради №26 від 17.01.2001 року, яким передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 30 м. кв. по вул.Коперніка,11 в м.Сарни та Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім»я [PERSON], в зв»язку з чим суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, так як право вимоги про поновлення порушених прав виникло з моменту державної реєстрації нерухомого майна будинковолодіння, тобто з 2.10.2008 року; крім того, лише в 2009 році позивач дізналась про наявність у [PERSON] права власності на частину земельної ділянки, власником якої є вона з моменту державної реєстрації нерухомого майна земельних ділянок по вул.Коперніка,11 в м.Сарни. Таким чином суд вважає, що звернення [PERSON] з приводу порушення земельних прав як власника земельної ділянки є обґрунтованим, так як [PERSON] міською радою при винесенні рішення №26 від 17.01.2001 року та видачі Державного акту про право приватної власності на землю були порушені вимоги діючого земельного законодавства, що привело до порушення цивільних прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном.

Outcome: approved