Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що придбав у Приватного сільськогосподарського підприємства Придеснянське Броварського району Київської області (далі ПСП Придеснянське) нерухоме майно сільську лазню, яка знаходиться у селі Рожни Броварського району Київської області по вулиці Щорса, 39, що підтверджується укладеним між ним та ПСП Придеснянське 04 квітня 2002 року договором купівлі-продажу цієї будівлі. Купівля майна здійснена на підставі рішення загальних зборів пайщиків ПСП Придеснянське від 07 березня 2002 року. 29 березня 2002 року виконком [PERSON] сільської ради Броварського району прийняв рішення про надання згоди на продаж йому зазначеної сільської лазні без зміни її цільового призначення. Лазню він купив за її залишковою вартістю за 4153 грн. 20 коп., визначеною адміністрацією ПСП Придеснянське. [PERSON] у вказаному розмірі внесені ним на рахунок підприємства, що підтверджується накладною № 23 від 14 березня 2002 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 189 від 14 березня 2002 року. Після придбання сільської лазні вважав, що він є власником цієї будівлі, виконав ремонтні роботи, оскільки приміщення не було придатним для експлуатації за його цільовим призначенням. При зверненні до Броварського БТІ для виготовлення технічної документації на будівлю та реєстрацію за ним права власності на сільську лазню одержав відмову, яка мотивувалась тим, що земельна ділянка, на якій розташована лазня, не приватизована, а договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Броварське БТІ видало йому поверховий план сільської лазні. 10 вересня 2004 року [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області розглянула його заяву про закріплення за ним земельної ділянки. Рішенням цієї сільської ради № 205 від 10 вересня 2004 року йому було надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки та зобовязано погодити відведення земельної ділянки з відповідними органами. Однак, через одержані в результаті дорожньо-транспортної пригоди травми, внаслідок чого він став інвалідом, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу лазні та підготувати технічну документацію щодо відведення земельної ділянки не зміг. Згідно із ст. 224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 154 ЦК України (1963 року) коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми. Договір купівлі-продажу лазні укладено ним згідно із вимогами чинного на той час законодавства: договір укладено в письмовій формі, підписаний обома сторонами, умови договору сторонами виконані в повному обсязі, після сплати вартості майна, воно передано покупцеві. Згідно із ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку мав бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Оскільки придбана ним будівля не є житловим будинком, договір купівлі-продажу сільської лазні нотаріально не посвідчувався. На даний час нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу лазні неможливо, тому що ПСП Придеснянське, з яким укладався договір, ліквідовано, а правонаступники відсутні, у звязку з чим він змушений звернутися до суду. Просив визнати дійсним укладений 04 квітня 2002 року між ним, [PERSON], та ПСП Придеснянське договір купівлі-продажу сільської лазні, що розташована за адресою: село Рожни Броварського району Київської області, вулиця Щорса, 39, та визнати за ним право власності на це нерухоме майно. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі їхнього представника на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 квітня 2002 року між ПСП Придеснянське в особі уповноваженого загальних зборів пайщиків підприємства [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будівлі, згідно з яким ПСП Придеснянське продало, а [PERSON] купив сільську лазню, що знаходиться за адресою: село Рожни Броварського району Київської області, вулиця Щорса, 39. Ця будівля належала пайщикам ПСП Придеснянське внаслідок розпаювання майна підприємства. Продаж сільської лазні вчинено за 4153 грн. 20 коп. Цей договір укладений в письмовій формі на підставі рішення зборів пайщиків ПСП Придеснянське від 07 березня 2002 року, яким дозволено продаж [PERSON] сільської лазні за її залишковою вартістю. Згідно із довідкою ПСП Придеснянське від 14 березня 2002 року залишкова вартість цієї будівлі становить 4153 грн. 20 коп. Вказану суму коштів позивач [PERSON] сплатив у касу ПСП Придеснянське, що підтверджується квитанцією від 14 березня 2002 року № 189. Згоду на викуп сільської лазні без зміни її цільового призначення надано [PERSON] і рішенням [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 29 березня 2002 року. 10 вересня 2002 року [PERSON] сільська рада прийняла рішення № 205, яким надала [PERSON] згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га в межах села Рожни для обслуговування приміщення лазні. Із листа Комунального підприємства Київської обласної ради Броварське міжміське бюро технічної від 15 лютого 2010 року № 138 видно, що інформація про реєстрацію прав власності на нерухоме майно по Броварському району, а саме на лазню, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Рожни, вулиця Щорса, 39, в архіві бюро відсутня. Також з цього листа вбачається, що в архіві Броварського МБТІ є інвентаризаційна справа на лазню у селі Рожни по вулиці Щорса, б/н, яка додана до зазначеного листа та з якої видно, що власник лазні у складеному у травні 2001 року поверховому плані не вказаний. Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент виникнення правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року) передбачалося, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Факт належності ПСП Придеснянське сільської лазні, що розташована у селі Рожни Броварського району по вулиці Щорса, 39, продаж цим підприємством вказаної лазні позивачу [PERSON] і сплата останнім обумовленої сторонами грошової суми знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно із ст. 392 ЦК України (2003 року) власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що станом на 02 грудня 2009 року ПСП Придеснянське, місцезнаходження якого: Київська область, Броварський район, село Рожни, вулиця Щорса, буд. 41-Г, припинило свою діяльність. Виходячи з наведеного, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу сільської лазні, укладений 04 квітня 2002 року між ПСП Придеснянське та [PERSON], неможливо, оскільки на даний час одна із сторін договору відсутня. У звязку з цим, суд визнає дійсним укладений 04 квітня 2002 року між ПСП Придеснянське та [PERSON] договір купівлі-продажу сільської лазні, що знаходиться за адресою: село Рожни Броварського району Київської області, вулиця Щорса, 39. За таких обставин, суд вважає, що за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на зазначену вище сільську лазню. На підставі ст. ст. 47, 224 ЦК України (1963 року), ст. 392 ЦК України (2003 року),

Outcome: approved