Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. Батько позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] набув у приватну власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Дібрівка, вул.Молодіжна, 19, оскільки зазначений був майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року батько був його одноособовим членом. 20.02.2009 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з зазначеного будинку та земельної ділянки площею 2,8561 га цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с.Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області. В установлений законом строк [PERSON] звернувся до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначений будинок, оскільки [PERSON] при житті не оформив належним чином право власності на будинок за собою та не зареєстрував це право в бюро технічної інвентаризації. Державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку знаходиться у відповідача [PERSON], тому [PERSON] не може його надати державному нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину. У звязку з цим [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав і, враховуючи вищевказані обставини, просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 2,8561 га (кадастровий № 73245889500010020057) цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка розташована в с.Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області і належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 768320 та визнати за ним право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», убиральні літ.«Б», криниці під № 1 і знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Дібрівка, вул.Молодіжна, 19. Під час судового розгляду [PERSON] звернувся з усною заявою до суду про залишення без рогляду позовної вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 2,8561 га цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право власності лише на зазначений житловий будинок. Під час судового розгляду [PERSON] предявив зустрічний позов про визнання за ним права власності на самочинно побудований житловий будинок. Зазначав, що спірний будинок разом із будівельниками побудував на початку 70-х років минулого століття на прохання своєї матері [PERSON], самостійно ніс витрати по фінансуванню будівництва. Вказував, що будинок побудував самочинно без відповідної технічної документації. Вважає, що оскільки спірний будинок є самочинним будівництвом, він не може входити до спадкової маси і не може бути спадковим майном, на яке претендує [PERSON] Будинок відповідає архітектурним, будівельним, санітарним та іншим нормам і правилам, права інших осіб в результаті незаконної забудови не порушені. Враховуючи вищевказані обставини, [PERSON] просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований житловий будинок по вул.Молодіжній, 19 в с.Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали, посилаючись на обставини викладені вище. Зустрічний позов [PERSON] не визнали в повному обсязі, просили в його задоволенні відмовити. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини викладені вище. Представник Старожадівської сільської ради вирішення справи поклав на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням виконкому Старожадівської сільської ради від 07.02.1972 року [PERSON] надано дозвіл виготовити технічну документацію на перебудову житлового будинку на старому місці. В 1971-72 роках на прохання [PERSON] її син [PERSON] разом із будівельниками збудували житловий будинок по вул.Молодіжній, 19 в с. Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області. Будинок був побудований для проживання всієї сімї [PERSON], поруч із старим будинком. Відповідно до складеного 03.06.2009 року КП «Сторожинецьке районне бюро технічної інвентаризації» технічного паспорта спірний будинок складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», убиральні літ.«Б» та криниці під № 1. Будинок знаходиться на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га цільового призначення для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що коли [PERSON] приїхав з армії то почав будувати новий будинок. Вдома тоді проживали мама, бабка, сестра Євдокія, брати [PERSON] та Микола.Будинок був дуже старий, майже валився. Після того як брат [PERSON] женився, то перейшов проживати окремо. В будинку проживали мама та бабка. Коли [PERSON] розлучився, то вернувся до мами і проживав разом з бабкою та мамою. Після смерті бабки та мами [PERSON] в будинку проживав сам. [PERSON] [PERSON] побудував новий будинок для мами і для всієї сім»ї. Тому мама говорила, що будинок залиш8иться йому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вони проживали по сусідству з [PERSON] і вона знає, що новий будинок побудував для мами [PERSON]. В новій хаті жили всі. [PERSON] працювала в колгоспі.Після одруження [PERSON] купив будинок в с.Михальча і переїхав туди проживати. А мама з бабкою останнім часом проживали з [PERSON]. Після смерті бабки а потім мами там проживав один [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали покази, аналогічні показам вищевказаних свідків. Як вбачається з копій особистих рахунків погосподарських книг Старожадівської сільської ради двір [PERSON] відносився до суспільної групи колгоспників. Цей факт не оспорювався і визнавався сторонами. В 1977 році [PERSON] разом із дружиною перейшов жити в інше місце, тобто припинив своє членство в колгоспному дворі і відповідно до ст.126 ЦК Української PCP (1963 р.) втратив право на частку у майні колгоспного двору. Після смерті 15.12.1987 року [PERSON] в спірному будинку залишився проживати лише її син [PERSON], який проживав в цьому будинку до своєї смерті 20.02.2009 року. Станом на 15.04.1991 року спірний будинок відносився до майна колгоспного двору і його одноособовим членом був батько [PERSON] [PERSON] [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Старожадівської сільської ради від 01.09.2009 року № 959. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Оскільки [PERSON] до 15.04.1991 року не втратив право на частку у майні колгоспного двору, він одноособово набув право власності на нього, хоча і не оформив це право шляхом одержання свідоцтва про право власності та не зареєстрував це право в бюро технічної інвентаризації. 19.03.2009В установлений ч.І ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 19.03.2009року [PERSON], будучи спадкоємцем за законом першої черги подав до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] Також в межах шестистимісячного строку (23.04.2009 року) заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] подав його рідний брат [PERSON], який відноситься до другої черги спадкоємців за законом. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За таких обставин при наявності спадкоємця за законом першої черги, який вчасно прийняв спадщину, [PERSON] не одержав право на спадкування за законом. Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.5 ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок наділений ознаками нерухомої неспоживної речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об'єктом цивільних прав. Оскільки вказаний житловий будинок до часу відкриття спадщини належав померлому [PERSON] на праві власності, він входить до складу спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є законним спадкоємцем житлового будинку, і набув право на цей будинок правомірно, внаслідок прийняття спадщини за законом. У звязку з наведеним, аналізуючи всі докази по справі, суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до абзацу другого підпункту д пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Як вбачається з копії технічного паспорта на спірний будинок, складеного 03.06.2009року КП «Сторожинецьке районне бюро технічної інвентаризації», в ньому відсутній штамп встановленого зразка щодо самочинного будівництва. З листа комунального підприємства «Сторожинецьке районне бюро технічної інвентаризації» від 21.08.2009 року № 561 вбачається, що самочинно збудованих обєктівнерухомого майна за адресою: вул.Молодіжна, 19, с.Дібрівка Сторожинецького району Чернівецької області станом на 03 липня 2009 року не виявлено. За таких обставин суд вважає безпідставним посилання [PERSON] про самочинність побудови спірного будинку, оскільки це спростовується дослідженими в суді доказами.

Outcome: approved