Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

17.09.2008 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9999 га, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882200:03:004:0006, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №2436. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Бориспільською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9999 га, що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер 3220882200:03:004:0006, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №2436. Проведеною перевіркою встановлено, що голова Бориспільської районної державної адміністрації [PERSON] в порушення вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.2, 3, 6, 7 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" та ст. 321 Цивільного кодексу України діючи спільно і узгоджено з невстановленими особами з метою протиправного позбавлення Українського народу права власності на землю в адміністративних межах Глибоцької сільської ради, загальною площею 39,5359 га, і легалізації доходів, одержанних злочинним шляхом, зловживаючи службовим становищем видав розпорядження від 25.04.2006 року за №388, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Глибоцької сільської ради та передачі їх у власність громадянам, одним з яких є [PERSON], достовірно знаючи про те, що дане розпорядження для вказаних в ньому громадян видається без мети виникнення у останніх права власності на землю. За даним фактом Генеральною прокуратурою України 30.05.2007 року порушено кримінальну справу №1206 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 209 ч.З КК України. На підставі вищезазначеного протиправного розпорядження виготовлено, видано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №215887 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, загальна площа якої становить 1,9999 га. Виходячи з наведеного, вище зазначені розпорядження, державний акт та укладена на їх підставі угода між [PERSON] та [PERSON] з приводу земельної ділянки в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району є правочинами, які порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, внаслідок чого є нікчемними. Разом з цим, такі правочини не створюють юридичних наслідків та є недійсними з моменту їх вчинення. Визнання таких правочинів недійсним судом не вимагається. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вислухавши сторони, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібранні по справі докази і дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що Бориспільською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9999 що знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району-, кадастровий номер 3220882200:03:004:0006, укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 04.05.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за №2436. Проведеною перевіркою встановлено, що голова Бориспільської районної державної адміністрації [PERSON] в порушення вимог ст.ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.2, З, 6, 7 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" та ст. 321 Цивільного кодексу України діючи спільно і узгоджено з невстановленими особами з метою протиправного позбавлення Українського народу права власності на землю в адміністративних межах Глибоцької сільської ради, загальною площею 39,5359 га, і легалізації доходів, одержанних злочинним шляхом, зловживаючи службовим становищем видав розпорядження від 25.04.2006 року за №388, яким затвердив проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Глибоцької сільської ради та передачі їх у власність громадянам, одним з яких є [PERSON], достовірно знаючи про те, що дане розпорядження для вказаних в ньому громадян видається без мети виникнення у останніх права власності на землю. За даним фактом Генеральною прокуратурою України 30.05.2007 року порушено кримінальні справу №1206 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 209 ч.З КК України. На підставі вищезазначеного протиправного розпорядження виготовлено, видано та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ за №215887 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району, загальна площа якої становить 1,9999 га. Відповідно до вимог ст.ст. 2, 3, 6, 7 Закону України „Про місцеві державні адміністрації11 голова місцевої державної адміністрації в межах своєї компетенції з обов'язковим дотриманням принципів законності та верховенства права для виконання покладених на нього обов'язків, зокрема забезпечення правопорядку в адміністративних межах відповідної місцевої державної адміністрації, має право видавати розпорядження. Конституція України в ст.41 передбачає, що ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Примусове відчудження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчудження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених Законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із вимогами ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Статею ст.228 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок. Так, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемнім: Земельний кодекс України в ст.152 передбачає, що захист прав на землю здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та застосування інших, передбачених законом, способів. Інтереси держави порушуються через те, що наявність протиправного договору грубо суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплюються в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що докази, надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог є обґрунтованими та допустимими. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що вищезаначені розпорядження, державний акт та укладена на їх підставі угода між [PERSON] та [PERSON] з приводу земельної ділянки в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району є правочинами, які порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майном держави, внаслідок чого є нікчемними. Таким чином, оскаржувальний договір є недійсним, оскільки суперечить вимогам перелічених вище норм законодавства і позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст.45, 108 ЦПК України, ст.ст. 5, 8, 15, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 202, 203, 215, 216, 228, 236, 321 ЦК України, ст.ст.2, 3, 6, 7 Закону України „Про місцеві державні адміністрації"

Outcome: approved