Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-25 00:00:00

В серпні 2009 року позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором №010/08-112/20394 від 21 листопада 2005 року в розмірі 1375,41 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/08-112/20394, згідно умов якого відповідач одержав в Миколаївській обласній дирекції «Райффайзен Банк Аваль» кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 36 місяців, тобто до 21 листопада 2008 року з відсотковою ставкою 25,0 % річних. У свою чергу відповідач повинен був здійснювати помісячно погашення кредиту та відсотків згідно графіку платежів. Проте відповідач [PERSON] , порушуючи взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, протягом десяти місяців не виконував свої зобов`язання, в результаті чого станом на 31.07.2009р. у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 1057,70 грн. та заборгованість за відсотками становить 317,71 грн., що спричинило відставання від планового графіку погашень. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п.6.3, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, позивач просив суд стягнути цю суму в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1375,41 грн., а також держмито в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Відповідач в суд не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що 21 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний № 010/08-112/20394, на підставі якого позивач надав останньому кредит у сумі 3000,00 гривень строком на 36 місяця із сплатою 25 % річних, а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом згідно з умовами договору. Разом з тим, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання відповідно до умов кредитного договору у зв`язку із чим, станом на 31.07.2009 року, заборгованість відповідача за кредитним договором склала 1375,41 грн., що складається з прострочен заборгованості за кредитом - 1057,70 грн., простроченої заборгованості за відсотки у сумі 317,71 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п.2.1 кредитного договору плата за користування кредитом складала 25,0% річних, і позичальник повинен був повертати кредит згідно графіку платежів, однак в повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 31.07.2009 р. заборгованість за відсотками складає 317,71 грн. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, 25 % річних від суми боргу та штраф, що передбачений умовами договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: довідками; розрахунками; договорами; актом (а. с. 6-10; 11-12; 13-16). Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватись грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідач також і обов`язок по відшкодуванню державного мита в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved