Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] . про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на сертифікат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачці на праві власності належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] , який вона 20.12.2000 року продала йому за 5000 гривень. Обумовлену договором суму позивач заплатив в повному обсязі, про що свідчить власноручно написана розписка. Відповідач обіцяла позивачу протягом десяти днів з моменту отримання від нього грошей посвідчити договір купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку, однак до цього часу свої зобов’язання не виконала. Просив визнати договір купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] дійсним та визнати за ним право приватної власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] і поновити строк позовної давності, оскільки пропустив його з поважної причини, незнаючи про існування такого строку. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені у заяві. Просить поновити строк позовної давності і визнати за ним право приватної власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] , внаслідок його купівлі – продажу. Судові витрати просить віднести на його рахунок в розмірі 81 гривні. Відповідач до судового засідання направила заяву про слухання справи у її відсутність, визнанням позову та підтвердженням факту продажу позивачу [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] , виданого на її ім”я 28 липня 1997 року. Суд відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, оскільки це не суперечить закону. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування і визнання позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є право на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] , внаслідок його купівлі – продажу. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого законодавства: ст.4 Конституції України; ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 267 ч. 5, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. 4 Земельного Кодексу, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність». В суді встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] належного відповідачу [PERSON] ., а також факт виконання всіх істотних умов договору купівлі - продажу позивачем. Позивач сплатив обумовлену ціну 5000 гривень і отримав у власність сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідач отримала гроші готівкою і передала сертифікат у власність позивачеві та зобов’язалася нотаріально посвідчити правочин купівлі-продажу сертифікату на право на земельну часту (пай), але цей обов”язок не виконала і ухиляється від його виконання, що підтверджується письмовими доказами по справі (а. с. 12). Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором купівлі - продажу не посвідченого в нотаріальному порядку та визнання його дійсним виникає з моменту набрання рішення суду законної сили у випадку, якщо сторона виконала всі істотні умови договору купівлі-продажу, а інша ухиляється від виконання умов договору, то є підстави для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] в розмірі 5,62 умовних кадастрових гектари землі, оскільки друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення і реєстрації в установленому порядку відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України та п.4 Постанови ПВС України від 08.04.1978р. « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними». Згідно зі ст.13, 12 ЗУ «Про власність» фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Однак позивач не може використати своє право на право на земельну частку ( пай), оскільки відповідач перешкоджає цьому. Захист права власності здійснюється власником і є непорушним відповідно до ст.321 ЦК України. Це положення закріплене в ст.4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже за таких обставин позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності за позивачем на сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ХС [NUMBER] , виданого Новотроїцькою районною державною адміністрацією 28 липня 1997 року на ім”я [PERSON] , і визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач своєчасно, в трирічний строк з моменту укладення договору, до суду не звернувся через свою юридичну неграмотність, оскільки не знав про існування такого строку. Суд вважає що строк позовної давності позивач пропустив з поважної причини і є підстави для його поновлення відповідно до ст.267 ч. 5 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності слід поновити. Оскільки позов задоволений повністю і позивач просить не відшкодовувати з відповідача судові витрати, то суд вважає необхідним відшкодування судових витрат в сумі 81 гривні, відповідно до ст.81,88 ЦПК України віднести на рахунок позивача і з відповідача не стягувати. На підставі ст. 4 Конституції України, ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 267 ч.5, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону україни «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року і

Outcome: approved