Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварське АТП 13262», треті особи директор товариства з обмеженою відповідальністю «Броварське АТП 13262» [PERSON], Броварське міське управління Пенсійного фонду України, про визнання дій про відмову у видачі довідки - незаконними та зобовязання видати довідку. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. 30.07. 2009 року позивач звернувся із заявою до директора «Броварське АТП 13262» [PERSON], в якому він працював на посаді водія з проханням видати йому довідку форми № 122 про його перебування в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, яка дає право позивачу на отримання пільгової пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До вказаної заяви позивач додав копію трудової книжки, копію посвідчення про відрядження, копію товарно- транспортної накладної, копію заяви від 16.07.2009 року до Головного управління праці та соціального захисту населення Київської облдержадміністрації управління захисту населення, копію листа від Головного управління праці та соціального захисту населення Київської облдержадміністрації управління захисту населення постраждалого від Чорнобильської катастрофи, копію посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. 04.08.2009 року позивач отримав відповідь від ТОВ «Броварське АТП 13262» з відмовою у видачі довідки форми №122. Вважаючи відмову безпідставною, позивач повторно звернувся із заявою про видачу довідки, додавши до неї копії наказів про відрядження по Броварському АТП 11063 за № 222 від 30.06.1986 року та № 232, від 07.07.1986 року, але отримав відповідь з відмовою від 10.08.2009 року. Вважаючи такі дії неправомірними позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити їх, пояснили, що [PERSON] направлявся Броварським АТП 11063 відповідно наказу № 222 від 30 червня 1986 року в м.Чорнобиль, де перебував з 06.07.1986 року по 10.07.1986 року та виконував роботу по перевезенню нафтопродуктів в бочках на автомобілі Камаз -5320 (50-90 КХА з пункту навантаження нафтобази «Бортничі» до пункту розвантаження м.Чорнобиль, що підтверджується посвідченням про відрядження та товарно- транспортною накладною серії 22-М № 218605 від 06.07.1986 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, оскільки в керівництва ТОВ «Броварське АТП 13262» не має законних підстав для видачі довідки форми № 122, адже [PERSON] не відряджався в період з 06.07.1986 по 11.07.1986 року в м.Чорнобиль, а в цей час з 01.07.1986 року по 04.07.1986 року перебував у відрядженні в м.Кишиневі, а з 07.07.1986 року по 10.07.1986 року в м.Полоцьку, що підтверджується відповідними наказами № 222 та № 232, крім того представник відповідача наголосила на тому, що посвідчення про відрядження та товарно- транспортна накладна, якими обґрунтовував позивач свої позовні вимоги, не оформлені належним чином відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, а саме відсутні відмітки про реєстрацію посвідчення про відрядження (дата та номер), відмітки з проставленими підписами посадових осіб з мокрими печатками підприємства про прибуття позивача в пункт призначення м.Чорнобиль і вибуття з нього, а також відсутні аналогічні відмітки про прибуття позивача в м.Бровари. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи - Броварського міського управління Пенсійного фонду України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі Свідок [PERSON] пояснив суду, що в 1986 році працював заступником директора по експлуатації Броварського АТП 11063, мав право підпису посвідчень про відрядження, але не памятає чи відряджався [PERSON] в період з 06.07.1986 року по 11.07.1986 року в м.Чорнобиль, однак [PERSON] підтвердив те, що на посвідченні про відрядження стоїть його підпис. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що в 1986 році працював на підприємстві начальником відділу експлуатації, підпис під графою вибув з м.Бровари належить йому, але на яке саме підприємство направлявся позивач йому невідомо як і те, чому не стоїть відмітка про прибуття позивача після відрядження в м.Бровари, додатково пояснив, що він теж в цей час перебував у відрядженні в м.Чорнобиль. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в той час працював головним бухгалтером на підприємстві, позивач приходив до нього в 1986 році з посвідченням про відрядження в м.Чорнобиль в період з 06.07.1986 року по 11.07.1986 року, але він відмовив йому в прийнятті вказаного посвідчення, оскільки останнє не було оформлене належними чином, а саме на ньому були відсутні належні відмітки, тобто підписи посадових осіб, посвідчені круглими печатками відповідних підприємств з пункту вибуття з м.Бровари в пункт призначення м.Чорнобиль, з м.Чорнобиль в м.Бровари, а також аналогічні відмітки про прибуття в пункт завантаження нафтобазу «Бортничі» та відмітка про вибуття з нього, а тому підвищена заробітна плата за час, вказаний в посвідченні про відрядження, позивачу виплачена не була, також свідок зазначив, що термін зберігання книги реєстрацій відряджень минув, тому на підприємстві її немає, додав, що якщо працівник в той час відряджався терміново з підприємства у вихідний день в напрямку м.Чорнобиль, то в книзі реєстрацій відряджень відмітки про відрядження могло і не бути, крім того існували «резервні» посвідчення про відрядження, тобто на яких був проставлений підпис керівника підприємства, посвідчений мокрою печаткою підприємства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в 1986 році працював начальником автопарку Броварського АТП -11063 та підтвердив, що 06.07.1986 року він особисто їздив до [PERSON] додому для того, щоб повідомити останньому про відрядження в м.Чорнобиль. Свідок [PERSON] пояснив, що в 1986 році працював директором підприємства «Броварське АТП 11063», але не памятає чи направлявся позивач в період з 06.07.1986 року по 11.07.1986 року у відрядження в м.Чорнобиль. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що працювала на підприємстві «Броварське АТП 11063» начальником відділу кадрів і добре памятає, що [PERSON] направлявся у відрядження з 19.01.1987 року по 18.02.1987 року в населений пункт [PERSON] для перевезення вантажів і в 1992 році на підставі довідки № 149 йому було видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але при перереєстрації посвідчень в 1997 році посвідчення [PERSON] було скасоване, так як населений пункт [PERSON] не увійшов в 30- кілометрову зону відчуження. В 2006 році [PERSON] звернувся до Київської облдержадміністрації з вищевказаним посвідченням про відрядження в м.Чорнобиль на підставі Наказу № 222 від 30.06.1986 року і йому було поновлене посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але як зазначила [PERSON] в період з 06.07.1986 року по 11.07.1986 року [PERSON] не міг перебувати в м.Чорнобилі, так як в цей час направлявся у відрядження в м.Кишинів та м.Полоцьк. Таким чином, суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, третю особу [PERSON], представника третьої особи Броварського міського управління Пенсійного фонду України, свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п.1 ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 10 років. Відповідно п.п. 1.4.,1.5 «Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, назви підприємства, куди відряджений працівник, строку і мети відрядження. Фактичний час перебування у відрядженні визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Якщо працівника відряджено до різних населених пунктів, то відмітки про день прибуття й день вибуття проставляються у кожному населеному пункті. Якщо відсутні відмітки в посвідченні про відрядження, то добові не виплачуються. Після повернення з відрядження працівник зобовязаний до закінчення третього банківського дня наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Разом із звітом подаються посвідчення про відрядження, оформлене в установленому порядку і документи в оригіналі, що підтверджують вартість понесених в звязку з відрядженням витрат. Згідно п. 1.5. розділу II вищевказаної Інструкції, відмітки в посвідченні про відрядження щодо прибуття і вибуття працівника завіряються тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обовязки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього. В свої позовних вимогах позивач посилається на неправомірну відмову відповідача у видачі довідки форми № 122, так як вважає, що доказом його перебування в період з 06.07.1986 року по 10.07.1986 року в м.Чорнобиль в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є посвідчення про відрядження, яке нібито видане йому на підставі наказу про відрядження № 222 від 30.06.1986 року Броварським АТП -11063. Однак судом встановлено, що у вищевказаному посвідченні про відрядження відсутні відмітки про реєстрацію посвідчення на підприємстві (дата та номер), у графі «вибуття з м.Бровари» та «прибуття в м.Бровари» відсутня мокра печатка підприємства та підпис особи, яка має право підпису посвідчення про відрядження, а також у графі «прибуття в м.Чорнобиль» відсутня печатка підприємства УС-605 чи п/я 10-9092, які нібито знаходились в м.Чорнобилі. Крім цього, відповідно п.п.1.4, 1.5. вищевказаної Інструкції право підпису посвідчення про відрядження надано тільки керівнику підприємства або його заступнику, однак в судовому засіданні встановлено, що в графі «вибув з м.Бровари» підпис службової особи належить [PERSON], який на той час не займав вищевказаних посад та не мав права даного підпису. Крім цього суд дає належну оцінку тим обставинам, що 06.07.1986 року [PERSON] відповідно Наказу № 222 п.1.12 від 30.06.1986 року перебував у відрядженні в м.Чорнобилі., тому не мав реальної можливості в день відрядження [PERSON] виконати даний підпис. На бланку посвідчення про відрядження у графах «прибув в м.Чорнобиль» 06.07.1986 року та «вибув з м.Чорнобиль»- відсутня печатка відповідного підприємства та проставлений лише штамп п/я 10-9092, що порушує вимоги вищевказаної Інструкції. Крім цього, як вбачається з наказів № 222 та №232 за 1986 рік по підприємству Броварське АТП -11063, правонаступником якого є відповідач ТОВ «Броварське АТП 13262» [PERSON] перебував у відрядженні з 01.04.1986 року по 04.07.1986 року в м.Кишинів, а з 07.07.1986 року по 10.07.1986 року в м.Полоцьк, тому не мав фактичної можливості в цей період часу бути в м.Чорнобилі. Таким чином суд приходить до остаточного висновку, що посвідчення про відрядження не є доказом, який свідчить про перебування позивача у відрядженні в м.Чорнобилі у вищевказаний період. Судом також встановлено, що товарно- транспортна накладна серії 22-М № 218605 від 06.07.1986 року, якою керується в своїх обґрунтуваннях позивач, не є тим доказом, який дійсно б підтверджував перебування позивача з 06.07.1986 року по 10.07.1986 року в м.Чорнобилі, так як в ній відсутні будь-які відмітки про перебування позивача в м.Чорнобилі саме протягом 5 днів. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили той факт, що [PERSON] дійсно перебував у вдрядженні в м.Чорнобиль протягом 5 календарних днів в період з 06.07.1986 року по 10.07.1986 року. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача [PERSON], [PERSON] засвідчили суду, що [PERSON] не направлявся у відрядження в м.Чорнобиль в спірний період та предявлене ним посвідчення підприємством Броварське АТП -11063 не видавалось, так як в цей період він перебував у відрядженнях за наказами №\~222 та № 232 в інших населених пунктах. За таких обставин суд приходить до остаточного висновку, що дії відповідача ТОВ «Броварське АТП 13262 щодо відмови [PERSON] у видачі довідки форми № 122, що затверджена Постановою Державного комітету СРСР з соціальних питань праці від 09.03.1988 року не є неправомірними та відповідач не може бути зобовязаний судом видати зазначену довідку на підставі тих доказів, які надавались позивачем в додатку до заяв від 30.07.2009 року та 05.08.2009 року. Суд також дає критичну оцінку обґрунтуванням представника позивача позовних вимог з посиланням на довідку № б/н без зазначення дати, видану УС-605 про його перебування у складі Управління УС-605 в м.Чорнобиль по ліквідації аварії на ЧАЕС з 06 липня 1986 року по 10 липня 1986 року, відповідно якої позивачем отримана доза зовнішнього гама опромінення, що дорівнює = 5,2 БЕР, та як при зверненні із вищезазначеними заявами до відповідача, позивачем не було надано дану довідку. Крім цього відповідно до Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 23-1 від 15.10.2009 року, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2009 року за N1050/17066 «Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"» підставами для нарахування та перерахунку пенсій відповідно норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" крім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Але в звязку з тим, що відповідно ч.4 ст.2 ЦПК України закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дій в часі. В даному випадку спір про право виник раніше вступу в законну силу вищевказаної Постанови Правління ПФУ. Тому суд звертає увагу позивача, що він не втратив право звернення до Броварського Управління Пенсійного фонду України з вимогою про призначення пільгової пенсії відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши зазначену довідку, за умови, що вона буде визнана, як первинний документ, який підтверджує участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Outcome: dismissed