overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

17.03.2010 року позивач звернулась до суду з позовом в якому вказала, що 08 грудня 2008 року в с. Підлиман Борівського району Харківської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований за адресою с. Підлиман Борівського району Харківської області по вул. Радянській, 57, земельну ділянку площею 0,39 га, розташовану за адресою с. Підлиман Борівського району Харківської області (для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства) та земельну ділянку площею 4,0066 га., розташовану на території Підлиманської сільської ради ( для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Позивач, як спадкоємиць за законом на майно померлої матері - [PERSON] своєчасно не звернулась до Борівської ДНК з заявою про прийняття спадщини через важкий стан здоровя. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст. 130 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 130 УПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.. 1265 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі… той з подружжя , який його пережив , та батьки». Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємиць по заповіту або по закону має право прийняти спадщину чи відмовитись від неї, ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини . Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а.с. 8), копією паспорту [PERSON] ( а.с.9), свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок ( а.с. 12-14), технічним паспортом на житловий будинок (а.с.15-18). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

24.03.2010 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Борівської селищної ради 10 липня 1990 року являється власником житлового будинку, розташованого за адресою с.м.т. Борова вул. Радянська, 27 Борівського району Харківської області. Після 1990 року її рідна сестра [PERSON] проживала разом з нею в житловому будинку, де була прописана на її житловій площі. Періодично, на протязі декількох років вона їздила до своєї доньки в Молдову, а в 2001-2002 роках там захворіла і більше не приїздила. Приблизно у 2003-2004 роках їй стало відомо, що її сестру паралізувало, і після того, як її виписано з лікарні, у неї залишилися паралізовані ноги. Так, як вона являється малозабезпеченою, має право на отримання субсидії, але, в звязку з тим, що її сестра [PERSON] приписана на її житловій площі не має можливості її оформити, просила поновити її порушене право на володіння, користування, проживання і розпорядження житловим будинком, розташованим в с.м.т. Борова вул. Радянська, 27 Борівського району Харківської області, визнати [PERSON], [INFO] втратившою право користування житловою площею в житловому будинку, розташованому за адресою с.м.т. Борова вул. Радянська, 27 Борівського району Харківської області, який належить їй на праві приватної власності, зобовязати групу громадянства еміграції і реєстрації фізичних осіб РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку із житлового будинку, розташованого за адресою с.м.т. Борова вул. Радянська, 27 Борівського району Харківської області [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, про відновлення порушеного права на володіння, проживання, користування і розпорядження житловим будинком; визнання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням; зобовязання зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та місце слухання справи ( а.с. 13). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що можна ухвалити заочне рішення по даній справі. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 107 ч. 2 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], оскільки фактично шлюбні стосунки в них припинені з 15 березня 2010 року, вони з відповідачем втратили один до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить розірвати шлюб з відповідачем, так як вважає, що шлюб розпався остаточно, зберегти шлюб на майбутнє неможливо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину відсутності суду не повідомив, надав клопотання про слухання справи за його відсутністю та визнання вимог [PERSON] Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.11.2006 року у Малотокмачанській сільській раді Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 24. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились з 15 березня 2010 року, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до п. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

29.01.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.02.1982 р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Первомайського райвиконкому Миколаївської області, і прожив з нею до 29.05.2005 р., після чого вони розлучилися. Від шлюбу з нею в них є четверо дітей: донька Олена, [INFO], син [PERSON], [INFO], та дві неповнолітні доньки Анастасія, [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розлучення залишились проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду у Миколаївській обл. від 26.08.2005 року позивач виплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку. Позивач вражає, що аліменти, які він регулярно виплачує, йдуть на потреби секти, до якої ходить його колишня дружина, а не на користь дітей і позивачка через свої віросповідання примушує дітей пропускати школу та ходити на заробітки до «корейських бригад». Тому позивач був змушений звернутися з заявою до Первомайського райвиконкому про нецільове використання коштів, та в заяві просив допомогти забрати [PERSON] старшу неповнолітню дочку від матері та тимчасово влаштувати її до інтернатного закладу, так як до себе він забрати не може, тому що на даний час разом з ним в двокімнатному котеджі проживають ще четверо людей. Таким чином на сьогодення догляд за [PERSON] здійснює частково держава та позивач. Крім того з 28.12.2009 р. позивач знаходиться на обліку як безробітній у Первомайському міськрайонному центрі зайнятості, і не має жодного доходу, що ставить його у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, проте в попередньому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову. На вимогу суду позивач не зміг надати суду докази, щоб підтвердити в казані в позові доводи для зменшення розміру аліментів, які він виплачує на утримання своїх доньок. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в задоволені позовних вимог необхідно відмовити, оскільки відповідач не визнав позов позивача, а позивач відповідно не зміг довети ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому на підставі викладеного, в силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], мотивуючи це тим, що 10.02.2010 року в с.\~Радогоща, Лугинського району, Житомирської області помер її син [PERSON], [INFO]. На експертизу труп не возили. Встановлення факту смерті має для [PERSON] юридичне значення і необхідне для отримання допомоги на поховання. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] помер 10.02.2010 року в с. Радогоща, Лугинського району, Житомирської області, де і був похований на кладовищі, цей факт підтверджується довідкою Будо-Літківської сільської ради № 106 від 04.03.2010 р. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] І-ЯК № 171680 від 29.08.1970 р., він дійсно являється сином заявниці. Відділ РАЦС Лугинського РУЮ відмовив у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], у звязку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть (лист №\~18/01-34 від 09.03.2010 р.) Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] помер 10.02.2010 року в с.\~Радогоща, Лугинського району, Житомирської області, де і був похований. [PERSON] хворів, був інвалідом. На експертизу труп не возили, оскільки не було транспорту. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення і необхідне для призначення пенсії дітям померлого у звязку із втратою годувальника. Всі ці обставини в їх сукупності дають підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні, позивачка пояснила, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. В теперішній час з відповідачем живуть окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча працює водієм «далекобійником» і отримує певний дохід від такої діяльності. Цей дохід не регулярний, а тому вона просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що сплачувати аліменти не відмовляється, але, в той же час, розмір, що його визначила позивачка для нього є не прийнятним, оскільки він ніде не працює, а тому ніякого доходу не має. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 392884 від 12 вересня 2002 року [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Борщівської сільської ради Котовського району, Одеської області № 142 від 30.03.2010 року [PERSON] не працює з 23.05.2003 року. Вислухавши вимоги позивачки, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в частково з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що відповідач не працює, а тому визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку буде обґрунтованим. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд урахував (ст.182 ч.1 СК України) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, зокрема те, що він не працює і не отримує якого-небудь доходу. Як роз»яснив у п.17 Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК. Саме із положень зазначеної норми Закону суд і виходив при визначенні розміру аліментів. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню станом на 01.02.2010 року в сумі 1820 грн. 30 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилалась на викладені в позовній заяві обставини. Просила задовольнити вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, про причини неявки не повідомили. Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів права та правовідносини сторін, а також відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідачів із постановленням заочного рішення по справі . Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідачі за адресою [ADDRESS] отримали послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувалися. Станом на 01.02.2010 року має заборгованість за спожиту теплову енергію перед позивачем в розмірі 1820 грн. 30 коп. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1820 грн. 30 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, а також 30 грн. витрат на інформаційнотехнічне забезпечення, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, а всього 1850 грн. 30 коп. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 51 грн. сума державного мита, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню станом на 01.02.2010 року в сумі 961 грн. 95 коп. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги та простив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 283 грн. 80 коп. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, про причини неявки не повідомили. Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів права та правовідносини сторін, а також відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідачів із постановленням заочного рішення по справі . Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідачі за адресою [ADDRESS] отримали послуги з теплопостачання, однак за надані послуги не розрахувалися. Станом на 01.02.2010 року має заборгованість за спожиту теплову енергію перед позивачем в розмірі 283 грн. 80 коп. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 283 грн. 80 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, а також 30 грн. витрат на інформаційнотехнічне забезпечення, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, а всього 313 грн. 80 коп. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 51 грн. сума державного мита, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.06.2007 року по 01.02.2010 року в сумі 4664 грн. 38 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.06.2007 року по 01.02.2010 року в сумі 4664 грн. 38 коп. Відповідач в судове засідання без поважних причин не зявився, будучи у порядку встановленому законом повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідач отримав від позивача послуги з теплопостачання, однак надані йому послуги оплатив не в повному обсязі. У звязку з цим на день розгляду справи судом відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію перед позивачем за період з 01.06.2007 року по 01.02.2010 року в сумі 4664 грн. 38 коп. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4664 грн. 38 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду, всього стягнути 4694 грн. 38 коп. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути 51 грн. державного мита (судового збору).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.10.2008 року по 01.02.2010 року в сумі 1194 грн. 51 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання послуг по теплопостачанню за період з 01.10.2008 року по 01.02.2010 року в сумі 1194 грн. 51 коп. Відповідач в судове засідання без поважних причин не зявився, будучи у порядку встановленому законом повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідач отримав від позивача послуги з теплопостачання, однак надані йому послуги оплатив не в повному обсязі. У звязку з цим на день розгляду справи судом відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію перед позивачем за період з 01.10.2008 року по 01.02.2010 року в сумі 1194 грн. 51 коп. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1194 грн. 51коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду, всього стягнути 1224 грн. 51 коп. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути 51 грн. державного мита (судового збору).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-31 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши в заяві, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 17.09.1993 року по 27.05.2003 року. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], 15.021994 р.н. і [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що є запис в свідоцтві про народження дітей. Діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні, проте відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно у зв'язку з тим, що останній ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, постійного доходу не має. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, заперечень на позов не надав. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи - копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця проживання позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання дітей. При визначенні відповідно до ст.182 СК України розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, суд виходитиме з того, що цей розмір не перевищуватиме 50% заробітної плати, що підлягає до виплати працівникові, і буде більше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved