Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-23 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON]. Проте, спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки з вини відповідача, який майже не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач просила розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше ніж: 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги - просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримала з підстав, зазначених у позові. При цьому пояснила, що миритися не бажає, дитина із нею. Відповідач зменшені вимоги визнав у повному обсязі, з підставами розірвання шлюбу погодився. Пояснив, що миритися також не бажає, дитина із позивачем і він проти цього не заперечує, буде допомагати сину [PERSON] за рішенням суду, а доньці від першого шлюбу, Анастасії, допомагає добровільно. З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог. Встановлено, що сторони з 23 лютого 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем (а.с.5,7). Суд, згідно ч.2 ст.112 СК України, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з Н 1ЛХ\ IX п IX дітей, що мають істотне значення. Сторони визнали, що упродовж: двох років не можуть порозумітися, у сім»ї постійні сварки. Сторони про примирення не клопочуть. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу істотно суперечить інтересам сторін, тому такий шлюб слід розірвати. Виходячи з найвищих інтересів дитини (її малолітній вік), сина [PERSON] слід залишити із позивачем, не змінюючи його місце проживання, яке склалося і правові підстави для зміни відсутні. Спору між: сторонами щодо місця проживання дитини не має. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення їх повноліття (ст.180 СК України). Сторони не можуть між: собою домовитися про умови та способи утримання сина [PERSON]. Позивач не працює та одержує допомогу по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років(а.с.8). Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює оператором котельні ТОВ «Факт» та має постійний дохід (а.с.17). Враховуючи викладене, суд передусім виходить з інтересів дитини та вважає, що аліменти слід стягнути в судовому порядку ( ч.З ст.181, 183 СК України). Визначаючись із розміром аліментів суд враховує також; вимоги ст.182 СК України. Так, відповідач також: є батьком доньки від першого шлюбу - Анастасії, 18 квітня 2001 року (а. с. 18). Обидві дитини мають рівні права та повинні бути у рівних умовах, тому шоста частина від доходу відповідача повинна виділятися на утримання сина [PERSON], але не менше ніж: 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача частково (а.сі, 1а, 9).

Outcome: approved