overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

04 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до громади про визнання право власності садовий будинок №129 в садовому товаристві «Кальвін» Соколовського масиву. Позов мотивовано тим, що зазначене майно фактично відноситься до спадщини внаслідок смерті її брата [PERSON]. Однак отримати спадщину позивачка не може з причин відсутності правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності також на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Сільський голова звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Позов визнав, а тому суд на підставі п.4 ст.130 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення з попереднього судового засідання. Судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Як вбачається з матеріалів справи 10 жовтня 2007 року помер брат позивачки - [PERSON] (а.с. 6-11). За життя, [PERSON] був власником садового будинку №129 в садовому товаристві «Кальвін» Соколовського масиву Житомирського району та земельної ділянки на якій розташовано будинок, що підтверджується технічним паспортом на садовий будинок та довідкою садового товариства №79 від 08.07.2009 року(а.с.13-15,17-18). Окрім того, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-08-12 №001370 [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,046 га в садовому товаристві «Кальвін» Іванівської сільської ради (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса за № 1721 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів. З долученої до матеріалів справи довідки першої Житомирської державної нотаріальної контори № 1745 від 23.07.2009 року заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] була подана від імені [PERSON](а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що садовий будинок побудований на спеціально виділеній земельній ділянці, а тому позивачка має право на отримання його у власність. Право власності може бути встановлено судом. Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач не оспорює право власності позивачки суд вважає, що позивачка як єдина спадкоємиця, може бути визнана власницею спірного майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 08 червня 1986 року у Насташинській сільській раді Галицького району, про що зроблено актовий запис за №3. В шлюбі у сторін неповнолітніх дітей немає. [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб із [PERSON], посилаючись на ті обставини, що з відповідачем склалися неприязні стосунки, внаслідок чого виникають сімейні конфлікти і що призвело до розпаду сімї. В даний час спільно не проживають. В судовому засіданні позивач свою заяву підтримав і просить задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Відповідач погодилася з позовними вимогами і вважає, що при таких обставинах збереження сімї є неможливим. Заслухавши в судовому засіданні доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розпаду сім'ї і шлюб носить формальний характер. Вказані обставини стверджують в судовому засіданні самі сторони. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. При цьому визнання в судовому засіданні відповідачем вимог позивача не суперечить законові і не порушує права чи законні інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

В листопаді 2009 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку. В суді позивач підтримала позов і пояснила, що відповідач не надає допомоги на дитину. Про наявність інших стягнень з відповідача ній невідомо. Відповідач в суд не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Судом досліджені свідоцтво про народження, довідка з місця проживання. Суд приходить до наступного: Сторони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. За ст. 180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку, або в твердій грошовій сумі, (ст.183 СК). Відповідач є працездатним, тому може сплачувати аліменти, даних про утримання за виконавчими документами в суді немає. Суд вважає можливим задовольнити позов. Згідно ст.79,80,88 ЦПК України і п.2 Декрету Кабінету Міністрів України „Про держмито з відповідача підлягає стягненню судовій збір. В силу ст.79,81 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.05 року ( з подальшими змінами) „Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ з відповідача також підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

27.11.2009 року позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно із ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що 29.10.2004 року з відповідачем уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 363. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення [PERSON] повноліття. В судове засідання сторони не явилися надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, т.я. позивачка підтримує позов в повному обсязі (а.с. 8), а відповідач позовні вимоги визнає (а.с. 9). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 29.10.2004 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 363, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення [PERSON] повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, 3.06.2000 року, актовий запис №688. Заявники зазначили, що підставою для звернення з вказаною заявою стали ті обставини, що їх сімя перестала існувати, на даний час кожен живе окремим життям, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні заявники свою заяву підтримали, просили її задовольнити. Проаналізувавши наведені дані, дослідивши свідоцтво про одруження між заявниками, суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то збереження сім'ї не можливо і, відповідно до ч. 2 ст. 105, ст. 109 Сімейного Кодексу України, заяву належить задовольнити - шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі належить зарахувати в доход держави На підставі ч. 2 ст. 105, ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Кіцманського РБТІ про визнання права на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Дубівці, вул. Л. Українки (колишня Шевченка), 15, Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю спадкового майна 96737 гривень, після смерті 21.07.2003 року її бабусі [PERSON]. Вказує, що інші спадкоємці за законом - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не претендують на спадщину. Вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, з народження по даний час проживає у спадковому господарстві, але оформити право на спадщину в нотаріальній конторі не може через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] позов підтримала, відповідачі [PERSON], [PERSON], представник РБТІ заявлені вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 328, 376, 392, 1258, 1264, 1268, 1270, 1272, 1274 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], територіальної громади села Брусниця, Кіцманського РБТІ про визнання права на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Зеленів, вул. Учительська, 6, Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю спадкового майна 130842 гривень, після смерті 08.04.2006 року його батька [PERSON], який 28.02.2006 року вчинив на його користь заповіт, а також про визнання права власності на розташовані в цьому ж господарстві самочинно зведені житловий будинок (літ. К-ІІ), гараж (літ. М), літні кухні (літ. Л,Н), сарай (літ. О) загальною вартістю 402259 гривень. Вказує, що інший спадкоємиць за законом - відповідачка по справі [PERSON] не претендує на спадщину. Він в управління та володіння спадковим майном вступив своєчасно, але оформити право на спадщину в нотаріальній конторі не може через здійснення ним у спадковому господарстві самочинного будівництва, яке проведено на підставі рішення 6-ї сесії 23 скликання Брусницької сільської ради від 07.04.1999 року. Самочинне будівлі та споруди зведені без порушень санітарних та протипожежних вимог, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав, відповідачка [PERSON], представники Брусницької сільської ради та РБТІ заявлені вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.І ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1223, 1235, 1258, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

30 листопада 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Новоселицької сільської ради в якій вказує, що 30 вересня 2000 року помер її чоловік, після смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку і господарських споруд в с. Дубовий Гай Полонського району. Позивач є єдиним спадкоємцем і спадщину прийняла, але оскільки відсутній иравовстановлюючий документ про право власності на будинок і господарські споруди, просять визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримує повністю, доводи позову підтверджує. Новоселицька сільська рада направила повідомлення до суду про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задоволити з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що чоловік- позивачки [PERSON] помер у 2000 році. Господарство належало до робочого двору. Будинок і господарські споруди споруджені були в шлюбі. Після смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку з господарськими спорудами. Позивачка [PERSON] після смерті чоловіка прийняла зазначену спадщину. Ііравовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди на імя чоловіка не збереглися. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки і з письмових доказів, а саме: свідоцтва про смерть, свідоцтво про одруження, довідки Новоселицької сільського голови про те, що будинок відносився до робочого двору, технічний паспорт на зазначений житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності насувається па підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.524,529, 549 ЦК України 1963 року, на які поширюються правовідносини на час відкриття спадщини, спадкування здійснюється за законом, спадкоємець за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її, незатежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у першу чергу на спадкування за законом мають дружина і діти спадкодавця. Згідно ст..17 ч.1 Закону України ,,Про власність станом на 15 квітня 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини майна, яку [PERSON] фактично успадкувала, але не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони 18 травня 2006 року розірвали шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне жит-тя у сторін не склалося. Діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальної допомоги по їх утриманню, позивачці одній важко матеріально забезпечувати дітей, тому вона змушена звернутись з вказаним позо-вом до суду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що періодично допомагав дітям матеріально, купуючи їм одяг перед початком навчання у школі, сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно йому буде важко в звязку з тим, що він не має постійного місця роботи, а також тому, що він на даний час перебуває у повторному шлюбі, від якого народилися діти та яких він також повинен забезпечувати матеріально. Згідно копій свідоцтв про народження (а.с.5) у сторін по справі народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з рішення Татарбунарського районного суду від 18.05.2006 року (а.с.2), сторони по справі розірвали шлюб, укладений 28.10.1998 року Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області. З довідки, виданої Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.4), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти [PERSON], 17.10.1998 року народ-ження та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 08 грудня 2009 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, до повноліття старшого сина, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

Позивач ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків, в якій посилаючись на порушення відповідачкою "Правил користування електричної енергією для населення ", виявленого 14 листопада 2008 року працівниками філії Новобузького району, що привело до заподіяння збитків, просив стягнути з останньої в рахунок відшкодування завданих збитків 406 грн. 30 коп. та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що і відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.11.2008 року при обстеженні домоволодіння відповідачки [PERSON] розташованого в с. Показне, Новобузького району, Миколаївської області, представниками енергопостачальної компанії ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" виявлено порушення "Правил користування електричною енергією для населення", які зафіксовано актом за №Я2733 (самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, поза приладом обліку електричної енергії шляхом накиду дротів навантаження на лінію електропередач), допущені відповідачкою. Зазначені докази вказують на порушення споживачем "Правил користування електричною енергією для населення ". У відповідності до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Свої зобов'язання, передбачені договором постачання енергетичними ресурсами, відповідачка [PERSON] порушила, що привело до заподіяння енергопостачальнику ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" збитків, розмір яких згідно до розрахунку складає 406 грн. 30 коп. Згідно до вимог п. 4 ст. 611, ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, мас відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином, дослідженні докази вказують на обґрунтованість вимог позивача, тому суд задовольняє заявлені вимоги в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд з відповідачки [PERSON] стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-04 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2006 році і мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що не підтримує з відповідачем сімейних відносини з травня 2009 року, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, тому просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] пред'явлений до нього позов визнав, на розірвання шлюбу згоден, вважає примирення неможливим. Вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Пояснення сторін вказують на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя в травні 2009 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сім'ї, за наданий судом для цього строк примирення між сторонами не досягнуто, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред'явленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved