Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство УкрСиббанк в особі Криворізького управління Дніпровського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. У судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та фізичною особою - [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11092391000, згідно з умовами якого відповідачу [PERSON] був наданий кредит в сумі 9 492,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних, терміном до 07.12.2011 року, крім того, був складений графік погашення кредиту який є додатком № 1 до вищевказаного договору та являється його невід'ємною частиною. Згідно п. 1.2.2. договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, установлений графіком погашення кредиту (щомісячне погашення), а також п.1.3. та п. 1.3.1. договору, за використання кредитних коштів оплачувати відсотки в розмірі 15% річних. За порушення термінів повернення кредиту й оплати відсотків позичальник відповідач [PERSON] за договором повинен сплатити Банку позивачу пеню. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача щодо повернення кредиту за договором, між сторонами, було укладено договір застави транспортного засобу № 11092391000 З від 08.12.2006р., відповідно до розділу 1 якого, відповідачем в заставу було передано транспортний засіб - автомобіль «[PERSON] ТF69Y», легковий седан - В, кузов (шасі) № SUPTF69YD6W306880, колір - чорний металік, 2006 року випуску, державний номер «АЕ4618ВЕ». Даний автомобіль належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію АЕС № 037655, виданого 07.12.2006р. РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк зобов'язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п. 1.2.2. кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту в порядку і на умовах, зазначених у договорі, та у відповідності з графіком погашення кредиту. Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. В порушення прийнятих на себе зобов'язань, позичальник кредит та відсотки нараховані за користуванням кредиту в повному обсязі не здійснив, порушив графік повернення кредиту. Станом на 14.07.2009 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 11092391000 від 08.12.2006р., складає 6 385,50 доларів США, яка у гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 48 685,63 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком який додається до позовної заяви. Відповідно п. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 24 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон № 1255) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Згідно розділу 11 кредитного договору та у відповідності до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п. п. 2.11., 4.8., 4.9., 5.7., 5.9., 5.10., 5.10., 5.12, 5.14., 7.4., 10.2., 10.14. Кредитного договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п. 1.2.2. Кредитного договору. Використовуючи надане право, у відповідності до пунктів 5.5., 5.7., 7.З., розділу 11 Кредитного договору та розділу 3 Договору застави, позивач 07.05.2009 р. вручив відповідачу вимогу, згідно якої відповідач повідомлявся про те, що у випадку її невиконання позивач визнає термін повернення кредиту таким, що настав та розпочне процедуру звернення стягнення на предмет застави. Вищевказана вимога позивача була отримана відповідачам особисто, однак в установлений термін прострочену заборгованість відповідач не погасив. Таким чином, згідно п. 11.2. Кредитного договору, строк повернення кредиту в повному обсязі настав 08 червня 2009 року. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про зверненні стягнення на предмет обтяження. Беручи до уваги те, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, позивач 31.07.2005року було направлено повідомлення до Державного реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до ст. 27 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень) та зареєстровано звернення стягнення (копія витягу додається до позову). Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має праві задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Також, ст. 22 Закону України № 1255 встановлено, що за рахунок предмета обтяження обтяжувач має прав задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням за рахунок предмету обтяження. Розмір цих вимог включає : відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування витрат на утримання збереження предмета обтяження. Відповідно до ст.23 Закону № 1255 обтяжувач (позивач) має право у випадку порушення боржником (відповідачем), забезпеченого обтяженням зобов'язання (зобов'язання за Кредитним договором № 11092391000 від 08.12.2006р.) одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету обтяження. Статтею 25 зазначеного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду. Статтями 25, 26 Закону № 1255 встановлено право обтяжувача здійснити продаж предмету забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно з п. 137, 138, 139, 140, 141 розділу 14 Інструкції "Про вчинення нотаріальних дій в Україні", при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмі передбачено що нотаріус при посвідченні договору про відчуження транспортних засобів вимагає документи які підтверджують право власності відчужувачів на це майно. При посвідченні договору відчудження транспортного засобу, що перебуває в експлуатації і зареєстрований в установленому порядку, нотаріус перевіряє наявність у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорту) відмітки про зняття його з обліку. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір, та витрати з інформаційно технічного забезпечення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved