Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

15 грудня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 23 жовтня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобовязання укласти в термін до 30 листопада 2009 року договір купівлі продажу квартири. При цьому він видав відповідачці суму у розмірі 16\~000 грн., що еквівалентно, згідно курсу Національного Банку України 2000 доларів США, у рахунок належних з нього платежів в сумі 320\~000 грн. за договором купівлі продажу, який вони мали намір укласти. Зазначав, що відповідно до ч. 3 попереднього договору сторони дійшли згоди про те, що у разі невиконання договору (відмови від укладання договору купівлі-продажу оговореної квартири, не предявлення необхідних документів для укладення договору) [PERSON] зобовязана повернути [PERSON] подвійну суму у розмірі 32\~000 грн., що еквівалентно 4000 доларів США. Посилаючись на те, що з вини відповідачки [PERSON] договір купівлі продажу квартири не було укладено, позивач просив стягнути з [PERSON] 32\~000 грн. за невиконання умов попереднього договору, 360 грн. сплачених ним на нотаріальне посвідчення попереднього договору та свідоцтва, судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 323 грн. 60 коп. та 120 грн. відповідно. 15 лютого 2010 року позивач доповнив свої вимоги та просив стягнути з відповідачки на його користь 1700 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача [PERSON], який був допущений до участі у справі, в якості представника [PERSON] на підставі клопотання позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, а саме в частині повернення грошових коштів в сумі 16\~000 грн. В іншій частині проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність її вини в невиконанні умов попереднього договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 23 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір про намір сторін у майбутньому укласти договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. В рахунок належних з позивача платежів за договором купівлі продажу в сумі 320\~000 грн. [PERSON] передав [PERSON] 16\~000 грн. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються у випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати з договору купівлі продажу квартири. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому ж розмірі, в якому вони надавалися. Встановлено також, що договір купівлі продажу вказаної квартири між сторонами укладено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобовязання встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. В звязку з тим, що договір купівлі-продажу квартири, який сторони мали намір укласти в майбутньому сторонами так і не був укладений у визначений строк, попередній договір втратив юридичну силу. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що передана [PERSON] сума за попереднім договором є авансом, а тому підлягає поверненню у тому ж розмірі 16000 грн. В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє з таких підстав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України відшкодування збитків та моральної шкоди можливе у разі порушення зобовязань. Договір про намір сторін у майбутньому укласти договір купівлі продажу не тягне за собою правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Крім того, встановлено, що відповідачка [PERSON] не ухилялася від укладення договору та відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України стягнення з неї грошових коштів на відшкодування моральної шкоди є безпідставним. Вимоги [PERSON] про стягнення витрат, понесених ним на нотаріальне посвідчення попереднього договору та свідоцтва не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 7 Розділу попереднього договору «Особливі умови» сторони дійшли згоди, що усі витрати повязані з посвідченням цього договору несе сторона 1 [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до умов ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial