Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-14 00:00:00

26.11.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Заміської сільської ради Валківського району Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею - 0,47 га, що розташована в [ADDRESS], яка залишилася після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]. В попередньому судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позов підтримав та пояснив, що [INFO] [PERSON]. Після її смерті спадкодавцем за заповітом являвся батько позивачки - [PERSON], який в установленому законом порядку звернувся в державну нотаріальну контору Валківського району Харківської області і 9 серпня 2000 року отримав Свідоцтво про право на спадкування по заповіту на домоволодіння і земельну ділянку. Після цього він зареєстрував в БТІ право власності на домоволодіння, але державний акт на право особистої власності на землю не отримав. Батько позивачки помер [INFO]. Інших спадкоємців за законом немає, мати позивачки померла [INFO]. При зверненні позивачки до державної нотаріальної контори вона змогла за собою оформити лише право власності на домоволодіння, отримавши 6 жовтня 2008 року Свідоцтво про право на спадкування за законом. Для оформлення права власності на земельну ділянку необхідно було надати Державний акт на право приватної власності на землю, оформлений на ім'я померлого батька, який її батько в період свого життя не отримав. В попередньому судовому засіданні представник відповідача Заміщанської сільської ради Валківського району Харківської області за дорученням Власенко К.А., позов визнала, не проти його задоволення. Виходячи з цього суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що батьку позивачки - [PERSON] за нотаріально оформленим заповітом від 09.08.2000 року ( серії АВН №503627) після смерті [PERSON] належало все її спадкове майно, а саме- земельна ділянка, площею 0,47 га, яка знаходиться в[ADDRESS] з житловим будинком за цією адресою. Згідно фотокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем всього майна, після смерті [PERSON] , є його дочка [PERSON], а.с. №15. Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть, батько позивачки помер [INFO], а.с. №6, мати - [INFO], а.с. №7, [PERSON], [INFO], а.с. №8. Батько позивачки при житті не встиг переоформити на себе державний акт на право приватної власності на землю серії ХР- 06-900-084950 у зв'язку зі смертю. Суд, враховуючи вимоги частини 2 статті 1268 Цивільного кодексу України про недопущення прийняття спадщини з умовою або застереженням, оскільки спадщина приймається в повному об”ємі, приходить до висновку, що позивачем спадщина прийнята повністю, що підтверджується матеріалами справи. Стаття 1296 Цивільного кодексу України, як загальна норма визначає право, а не обов”язок спадкоємця, який прийняв спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину. В частині 3 вказаної статті зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини що виникають в державі. З метою захисту права власності на землю та забезпечення стабільності землеустрою в п. 2 ст. 158 Земельного кодексу України вказано, що виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпоряджання земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved