Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON]. щодо визначення порядку спілкування з дитиною одного з батьків, що мешкає окремо від нього та усунення перешкод у зустрічі з дитиною. В обґрунтування позову позивач вказав, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою 28 квітня 2001 року. Від даного шлюбу [INFO] в них народився син -[PERSON] 23 грудня 2003 року шлюб був розірваний, однак вони продовжували проживати однією родиною. У 2005 році взаємовідносини розірвалися і [PERSON]. разом з дитиною, переїхала до м. Ізюма, де мешкають її батьки. З того часу [PERSON]. і [PERSON]. самостійно почали налагоджувати своє особисте життя. Позивач був позбавлений відповідачкою можливості регулярно спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні. Він був змушений звернутися в орган опіки і піклування Ізюмської районної державної адміністрації. 28 липня 2008 року опікунська рада прийняла рішення, відповідно до якого, йому було надано дозвіл зустрічатися з сином, за попередньою домовленістю з 10.00 до 17.00 у суботу або в неділю першого та третього тижня місяця, зі збереженням звичного для дитини режиму дня. Позивач вважає, що оскільки відповідачка рішення опікунської ради не оскаржила, то вона повинна була його виконувати, тому що в силу п.2 ст.19 СК України «рішення органа опіки і піклування є обов'язковим». Таке ж положення встановлене й у п.2 ст.158 СК України «рішення органа опіки і піклування є обов'язковим для виконання». Відповідачка перешкоджала позивачу зустрічатися з дитиною, тому він звернувся до суду. . Позивач вважає, що його син [PERSON] повинен спілкуватися з ним, та він має право приймати участь у його вихованні та вирішувати питання щодо освіти, з наступних засад: 1. У вихованні дітей важливу роль відіграють обидва батьки, які мають однакові права та несуть рівні обов'язки, та лише сумісними зусиллями можуть дати дитині повноцінний моральний та фізичний розвиток. 2. Згідно акту обстеження власного жилого будинку позивача, де буде знаходиться дитина, в будинку є 3 кімнати, кухня, ванна кімната, туалет, гаряче водопостачання, газ, підсобне господарство. Наявний значний запас продуктів. Окрім цього, в будинку є іграшки [PERSON], диван, ліжка, шафа для одягу, два комп'ютери, дитячий мотоцикл на акумуляторі для дітей до 8 років. 3. Він має постійну роботу та постійний заробіток, тому матеріальних труднощів не має. Згідно наданих характеристик, він позитивно характеризується у побуті та на службі. Він є офіцер загону спеціального призначення, має урядові нагороди. Не палить, алкоголь не вживає. Професійно займається спортом, при цьому неодноразово відстоював гідність „спецназу” на різноманітних профільних змаганнях державного рівня, тому своїм працелюбством, моральними та діловими якостями завжди показував позитивний приклад, як у побуті, так і на службі. Позивач регулярно, з 29.10.2002 року, офіційно виплачує аліменти на користь [PERSON]. на утримання [PERSON], заборгованостей не має. Купляє сину одяг, взуття, робить подарунки. У нього є особистий автомобіль ВАЗ 21013, на якому він може приїжджати, забирати дитину та повертати його до матері своєчасно. Вважає, що прийняв усі міри для добровільного врегулювання суперечки і має юридичне і моральне право на судовий захист його батьківських прав по участі у вихованні сина та на спілкування з ним. Позивач в судовому засіданні пропонує встановити наступний порядок спілкування з дитиною: четвертий тиждень кожного місяця з п'ятниці з 16.00 по неділю 16.00, а також, поділити з відповідачкою порівну кожні шкільні канікули. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечує щодо зустрічей позивача з малолітнім сином [PERSON], але вона заперечує щодо виїзду дитини з м.Ізюм. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти: Сторони зареєстрували шлюб з відповідачкою 28 квітня 2001 року. Від даного шлюбу [INFO] в них народився син -[PERSON] Сім'я розпалася і шлюб 23 грудня 2003 року був розірваний. Після розірвання шлюбу син проживає з матір'ю - [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідачка позбавила батька можливості регулярно спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні, в зв'язку з чим він був змушений звернутися в орган опіки і піклування Ізюмської районної державної адміністрації. 28 липня 2008 року опікунська рада прийняла рішення, відповідно до якого, йому було надано дозвіл зустрічатися з сином, за попередньою домовленістю з 10.00 до 17.00 у суботу або в неділю першого та третього тижня місяця, зі збереженням звичного для дитини режиму дня. У зв'язку з невиконанням відповідачкою рішення опікунської ради позивач звернувся до суду для вирішення питання, щодо визначення порядку спілкування з дитиною одного з батьків, що мешкає окремо від нього, та усунення перешкод у зустрічі з дитиною, де просив визначити наступний порядок спілкування його з сином - [PERSON] - четвертий тиждень кожного місяця з п'ятниці з 16.00 по неділю 16.00, а також, поділив порівну кожні шкільні канікули, зобов'язати [PERSON] у день початку канікул, передавати йому сина [PERSON]в 16.00 за місцем його проживання, куди він зобов'язується його повертати в 16.00 останнього дня першої половини канікул, а також зобов'язати [PERSON] не перешкоджати його спілкуванню з сином [PERSON] у телефонному режимі в період часу з 18.00 до 20.00. Представник третьої особи - опікунської ради Ізюмської міської ради в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача, в тому числі в частині позову стосовно вивезення дитини за місцем проживання батька. Суд вважає, що такий порядок, час і місце спілкування батька з дитиною не порушують прав сторін і відповідають інтересам дитини. За таких умов суд вважає за можливе позов задовольнити частково. У відповідності зі ст. 153 СК України мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до п.2 ст.19 СК України рішення органа опіки і піклування є обов'язковим. Таке ж положення встановлене й у п.2 ст.158 СК України «рішення органа опіки і піклування є обов'язковим для виконання». У силу вимоги ч.1 ст.159 СК України у випадку, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, створює перешкоди тому з батьків, що проживає окремо, у спілкуванні з дитиною й у його вихованні, якщо він ухиляється від виконання рішення органа опіки і піклування, інший батько має право звернутися в суд з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків, а також інших обставин, що мають важливе значення. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На підставі ст.ст. 19, 151, 152, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: partial