Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду 15 жовтня 2008 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 грудня 1993 року Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 5. Від зазначеного шлюбу подружжя має четверо дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що відповідач почав часто вживати спиртні напої, бити її, ображати, принижувати, постійно вчиняє сварки, почав ображати дітей, вихованням яких не займається. Всі намагання [PERSON] зберегти шлюб виявились марними, оскільки відповідач не бажає змінити свою поведінку. За таких обставин позивач вважає подальше збереження шлюбу та сумісне проживання з відповідачем неможливим, оскільки це буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу діти залишаться мешкати з матір'ю, а відповідач буде сплачувати на їх утримання аліменти. Спору, щодо поділу спільного майна подружжя, немає. У зв'язку з викладеним, позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС позивач просить віднести на відповідача у повному обсязі. У судовому засіданні позивач прохала суд позов її задовольнити та подала заяву про те, щоб не стягувати з відповідача на її користь судові витрати та покласти саме на неї витрати при отриманні в органах РАЦСу свідоцтва про розірвання шлюбу, а відповідача від них звільнити. У судовому засіданні 22 листопада 2008 року, відповідач подав до суду свій письмовий відзив в якому зазначив, що на розлучення згоден і строк для примирення вже не потрібен, оскільки сім»ю зберегти вже не можливо. У своїх поясненнях відповідач вказав, що від шлюбу з позивачем у них є четверо дітей, які проживають з позивачем і спору про їх місце проживання, між ним та позивачем не має. Між ними також не має спору про розподіл сумісно нажитого майна. Шлюб у них в обох перший. Крім того відповідач вказав, що підставою розірвання шлюбу з позивачем є те, що вони зовсім різні люди, з різними поглядами на життя та життєві цінності, між ними не має взаємо порозуміння, вони не проживають однією сім»єю і мешкають за різними адресами; спільного господарства не ведуть і подружніх стосунків не підтримують. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 18 грудня 1993 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Чернігівською сільською радою Лозівського району Харківської області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 5. (а.с.№17). Шлюб в обох сторін перший. У сторін обох, даний шлюб - перший. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають четверо дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дітей, якщо шлюб буде розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити, згідно письмової заяви позивача. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір 08грн. 50 коп. (а.с.№1). Однак, як вже вище було вказано, у судовому засіданні, позивачем було подано заяву, в якій вона прохала суд, не стягувати з відповідача на її користь, понесені нею при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved