Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-10 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Основа» (далі - ЗАТ «Страхова компанія «Основа») про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що 5 вересня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування автотранспортного засобу. 4 жовтня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль - КІА, н.з. АІ3119ВХ. 6 жовтня 2008 року нею було повідомлено страховика - відповідача про страховий випадок. Посилаючись на те, що відповідач не виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, просила стягнути з останнього на її користь 19 414 грн. 25 коп. страхового відшкодування, 1 660 грн. 02 коп. пені за прострочку виконання зобов'язання за договором та у зв'язку з тим, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, на її відшкодування просила стягнути 5 000 грн., а також просила стягнути судові витрати. У подальшому позивачка збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути 19 414 грн. 25 коп. страхового відшкодування, 2 406 грн. 85 коп. пені за прострочку виконання зобов'язання за договором, 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. У судовому засіданні позивачка відмовилася від позову в частині стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, відмова була прийнята судом, про що було постановлено ухвалу. Позов про стягнення пені у розмірі 2 406 грн. 85 коп. [PERSON] підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та посилаючись на те, що відповідно до умов договору прострочка виконання зобов'язання виникла, починаючи з 20 серпня 2009 року - з дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, то стягненню підлягає пеня у розмірі 685 грн. 29 коп. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 5 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування автотранспортного засобу - КІА, н.з. АІ3119ВХ (далі - Договір). 4 жовтня 2008 року стався страховий випадок - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль - КІА, н.з. АІЗ119ВХ. 6 жовтня 2008 року позивачкою було повідомлено страховика про страховий випадок. Відповідно до страхового акту від 29 липня 2009 року ЗАТ «Страхова компанія «Основа» було прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у позміоі 19 064 грн. 75 коп. Згідно платіжного доручення № 187 страхове відшкодування у розмірі 19 064 грн. 75 коп. було виплачено відповідачем 23 жовтня 2009 року. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п. 5 ст. 989 ЦК України). Частиною 1 ст. 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, відповідно до п. З ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Обґрунтовуючи свій позов про стягнення пені за період з 15 квітня 2009 року до 23 жовтня 2010 року, позивачка посилалася на те, що у порушення вимог договору відповідачем було прострочено виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до листа ЗАТ «Страхова компанія «Основа» від 19 лютого 2009 року № 4485/3 за підписом голови правління, останнє повідомило, що ЗАТ «Страхова компанія «Основа» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком та страхове відшкодування буде виплачено у строк до 15 квітня 2009 року. Заперечуючи проти позову відповідач послався на ту обставину, що відповідно до п. 10.9. Договору страхове відшкодування здійснюється в строк 15 робочих днів після прийняття рішення. Відповідно до п. 10.8. Договору страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня отримання останнього документу, що є необхідним згідно даного договору. Повідомлення про відмову страхувальнику надається в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови не пізніше 5 робочих днів після прийняття рішення. Страхове відшкодування здійснюється в строк до 15 робочих днів після прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (затвердження страхового акту) (п. 10.9. Договору). Встановлено, що останній документ, що є необхідним згідно Договору, було отримано страховиком 27 липня 2009 року - рахунок на оплату № 3765 від 27 липня 2009 року складений ТОВ «Н20» (а.с. 30). Страховий акт про виплату страхового відшкодування було прийнято 29 липня 2009 року (а.с 29). Страхове відшкодування у розмірі 19 064 грн. 75 коп. було виплачено відповідачем 23 жовтня 2009 року (а.с. 27). Доказів того, що відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у березні - квітні 2009 року позивачем суду надано не було. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що день з якого розпочинається нарахування пені - 20 серпня 2009 року. Відповідно до п. 7.2. Договору за несвоєчасне проведення розрахунків винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки. У зв'язку з цим, розмір пені становить 802 грн. 29 коп.: 19 064,75*0,065753*64/100. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 235 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial