Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до свого працівника [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому вказав, що відповідач працював у них водієм тролейбуса ЗІУ-10 №653. 16.12.2003р. о 07-10 год., керуючи тролейбусом і рухаючи по вул. Кияшко в м.Запоріжжя в напрямку вул. Таганської, відповідач [PERSON], маючи об'єктивну можливість виявити автомобіль, який стоїть біля краю проїжджої частини, не прийняв вчасно заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди та допустив зіткнення з автомобілем УАЗ 3741, держ.номер 0584 НА, який належить АТГ УМВС України в Запорізькій області. По даному факту ДТП у відношенні відповідача було порушено кримінальну справу і він притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України. Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.03.2004р. відповідач визнаний винним у скоєні злочину за ст.286 ч1 КК України за скоєне ДТП і йому призначено покарання у вигляді 6 місяців виправних робіт з утриманням в доход держави 20 % заробітку. У відповідності зі ст.75 КК України він звільнений від реального відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. Цим же вироком задоволений цивільний позов АТГ УМВС України в Запорізькій обл., із ЗКП «Запоріжелектротранс» стягнено на їх користь в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином 7968 грн. 10 коп. Даний вирок не був оскаржений і набрав законної сили. До жовтня 2004р. вони виплатили АТГ УМВС України в Запорізькій обл. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином - 7688 грн. 10 коп. В результаті скоєного відповідачем злочину, їхньому підприємству заподіяна матеріальна шкода на вказану суму. Вони, як особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, мають право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки шкода підприємству відповідачем заподіяна злочинними діями, то у відповідності зі ст. 134 ч.3 КЗпП України, просять стягнути з нього в порядку регресу 7968 грн. 10 коп. і витрати по ІТЗ в сумі 30 грн. Відповідач [PERSON] заперечує проти позову, суду пояснив, що при розгляді кримінальної справи цивільний позов АТГ УМВС України в Запорізькій обл. не розглядався і йому нічого не було відомо про стягнення з позивача в рахунок відшкодування заподіяної ним шкоди 7968 грн. 10 коп. Він перебував і перебуває з позивачем у трудових відносинах. Позов пред'явлено позивачем через 2 роки 6 місяців після відшкодування шкоди, тоді як у відповідності зі ст. 233 КЗпП України строк позовної давності звертання до суду з приводу відшкодування заподіяної працівником шкоди підприємству складає 1 рік з дня її виявлення. Оскільки з дня ДТП пройшло 3 роки 6 місяців, а з дня відшкодування шкоди підприємством 2 роки 6 місяців, то позивач пропустив строк позовної давності. Шкода позивачу була заподіяна не в результаті його злочинних дій. Він притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України тільки у зв'язку з тим, що потерпілому [PERSON], який знаходився в автомобілі АТГ УМВС України в Запорізькій обл., були заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Обвинувачення йому пред'явлено тільки в цій частині, а не у зв'язку з пошкодженням автомобіля УАЗ-3741 держ. номер [NUMBER]. В частині заподіяння АТГ УМВС України в Запорізькій обл. матеріальної шкоди в його діях склад злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, відсутній. Суд при розгляді його кримінальної справи неправомірно розглянув зазначений цивільний позов, оскільки він не випливає з пред'явленого обвинувачення. Просить в позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 233ч.3 КЗпП для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Пленум ВС України від 29.12.1992 р роз»яснив, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього ж часу обчислюється строк на пред»явлення позову. Оскільки позивач пропустив строк для звернення до суду, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed