Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

Позивач у серпні 2006 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що під час шлюбу з відповідачкою вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Проте право власності на житло було зареєстровано відповідачкою [PERSON] на своє імя. Крім того, вона чинить перешкоди у користуванні позивачем спірним житлом шляхом зміни замків на вхідних дверях, не допускає його до спірної квартири. Позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину вищезгаданої квартири. А також зобовязати відповідачку не чинити перешкод у користуванні ним цією квартирою, встановити порядок користування нею та зобовязати відповідачку видати дублікати ключів від вхідних дверей цієї квартири. В судовому засіданні позивач та його адвокат позов підтримали просили його задовольнити. Одночасно позивач просив стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати та витрати за надання правової допомоги. Відповідачка в судовому засіданні позов фактично визнала частково. Оскільки не заперечувала права позивача на частину паєнакопичення у розмірі 35000,00 грн. В решті просила у задоволенні позову відмовити. Звертала увагу на те, що решта коштів за спірну квартиру була виплачена нею особисто частково з грошей, які їй подарувала мати. Заперечувала проти встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Судом було встановлено наступне. Сторони у період з 22.01.2005 року по 10.08.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу 22.07.2005 року між відповідачкою та КП «Житомирбудзамовник» було укладено договір про пайову участь у будівництві будинку№18 по вул. Чапаева в м. Житомирі. Позивачем при цьому була надана письмова згода на укладення вищезгаданого договору. 17.01.2006 року відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру№69 в будинку №18 по вул. Чапаєва в м. Житомирі. Позивач ставить питання про визнання за ним права власності на 1/2 частину вищезгаданої квартири, оскільки остання являється спільною сумісною власністю подружжя, набутою у період шлюбу, оскільки таке його право оспорюється відповідачкою. Заперечуючи проти позову відповідача посилалася на існування договору, за яким їй було подаровано кошти для придбання вищезгаданої квартири. Позивачем, з її слів, було сплачено за цю квартиру лише 35000,00 грн., а решта була сплачена нею особисто. У звязку з цим відповідачка вважала, що частка позивача в спільному майні незначна. Також відповідачка просила врахувати і те, що в спірній квартирі нею за власні кошти було проведено ремонті роботи на значну суму - 62172,74 коп., а тому вартість спірного майна збільшилася, а частка позивача в цьому майні зменшилася. На а.с. 173 міститься договір дарування, з якого вбачається, що мати відповідачки [PERSON] подарувала їй грошові кошти у сумі 79000,00 грн. Даний договір нотаріально не посвідчений, тому доказового значення по справі не має. Крім того, належні докази спрямування даних коштів саме на придбання спірної квартири також відсутні. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст. ст. 60, 63, 70 СК України, у відповідності з якими, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружина на праві спільної сумісної власності, які мають право рівного володіння, користування та розпорядження ним. У разі поділу такого майна частки подружжя у ньому є рівними. Розмір внесків подружжя при цьому правового значення для визначення статусу спірної квартири не має. Враховуючи вищенаведене, враховуючи те, що пай за спірну квартиру виплачувався у період шлюбу сторонами спільно, що підтверджується письмовими доказами по справі, суд визнає, що спірна квартира належить [PERSON] та [PERSON] на правах спільної сумісної власності і визнає за позивачем право власності на 1/2 частину цієї квартири. Спірна квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 9,8 м.кв., 10,2 м.кв., 14,7 м.кв., а також кухні, коридору, ванної кімнати та туалету. У відповідності до ст. 358 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній частковій власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Спірна квартира не може бути поділена в натурі, а тому суд вправі встановити порядок користування нею. Запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою не буде ущімлювати права сторін, та відповідає порядку користування житлом, що склався між сторонами, а також не буде порушувати права неповнолітньої дитини. Одночасно вбачаються підстави для зобовязання відповідачки не чинити позивачу перешкоди у користуванні спірної квартирою, оскільки остання визнала факт заміни вхідних дверей та замків. При задоволенні позову, суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати та витрати на правову допомогу, які складають: 765,48 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (державного мита), а також 30,00 грн. на відшкодування витрат за ІТЗ, і 3100,00 грн. за надання правової допомоги в суді та при складанні позовної заяви.

Outcome: approved