Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ВАТ банку „Біг Енергія (надалі - Банку) в особі Кузнецовської філії про розірвання депозитного договору, стягнення 10000,00 грн. депозитного вкладу, а також судових витрат, мотивуючи тим, що 24.03.09 р. між нею та Банком укладено договір банківського вкладу (депозиту) „Стандартний + у національній валюті з виплатою процентів в кінці строку, на розміщення 10000,00 грн., з нарахуванням відсотків з розрахунку 17 % річних, терміном розміщення до 24.09.09 р. Після закінчення терміну дії депозитного договору, незважаючи на її неодноразові звернення, суму депозитного вкладу їй не повернуто. [PERSON] просила розірвати договір, стягнути з Банку суму вкладу, а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Під час попереднього судового засідання відповідачем подано заперечення проти позову, які обґрунтовуються тим, що неповернення Банком депозиту у встановлений депозитним договором термін сталось не з його вини, а є наслідком обєктивних обставин, зокрема, фінансової кризи на світовому та внутрішньому фінансовому ринках, що призвело до того, що Банк, щоб не порушувати законодавство України про права клієнтів, вимушений був направити значний обсяг коштів на одночасне задоволення готівкою вимог різних клієнтів банку. Представник позивача пояснила також, що на даний час Національним Банком України на законних підставах призначено тимчасову адміністрацію у ВАТ банку „Біг Енергія та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців з 16.03.09 р. по 15.09.09 р., який продовжено з 16.09.09 р. по 15.03.10 р., а тому наявність цих обставин і є законним обмеженням прав власника, передбаченим ч.7 ст.319 ЦК України. З цих підстав відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством „Банк „Біг Енергія та [PERSON] 24 березня 2009 року укладено договір № 6Д+_192 банківського вкладу (депозиту) «Стандартний +» з в національній валюті з виплатою процентів в кінці строку (надалі - Договір), предметом якого було розміщення коштів позивача в розмірі 10000,00 грн. терміном з 24.03.09 р. по 24.09.09 р., з нарахуванням процентів за вкладом з розрахунку 17 % річних (пп.1.1, 1.2, 1.3 Договору). Судом встановлено, що щомісячні відсотки за Договором виплачені позивачу в повному обсязі, а також що неповернута сума депозитного вкладу складає 10000,00 грн. Договором передбачено, що Банк зобовязується по закінченні строку дії Договору видати вкладникові банківський вклад відповідно до умов договору (пп.2.1.5 Договору). З копії листа на адресу Банку та відповіді відповідача судом встановлено, що по закінченню терміну дії депозитного договору позивач [PERSON] зверталась до Банку з вимогою про повернення їй суми вкладу, на що отримала відмову. Так як строк депозитного договору, укладеного Банком з [PERSON], сплинув 24 вересня 2009 року, суд прийшов до висновку про правомірність вимоги позивача отримати в Банку депозитний вклад, і обмежень у здійсненні ним такого права норма ст.1060 ЦК України не містить. Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 134 від 13.03.09 р., з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів, забезпечення схоронності капіталу і активів ВАТ банку „Біг Енергія, відновлення його платоспроможності і ліквідності, стабілізації його діяльності, усунення порушень, що призвели до погіршення його фінансового стану, відповідно до вимог ст.ст.73, 75, 76, 85 Закону України Про банки та банківську діяльність, у ВАТ банку „Біг Енергія призначено тимчасову адміністрацію строком на один рік з 16 березня 2009 року по 15 березня 2010 року. Цією ж постановою з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану ВАТ банку „Біг Енергія введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців, з 16 березня по 15 вересня 2009 року. Судом встановлено, що термін дії вищезазначеного мораторію Національним Банком України продовжено з 16.09.09 р. по 15.03.10 р. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на правомірність обмеження права позивача отримати вклад у звязку з постановою Національного Банку України про введення тимчасової адміністрації ВАТ банку „Біг Енергія та мораторію на задоволення вимог кредиторів, винесеної на підставах і в порядку, передбаченому Законом України „Про банки і банківську діяльність, виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України, норми якої за змістом ст.8 основного Закону України є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений. Право приватної власності є непорушним. Зазначені права власника та їх гарантії передбачені також і ст.ст.319, 321 ЦК України, якими одночасно передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України. Враховуючи викладене, акт Правління Національного банку України не може бути підставою для відмови особі у реалізації права на отримання депозитного вкладу відповідно до вимог ст.1060 ЦК України та умов депозитного договору. Суд прийшов до висновку, що невиконання Банком умов депозитного договору в частині повернення позивачу суми депозитного вкладу після сплину терміну депозитного договору прямо порушує право позивачки користуватись та розпоряджатись своїм майном грошовими коштами, що були предметом договору депозитного вкладу. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову, розірвання договору та та стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми депозитного вкладу в розмірі 10000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved