Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

17 січня 2008 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа - [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, вимоги якого в подальшому уточнила. В обґрунтування вимог вказала, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала її бабусі - відповідачці по справі [PERSON], її дідусю [PERSON] та її батьку [PERSON]. 09 лютого 2003 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були батьки [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON] і його доньки - позивачка по справі [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON]. Ніхто із зазначених спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак всі прийняли спадщину фактично, оскільки доньки проживали разом з спадкодавцем, а батьки проживали в спірній квартирі. Кожен успадкував по 1/12 частині квартири. Окрім цього в подальшому [PERSON] передала свою частину спадщини позивачці по справі, тобто позивачка успадкувала після смерті батька 1/6 частину квартири. 20 липня 2007 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/12 частин спірної квартири. Єдиним спадкоємцем померлого згідно заповіту є позивачка по справі [PERSON], однак відповідачка по справі [PERSON], як дружина померлого і пенсіонерка за віком має право на обовязкову частку в спадщині в розмірі 5/72 частин. Таким чином позивачка за заповітом повинна успадкувати 25/72 частин спірної квартири, вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, окрім того прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, однак не може оформити спадщину, оскільки відповідачка по справі [PERSON] перешкоджає їй в цьом>. приховуючи документи на квартиру та інші. Просила визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09 лютого 2003 року і право власності на 25/72 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 20 липня 2007 року. 12 серпня 2008 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа - [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування свої вимог зазначила, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала їй - [PERSON], її чоловіку [PERSON] та її сину [PERSON]. 09 лютого 2003 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були батьки [PERSON] та вона - [PERSON] і його доньки [PERSON] та [PERSON]. Ніхто із зазначених спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак вона - [PERSON] та її чоловік [PERSON] прийняли спадщину фактично, оскільки проживали в спірній квартирі. Кожен з них успадкував по 1/6 частині квартири. Доньки померлого [PERSON] та [PERSON] фактично спадщину не приймали. 20 липня 2007 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частин спірної квартири. Єдиним спадкоємцем померлого згідно заповіту є [PERSON], однак вона - [PERSON], як дружина померлого і пенсіонерка за віком має право на обовязкову частку в спадщині в розмірі 1/12 частин квартири. Таким чином вона повинна успадкувати 1/12 частин спірної квартири, вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, окрім того прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Просила визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09 лютого 2003 року і право власності на 1/12 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 20 липня 2007 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнений первісний позов та просила його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування зазначених вимог посилалась на обставини вказані в уточненій позовній заяві. Суду пояснила, що спірна квартира належала її батькові, діду та бабі. Після смерті її батька його частину квартири успадкували дід, баба та вона з сестрою, і хоча ніхто до нотконтори не звертався, всі прийняли спадщину фактично. Потім сестра віддала їй свою частину. Коли помер дід, то його частину квартири повинна була успадкувати лише вона згідно заповіту, однак оскільки її баба - дружина діда (відповідачка по справі) є пенсіонеркою, то вона повинна отримали обовязкову частину. Коли позивачка хотіла оформити спадщину на себе, то відповідачка [PERSON] їй завадила, приховавши документи на квартиру та свідоцтво про смерть діда. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримав уточнений первісний позов та просив його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування зазначених вимог посилався на обставини вказані в уточненій позовній заяві. Суду пояснив, що єдиним спірним питанням обох позовів є наявність фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] його доньками [PERSON] та [PERSON] В даному випадку на момент своєї смерті [PERSON] проживав не з батьками в спірній квартирі, а з доньками по вул. Першотравневій в м. Дніпропетровську. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] виступаючи від свого імені та як представник відповідачки [PERSON] не визнала уточнений первісний позов та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, підтримала вимоги зустрічного позову в повному обсязі та просила їх задовольнити. В обгрунтування своєї позиції посилалась на обставини зазначені у зустрічному позові. Суду пояснила, що спір є між сторонами, і він полягає в тому, що позивачка та її сестра не приймали спадщину фактично після смерті їх батька [PERSON], оскільки вони не проживали на момент його смерті разом з ним. А позивачка вводить суд в оману, оскільки по вул. Першотравневій в м. Дніпропетровську вона не мешкала, а орендувала квартиру зі своєю сімєю, де і мешкала. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала вимоги уточненого первісного позову в повному обсязі та просила його задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнала, та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції посилалась на обставини зазначені у первісному позові. Суду пояснила, що позивачка та вона на момент смерті проживали разом з [PERSON] Позивачка хоча і орендувала квартиру певний період, але в силу тяжких обставин з кінця 2002 року по березень 2003 року проживала [INFO] з батьком. Вважає, що відповідачка [PERSON] через неприязні стосунки не визнає позов, хоча ще за життя батька була домовленість між родичами, що спірна квартира залишиться позивачці. У судове засідання представник третьої особи - ДДДНК не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшов лист з проханням розглядати позовні заяви в його відсутності, проти задоволення жодних позовних вимог не заперечував /а.с. 31, 70, 78/. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], і може зазначити, що зі слів останньої їй було відомо, що [PERSON] не хотіла проживати разом з [PERSON] і шукала собі окрему квартиру, куди в подальшому і переїхала. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював разом з померлим [PERSON] та проживав з [PERSON], і може підтвердити той факт, що на час своєї смерті [PERSON] проживав разом з [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Першотравнева, 27. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] її доньки, а [PERSON] її свекруха. Підтвердила той факт, що на момент своєї смерті [PERSON] проживав за адресою: [INFO], також там проживала вона та їх доньки зі своїми чоловіками. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є З рідною сестрою, померлий [PERSON] був її племінником, а [PERSON] та [PERSON] - І внучаті племінниці. Підтвердила той факт, що [PERSON] не проживала разом з [PERSON] на момент його смерті. Суд, вислухавши сторін, їх представників та свідків і вивчивши матеріали справ:;- вважає, що уточнений первісний позов підлягає повному задоволенню, а зустрічний позс* частковому задоволенню із наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира №88 в будинку №2-а по вул Караваєва в м. Дніпропетровську на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON]> Олександровичу/а.с. 11-15, 63-64/. 09 лютого 2003 року помер [PERSON] /а.с. 8/, після його смер~ відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його батько [PERSON], його мати [PERSON] та його доньки [PERSON] /а.с. 16-17/ і [PERSON] /а.с. 22-23 . [PERSON] спадкоємцем не була, оскільки їх шлюб з [PERSON] було розірвано 06 червня 1994 року /а.с. 25/. Ніхто із зазначених спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини /а.с. 44 . однак всі прийняли спадщину фактично /а.с. 26/. Кожен успадкував по 1/12 частині квартири (1/3 : 4 = 1/12). В подальшому [PERSON] передала свою частину спадщини [PERSON], що підтверджується її поясненнями в судовому засіданні, тобто [PERSON] успадкувала після смерті батька 1/12 + 1/12 = 1/6 частину спірної квартири. 20 липня 2007 року помер [PERSON] /а.с. 9/, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/12 (1/3 + 1/12) частин спірної квартири. Єдиним спадкоємцем померлого згідно заповіту є [PERSON] /а.с. 10/, однак [PERSON], як дружина померлого /а.с. 61/ і пенсіонерка за віком має право на обовязкову частку в спадщині в розмірі 5/72 частин квартири (5/12 (спадщина) : 5 (кількість спадкоємців першої черги - дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON]О.): 2 (обовязкова частина) = 5/72). Таким чином [PERSON] успадкувала 25/72 частин спірної квартири (5/12 - 5/72 = 25/72), а [PERSON] 5/72 частин спірної квартири, вони своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини /а.с. 44/. [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживали [INFO]/ а.с. 26/. Згідно ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України в редакції 2003 року, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Суд, аналізуючи зібрані докази, вважає за можливе задовольнити уточнений первісний позов в повному обсязі, а зустрічний позов частково, оскільки фактичне прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті їх сина [PERSON] всіма сторонами було визнано, а фактичне прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті їх батька [PERSON] знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду згідно наданий доказів, зокрема довідка з місця проживання. Також слід зазначити, що на момент смерті [PERSON] діяли положення ЦК України в редакції 1963 року, ст. 549 якого не потребує обовязкового проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на момент смерті останнього для фактичного прийняття спадщини (як наприклад того вимагає ст. 1268 ЦК України в редакції 2003 року), доказами фактичного прийняття спадщини можуть бути і інші обставини, наприклад - взяті речі померлого для подальшого користування чи інше, зокрема в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] та [PERSON] після смерті батька користувалися його меблями та автомобілем та іншими речами. Правовідносини щодо спадкування майна після смерті [PERSON] виникли на час дії Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, тому вирішуючи вказаний спір суд керується також і діючим на той час законом. В звязку з тим. що первісні позовні вимоги задоволені, а зустрічні позовні вимоги частково задоволені, з сторін належить стягнути понесені ними судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України, однак у зв'язку з тим, що даних вимог не зазначено, не зважаючи на розяснення судом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне не стягувати дані витрати.

Outcome: partial