Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 03.09.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В листопаді 2008 року вони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.03.2009 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини та утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. На підставі вказаного рішення відповідач здійснює виплату аліментів, але в звязку з ростом цін та тарифів на комунальні послуги її становище погіршилось і розмір аліментів на теперішній час не забезпечує прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років та складає менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує матеріальну допомогу в розмірі 130 грн. Її сукупний дохід разом із сумою аліментів щомісяця складає 450-500 грн., що є недостатнім для забезпечення її життєдіяльності та життєдіяльності її неповнолітніх дітей. Щомісяця вона повинна придбати для дітей продукти харчування, одяг, іграшки, засоби гігієни, ліки та сплачувати комунальні послуги. Крім того, її донька [PERSON] потребує щомісяця лікування у звязку з захворюванням на хронічний гострий правосторонній гнійний отит, на що потрібні додаткові витрати на лікування, які вона не в змозі нести. В звязку зі здійсненням догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, вона не може працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, на хвороби не страждає. З урахуванням зазначеного, в звязку з погіршенням її матеріального становища просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей до рівня 33% з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила останній задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що справу необхідно розглядати за відсутності відповідача у заочному порядку. Суд, заслухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2003 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №332 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] (а.с.6,7), які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.20). Остання на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує матеріальну допомогу, яка згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення в АНД районі м.Дніпропетровська складає 130 грн. на місяць (а.с.9,12). Неповнолітня [PERSON] потребує щомісяця лікування у звязку з захворюванням на хронічний гострий правосторонній гнійний отит, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с.17-19) Відповідач, згідно довідки державного виконавця, аліменти за рішенням суду сплачує нерегулярно, має заборгованість зі сплати аліментів (а.с.11). Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.03.2009 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 26.01.2009 року до повноліття дітей; а також на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). В звязку зі здійсненням догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, позивачка не має можливості працювати, а розмір її щомісячних доходів, який з урахуванням допомоги по догляду за дитиною та аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, складає близько 500 грн., що є меншим розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого законодавством. Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено факт погіршення її матеріального стану та приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів присуджених на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей рішенням суду від 19.03.2009 року, оскільки встановлений вказаним рішенням розмір аліментів на теперішній час не відповідає матеріальному стану сторін. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо зміни розміру аліментів підлягають частковому задоволенню та слід збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави також підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та на користь позивачки сплачені при подачі позовної заяви витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: partial