overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 22 лютого 2005 року розірвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Казанківського районного суду від 21 грудня 2004 року з відповідача стягнені аліменти на її користь на утримання сина, у розмірі 60 (шістдесят) гривень. Син [PERSON] мешкає з нею знаходиться повністю на її утриманні, також у неї на утриманні ще одна малолітня дитина, крім того вона отримує мінімальну заробітку плату. Оскільки відповідач працює, тому просить збільшити розмір аліментів з 60 гривень до 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Відповідач, допитаний згідно судового доручення, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 22 лютого 2005 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача стягнені аліменти у розмірі 60 гривень з усіх видів заробітку. У відповідності до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до" досягнення ними повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути зменшений або збільшений у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи, те що дитина не перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, а знаходиться на утриманні позивача, та відповідач має матеріальну змогу сплачувати аліменти, оскільки працює та має постійний заробіток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, заявив, що 24 червня 2009 року померла його сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина і він є єдиним спадкоємцем за заповітом. В даний час [PERSON] виявив бажання оформити спадкове майно, але нотаріус відмовила йому мотивуючи тим, що вона в шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач пропустив шестимісячний строк, для прийняття спадщини в зв'язку з тим,поїхав до своєї доньки в Сполучені Штати Америки, тому змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надали суду заяву, в якій просять проводити судове засідання без них. Позов визнають. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд має право ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення Копія свідоцтва про смерть (а.с.6) свідчить, що [PERSON] померла 24.06.2009 року. Із копії заповіту (а.с.7) судом встановлено, що [PERSON]. заповіла все своє майно [PERSON] Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Враховуючи ту обставину, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за незалежних від нього обставин, суд має підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, де вказано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуючи це тим, що 19 травня 2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір про надання кредиту розміром 5000 гривень, з відсотковою ставкою 26 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 19 травня 2011 року. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно до 19 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту та проводити погашення рівними частинами в сумі 138,89 гривень, а також сплачувати відсотки нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача 3493,98 гривень. Однак до початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача 3730,25 гривень та судовий збір в сумі 51 гривня і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся , належним чином , про що свідчить розписка , про одержання судової повістки , причини неявки відповідача суду не відомі. Зі згоди позивача суд , ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ВАТ Ощадний банк України від імені якого діє філія Петрівське відділення № 5347 підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2008 року між ВАТ Ощадний банк України від імені якого діє філія Петрівське відділення № 5347 та [PERSON] був укладений Кредитний договір про надання кредиту розміром 5000 гривень, (а.с.6-7), з відсотковою ставкою 26 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 19 травня 2011 року, відповідач систематично порушував взяті на себе зобовязання, несвоєчасно сплачував кредит та відсотки, а тому внаслідок порушення терміну сплати основного боргу та відсотків за користування кредитом в нього виникла заборгованість. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор- прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. А тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 22 листопада 2005 року помер його син в селі Потіївка Радомишльського району Житомирської області . Він не зміг звернутися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як тривалий час хворів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить визначити додатковий строк для подапня заяви в межах двох місяців від дня набуття рішенням суду законної сили . Відповідач в судове засідання не з»явився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом 15 лютого 2006 року у віці 36 року в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області помер син позивача [PERSON]. про що в Книзі реєстрації смертей відділом РАЦС Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області зроблено запис за № 37. Родинні стосунки позивача з покійним сином підтверджуються свідоцтвом про народження сина. Позивач в передбачений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як тривалий час хворів. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з вимогами ст.ст.1272, 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.24 роз*яспив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку,, суд досліджує поважність причини попуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнень, до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що житловий будинок № 29 по вул. Гюго в м. Харкові належить на праві власності: їй [PERSON] 79/100 частини, відповідачці [PERSON] 21/100 частини. Вважає, що земельна ділянка вказаного домоволодіння розподілена між власниками невірно, оскільки відповідач займає більшу частину, ніж їй належить, в звязку з чим з приводу користування земельної ділянки виникла конфліктна ситуація. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, тому кожен з них має право на користування половиною земельної ділянки, без визначення конкретних меж. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок № 29 по вул. Гюго в м. Харкові належить на праві власності: [PERSON] - 79/100 частини, [PERSON] 21/100 частини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Гюго, 29 перебуває у власності територіальної громади Харківської міської ради. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЄ ім.. Бокаріуса за № 2957 від 14.07.2009 року фактичне користування земельної ділянки по вул. Гюго, 29 в м. Харкові не відповідає часткам, які належать співвласникам [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у праві власності, яким пропонується [PERSON] на 79/100 частини виділити в користування земельну ділянку площею 473,21 кв.м., що відповідає ідеальній частці. [PERSON] на 21/100 частини виділити в користування земельну ділянку площею 125,79 кв.м., що відповідає ідеальній частці. Границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки: від лінії забудови по вул. Гюго, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 13,0 кв.м. і 4,76 кв.м., потім по лінії розподілу житлового будинку, далі по прямій лінії довжиною 9,4 кв.м., потім повернувши наліво під прямим кутом по прямій лінії довжиною 5,3 кв.м. до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 25,0 кв. м. і 5,8 кв.м. Суд вважає, що такий варіант стосовно визначення порядку користування земельною ділянкою відповідає закону, та найбільш повно враховує інтереси та потреби всіх співвласників. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 08 лютого 2003 року у від ділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 44, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Позивачка звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося, вони виявились людьми із різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки, на даний час відповідач проживає з іншою жінкою, між ними існують фактичні шлюбні відносини. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також вказала, що вона та відповідач близько чотирьох років проживають окремо, з того часу не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, вважає, що примирення між ними неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечив, та пояснив, що він немає наміру зберегти сімю, близько чотирьох років вони проживають окремо, з того часу не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, крім того вказав, що у нього є інша жінка, від якої має дитину, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони близько чотирьох років проживають окремо, з того часу не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, відповідач проживає з іншою жінкою, від якої має сина. Крім того, як вказала позивачка в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує бійки та сварки. Сторони вже рік проживають окремо. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 15.08.1992. Сторони припинили шлюбні відносини. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Примирення між сторонами неможливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відношенню до сина [PERSON] Іліаса Рідовича, [INFO]; та визначити місце проживання дитини з матірю. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається. У судовому засіданні позивачка та представник органу опіки та піклування позов підтримали. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Причини неявки невідомі. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] Іліаса Рідовича, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З акту обстеження житлово-побутових умов від 28.05.2009, характеристики гімназії № 31, показань свідка [PERSON] вбачається, що відповідач про виховання і утримання сина не піклується, його життям не цікавиться. Дитина проживає з матірю і перебуває на її утриманні. Рішенням виконкому Деснянської районної у м.Чернігові ради від 09.06.2009 № 160 затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини і його слід позбавити батьківських прав, та визначити місце проживання дитини з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним даговором в сумі 15318 гривні 84 копійки та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02.11.2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №98165_cred, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі 25000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту, що відповідає строку дії картки. Проценти за користування кредитом у разі їх несплати вважаються простроченими з дня, наступного за днем визначеним в кредитному договорі. Банк виконав свої кредитні зобовязання. Станом на 11.08.2009 року заборгованість по кредитному договору становить 15318,84 грн., в тому числі 12392,65 грн. сума основного боргу, 1958,63 грн. сума процентів, 250 грн. (фіксована частка) та 717,56 грн. штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача подала до суду письмове клопотання про зменшення суми позову і остаточно просила стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 13390 грн. 27 коп., та судові витрати в сумі 273 грн. 19 коп. ( 153, 19 судовий збір та 120 грн. витрати на ІТЗ).При цьому пояснила, що сума заборгованості зменшилась у звязку з частковою сплатою боргу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що він в цей час не мав фінансової можливості погасити вказану заборгованість. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на день розгляду справи в суді, має перед позивачем заборгованість за кредитним договором №98165_cred від 02.11.2007 року в сумі 13390 грн. 27 коп. Відповідач порушив вимоги закону, оскільки відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання всіма сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідач визнав позов повністю, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позову також є підставою для його задоволення. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по кредитному договору в сумі 13390,27 грн., а також 153 грн. 19 коп. відшкодування сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

Позивач КП теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернувся до суду з позовною заявою д відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за опалення і гаряче водопостачання у сумі 1211 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] свої позовні вимоги змінив, зменшивши суму до 1038,99 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, та не заперечував проти стягнення заборгованості. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину не явки суду не повідомила. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, у порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, проти чого представник позивача не заперечував. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлягающим задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі №28 будинку №41 на 5 м-ні Зарічному в м.Кривому Розі. Згідно виписки відповідач сплату за опалення і гаряче водопостачання проводив частково, в зв'язку з чим створилась заборгованість за період з 01.10.2008 року по 01.10.2009 року в сумі 1038,99 грн. З такими обставинами відповідач [PERSON] згодний. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача належать задоволенню та з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути заборгованість з опалення і гаряче водопостачання, згідно доданого розрахунку за вищезазначений період у розмірі 1038,99 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.06.2003 між позивачем і відповідачем укладено шлюб. Проте згодом вони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Шлюбні стосунки фактично припинилися з 2008 року і спільного господарства з цього часу не ведуть. У звязку з цим позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов та просив його задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач проти позову не заперечувала та зазначила, що вважає подальше збереження сімї неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.06.2003, що підтверджується свідоцтвом про одруження № 234235, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві 07.06.2003, та про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 496 (а.с. 16). Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № 262992, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві 26.06.2004 (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач підтвердила, що вони з позивачем не підтримують шлюбних стосунків та вважає, що примирення між ними не можливе. Сторони погодили, що їх дитина буде проживати з матірю, спору між ними щодо поділу спільного майна на сьогоднішній день немає. Повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved