overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів. Заявник у судовому засіданні доводи заяви підтримав повністю та суду пояснив, що він народився 11 березня 1928 року в с.Воскресинці Рогатинського району. Його прізвище у свідоцтві про народження зазначено [PERSON]. В період з 15 березня 1956 року по 16 січня 1958 року працював робітником в радгоспі «Мирний» Іванівського району Херсонської області. Даний факт підтверджується довідками №82,83, виданими 22 січня 1958 року радгоспом «Мирний» Іванівського району Херсонської області. Однак в довідках неправильно зазначено його прізвище Диян замість [PERSON]. В даний час він має право на проведення перерахунку пенсії. Однак вказані у правовстановлюючих документах відомості не відповідають даним про його особу. Через зазначені неправильності він не може скористуватися своїм правом на проведення перерахунку пенсіїї. Представник зацікавленої особи [PERSON] просив ухвалити рішення на підставі зібраних та оцінених в судовому засіданні доказів. Не заперечує щодо задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження серія ЯФ №567290, виданого 14 червня 1950 року вбачаться, що прізвище заявника [PERSON]. Він народився 11 березня 1928 року, про що було складено актовий запис за №16 Букачівським райбюро ЗАГС. Як вбачається з паспорта серія СС №280156, виданого Рогатинським РВ УМВС Івано-Франківської області прізвище заявника [PERSON]. В трудовій книжці, виданій 16 вересня 1960 року , прізвище власника книжки зазначено [PERSON]. В довідках №82,83, виданих 22 січня 1958 року радгоспом «Мирний» Іванівського району Херсонської області, які підтверджують стаж роботи заявника в радгоспі на посаді робітника в період з 15 березня 1956 року по 16 січня 1958 року прізвище заявника зазначено Диян. Відповідно до довідки, виданої 14 травня 2009 року №23/Д-152 архівним відділом Іванівської районної державної адміністрації, архівний відділ немає можливості надати архівну довідку про підтвердження трудового стажу роботи [PERSON] у радгоспі «Мирний» Іванівського району Херсонської області, оскільки документи на державне зберігання до архівного відділу надійшли в неповному обсязі. У відповідності з ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі імя якої, що зазначене в документі не збігаються з імям цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки є підставою для проведення перерахунку пенсії. При таких обставинах суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу з депозитного рахунку, вказуючи на те що 01.07.2009 року між ним та відповідачем був укладений договір №1034 про зарахування на його імя на депозитний рахунок внеску в сумі 10 тис. грн. Згідно з п. 1.3. договору відсоткова ставка на внесок складає 23 % річних або 1,9 % щомісячно. Договір укладено строком на 12 місяців до 01.07.2010 року. Листом №13/10 від 25.02.10 року відповідач йому повідомив, що не має можливості повернути вклад та розмір процентної ставки зменшений до 8% річних. Прохав стягнути з відповідача суму депозитного внеску 10 тис. грн., відсотки на суму вкладу в розмірі 1330 грн. з розрахунку 1,9% в місяць. Та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. Позивач у попередньому судовому засіданні змінив позовні вимоги, прохав стягнути з відповідача суму депозитного внеску 10000 грн., відсотки на суму вкладу в розмірі 1263,34 грн. сплачені витрати на ІТЗ в сумі 120 грн., від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовився. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення змінених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з договору №1034 від 01.07.2009 року відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок в гривні, а він вніс на вказаний рахунок депозитний внесок на умовах зворотності та платності в сумі 10000 грн. строком на 12 місяців з оплатою 23% річних або 1,9 % щомісячно. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач визнає позов, та для задоволення позову є законні підстави, суд стягує з відповідача на користь позивача суму депозитного вкладу за договором 10000 грн. та сума відсотків за вказаним договором 1263,34 грн., а загалом 11263,34 грн. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені ним судові витрати, а саме: сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду в сумі 120 грн. Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 112 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу з депозитного рахунку, вказуючи на те що 04.08.2009 року між нею та відповідачем був укладений договір №1053 про зарахування на її імя на депозитний рахунок внеску в сумі 10 тис. грн. Згідно з п. 1.3. договору відсоткова ставка на внесок складає 23 % річних або 1,9 % щомісячно. Договір укладено строком на 12 місяців до 04.08.2010 року. Листом №12/10 від 25.02.10 року відповідач їй повідомив, що не має можливості повернути їй вклад та розмір процентної ставки зменшений до 8% річних. Прохала стягнути з відповідача суму депозитного внеску 10 тис. грн., відсотки на суму вкладу в розмірі 1146 грн. з розрахунку 1,9% в місяць за 7 місяців користування внеском. Та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. Позивачка у попередньому судовому засіданні змінила позовні вимоги, прохала стягнути з відповідача суму депозитного внеску 10000 грн., відсотки на суму вкладу в розмірі 1052,52 грн. з розрахунку 1,9% в місяць за 7 місяців користування внеском, сплачені витрати на ІТЗ в сумі 120 грн., від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовилась. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення змінених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з договору №1053 від 04.08.2009 року відповідач відкрив позивачці депозитний рахунок в гривні, а вона внесла на вказаний рахунок депозитний внесок на умовах зворотності та платності в сумі 10000 грн. строком на 12 місяців з оплатою 23% річних або 1,9 % щомісячно. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач визнає позов, та для задоволення позову є законні підстави, суд стягує з відповідача на користь позивача суму депозитного вкладу за договором 10000 грн. та сума відсотків за вказаним договором 1052,52 грн., а загалом 11052,52 грн. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені ним судові витрати, а саме: сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду в сумі 120 грн. Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 111 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 25.07Л986 року у відділі ЗАГС Виконкому Лисичанської міськради народних депутатів Ворошиловградської області, актовий запис № 610, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнив, що відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачкою щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказав позивач, що він та відповідачка з листопада 2009 року проживають окремо, останні 10 років не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, крім того, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні відповідачка проти позову не заперечила та пояснила, що наміру зберегти сімю вона не має, з листопада 2009 року проживають з позивачем окремо, останні 10 років не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, згідна на розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення,* оскільки судом встановлено, що сторони з листопада 2009 року проживають окремо, травалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказав позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. _

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 01 листопада 1975 року у будинку одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис №4306. У грудні 2009 року позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, на те що родина фактично розпалась у 1983 році, з відповідачем вона не проживає однією родиною, у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті та відбуваються постійні сварки. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, спільно не мешкають вже 26 років. Прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати, покласти на неї. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Судові витрати суд покладає на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації, зазначивши, що відповідачі проживають у [INFO], користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, в зв'язку з чим за період з 01.06.2000 року по 11.03.2009 року утворилася заборгованість в сумі 3315 грн. 27 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав і просить стягнути з відповідачів 3315 гривен 27 копійок. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, лише в межах строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з»явились, ніяких доказів або заперечень суду не надали. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи - довідку з місця проживання відповідачів, особовий рахунок - (а,с. 6), розрахунок заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації (а.с.27-29), суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачі проживають у [INFO], користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, в зв'язку з чим за період з 01.06.2000 року по 11.03.2009 року утворилася заборгованість в сумі 3315 грн. 27 коп. У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України наймач зобов'язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за наймане житло у встановленому розмірі і вчасно. У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач у позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні не навели поважних причин пропуску строку позовної давності. Тому суд вважає, що цей строк не підлягає поновленню. У зв»язку з наведеним суд вважає, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації за період з 11.03.2006 року по 11.03.2009 року в сумі 1747 грн. 48 коп. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд вважає, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов"язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. Відповідно до зазначеної статті з відповідачів підлягає стягненню державне мито.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилався на те, що 13.02.2008р. з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 422-02-08-2 , відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 8\~500 грн. з терміном користування кредитними коштами по 13.11.2011 р., зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Позивач посилається на те, що для забезпечення умов кредитного договору з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов яких, вона взяла на себе зобов»язання нести повну відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору. Зазначає, що оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору, то всі відповідачі повинні нести солідарну відповідальність по погашенню заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, стягнути з відповідачів на користь позивача 9\~419 грн. 41 коп. заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали у повному обсязі, з сумою заборгованості згодні. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 422-02-08-2 , відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 8 500.00 грн. з терміном користування кредитними коштами по 13.11.2011 року, зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Відповідач отримав вказані кошти готівкою, що підтверджується заявою про видачу № авт\\3463\\ від 13.02.2008 року. У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України та з метою забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором банк уклав договір поруки з відповідачем [PERSON] Відповідно до п. 2.1 договору поруки, поручитель, відповідач по справі, [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобов»язання перед позивачем відповідати по зобов»язаннях відповідача [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. Оскільки [PERSON] не виконує зобов»язання по кредитному договору, то заборгованість по кредитному договору підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Заборгованість по кредитному договору складає 9\~419 грн. 41 коп., а саме заборгованість по поверненню кредиту 7\~078 грн., заборгованість по відсоткам 1\~161 грн. 06 коп., штраф за прострочення погашення кредиту 711 грн. 35 коп., штраф за прострочення погашення відсотків 469 грн Також підлягають стягненню з відповідачів витрати по справі 252 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 94 грн. 19 коп. судового збору, а всього 346 грн. 19 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюбні стосунки не підтримують два роки. Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейне життя не склалося, тому що в подружжя різні характери, погляди на життя, в результаті чого в сімї виникають непорозуміння. Шлюбні відносини розпалися та збереження сімейних відносин не можливе, просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Сімейне життя не склалося, тому що втратилося почуття поваги та любові, що призвело до неможливості подальшого сімейного життя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

08.02.2010 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, спільне господарство не ведуть з серпня 2009 року, шлюбні відносини не підтримують. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, тому що в подружжя різні характери, погляди на життя, втратилось почуття любові та поваги один до одного. Позивачку та сина відповідач матеріально не підтримує, не приймає участі у вихованні дитини, просить шлюб розірвати. 15.03.2010 року позивачка доповнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі свідоцтва про народження [PERSON], який народився 12.06.2007 року вбачається, що сторони є його батьками. Сторонами визнаний факт проживання з позивачкою синів та ненадання на їх утримання матеріальної допомоги з боку відповідача. Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримування своєї дитини, оскільки він не надає їй матеріальної допомоги в добровільному порядку. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки у звязку з неможливістю подальшого сімейного життя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до суду та просить визнати за нею право власності спадкування за законом на житловий будинок і погосподарські споруди по вул.Поліська,31 в с.Переброди Дубровицького району Рівненської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул.Поліська,32 в с.Переброди Дубровицького району. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачі позовні вимоги визнали. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинкок державним нотаріусом Дубровицької державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.4) [PERSON] померла 01.12.2006 року. Згідно довідки №2244 від 16.06.2009 року виданої Перебродівською сільською радою (а.с.7) житловий будинок №31 по вул.Поліській в с.Переброди Дубровицького району рахується за померлою [PERSON], згідно запису в погосподарській книзі №3 с.Переброди Дубровицького району, особовий рахунок №256 (побудований у 1962 році). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що позивачка, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула права власності на нього.

Outcome: approved