Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції, треті особи [PERSON], ЗАТ КБ ПриватБанк про звільнення частини майна з-під арешту, в якій зазначає, що на початку грудня 2009 р. їй стало відомо про те, що належний їй на праві власності будинок, розташований під № 39 по вул. Комінтерна у м.Тростянці Сумської області знаходиться під забороною відчуження, згідно постанови державного виконавця ВДВС Тростянецького районного управління юстиції. Підставою для накладення арешту на майно було те, що її чоловік - [PERSON], без її відома отримав кредит у ЗАТ КБ Приватбанк і не погасив у повній мірі, через що банк звернувся до суду із позовом та заявою про забезпечення позову, внаслідок чого і було накладено арешт на її будинок. Позивач зазначає, що вказаний будинок був придбаний за договором купівлі-продажу на її власні кошти, отримані від рідного брата [PERSON] та у період, коли позивач припинила шлюбні стосунки і не проживала разом із [PERSON] У звязку з цим позивач просить суд звільнити з-під арешту жилий будинок з господарчими побудовами, який належить їй на праві особистої власності. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та вказала на те, що жилий будинок, розташований по вул. Комінтерна, 39 у м.Тростянці був придбаний за кошти її рідного брата [PERSON] влітку 2000 року, та оформлений договір 8 листопада 2000 р. Із 1998 року у неї погіршились стосунки із чоловіком [PERSON], внаслідок чого сімейні відносини були припинені, і як на час придбання будинку, так і на даний час позивач не проживає разом із [PERSON] У грудні 2009 р. вона дізналась, що вказаний будинок, автомобіль чоловіка та грошові вклади знаходиться під арештом за постановою державного виконавця через борги її чоловіка перед банком. Позивач просить звільнити частину майна з-під арешту, а саме жилий будинок, у якому вона проживає разом із дітьми, так як спірне майно належить їй на праві особистої власності, бо придбане не за спільні кошти подружжя і у період роздільного проживання із чоловіком. Представник відповідача ВДВС у Тростянецькому районі [PERSON] показала, що вона частково визнає позовні вимоги, та не заперечує проти того, що буде знято арешт із будинку [PERSON], однак вказує на те, що державним виконавцем правомірно накладений арешт на майно боржника [PERSON], відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні показав, що дійсно він отримував кредит у КБ ПриватБанк, який не повністю погасив, однак на даний час не може виплатити заборгованість через те, що його автомобіль знаходиться під арештом, і продати його, щоб отримані кошти повернути на погашення боргу він не має права, а банк до цього часу не звертає до виконання виконавчий документ на суму боргу. Крім того вказує, що як на час придбання його дружиною будинку по вул. Комінтерна, 39 у м.Тростянці, так і на даний час вони не проживали однією сімєю із позивачем, так як між подружжям склалися неприязні стосунки через його поведінку. У 2000 р. дружина із дітьми мешкала на квартирі і [PERSON], рідний брат дружини дав гроші на придбання житла. Представник третьої особи ЗАТ КБ ПриватБанк у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини. 27.10.2009 р. до ВДВС Тростянецького РУЮ надійшла ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.06.09 р. про накладення арешту на все майно, що належить відповідачу у справі № 2-6481 [PERSON] в межах заявлених позовних вимог у розмірі 12331,88 грн. нерухоме майно, що знаходиться за адресою Сумська обл., м.Тростянець вул.Комінтерна, 39, інше рухоме майно, що знаходиться за вказаною адресою, на грошові кошти, що обліковуються на рахунках боржника, автомобіль ВАЗ 21093 (а.с.34, 35). 02.11.2009 р. державним виконавцем ВДВС Тростянецького РУЮ винесена постанова про накладення арешту на все майно, що належить відповідачу [PERSON] в межах заявлених вимог у розмірі 12331,88 грн. з метою забезпечення позову (а.с.36) та внесено реєстраційний запис до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про накладення арешту на домоволодіння, розташоване у Сумській області, м.Тростянець, вул. Комінтерна, будинок 39 (а.с.37). 28.11.2009 р. державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження за ухвалою від 23.06.09 р. Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у звязку із її повним виконанням (а.с.39). Як встановлено у судовому засіданні згідно договору купівлі-продажу жилого будинку, укладеного 08.11.2000 року - [PERSON] продала [PERSON] жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в м.Тростянець Сумської області по вул. Комінтерна під № 39 на приватизованій земельній ділянці (а.с.5,6). Також здійснено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі і Охтирським МБТІ зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] ціле домоволодіння в м.Тростянці по вул. Комінтерна, 39 (а.с.7). Згідно реєстру прав власності на нерухоме майно будинок під № 39 по вул.Комінтерна у м.Тростянці Сумської області зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності (а.с.8,9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14) [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] з 16.09.1989 р. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є рідним братом позивача [PERSON] та влітку 2000 року він дав дві тисячі гривень для придбання будинку сестрі із дітьми, які не мали свого житла та мешкали на квартирах. Свідок зазначає, що його сестра із 2000 р. не проживає у шлюбі із [PERSON] Гроші для оформлення договору купівлі-продажу будинку він давав особисто сестрі, та із її колишнім чоловіком ніяких домовленостей з приводу цього не мав. Відповідно до ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Як передбачено ч.2 ст.28 КпШС України суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що арешт накладено на нерухоме майно будинок із господарськими побудовами, яке належить на праві власності [PERSON], а не боржникові [PERSON], тому є підстави для задоволення позову і можливо прийняти рішення про звільнення вказаного майна з-під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: approved