Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-17 00:00:00

30.04.2009р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ольвіопільського відділення МОФ АКБ «Укрсоцбанк» про розірвання додаткової угоди № 650\\10-к10\\1а про внесення змін до кредитного договору № 650\\10-к10\\1 від 10.01.2007року. Ухвалою суду від 26.05.2009р. замінено відповідача по справі за позовом [PERSON] до Ольвіопільського відділення МОФ АКБ «Укрсоцбанк», про скасування додаткової угоди, визнавши відповідачем по справі Одеську обласну філію АКБ «Укрсоцбанк». Ухвалою суду від 29.07.2009р. [PERSON] соціального розвитку «Укрсоцбанк» залучено в якості співвідповідача до участі в справі за позовом [PERSON] до Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» про скасування додаткової угоди. В судовому засіданні 10.08.2009р. представник позивача уточнив позовні вимоги та просив розірвати додаткову угоду № 650\\10-к10\\1 про внесення змін до кредитного договору № 650\\10-к10 від 10.01.2007 року, обґрунтовуючи вимоги свого довірителя тим, що 10.01.2008р. між [PERSON] та Ольвіопільським відділенням МОФ АКБ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 650\\10-к10, згідно якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 180\~ 000,00грн. під 14% річних, строком на 8років. 02.10.2008р. [PERSON] отримав від відповідача лист № 17\\336 в якому його поставили перед фактом, що керівництвом Укрсоцбанку прийнято рішення в односторонньому порядку підвищити процентну ставку за договором кредиту № 650\\10-к10 від 10.01.2008р. з 14% до 21% річних. 09.10.2008р. відповідач запропонував позивачу підписати додаткову угоду № 650\\10-к10\\1 про внесення змін до кредитного договору № 650\\10-к10 від 10.01.2008р., згідного п. 1.1 якого процентна ставка за договором кредиту збільшувалася до 21% з 20.10.2008р. Нові умови кредитного договору позивач вважає дуже обтяжливими, так як процентна ставка збільшилась на третину. Данні зміни умов кредитування являються істотними змінами основних та обовязкових умов кредитного договору та зобовязань сторін. Оскільки згідно цивільного законодавства сторони за будь-яким договором мають рівні права та обовязки, а будь-які умови договору не можуть ставити в привілейоване положення одну із сторін цього договору чи порушувати права іншої сторони, такий договір є нікчемним. 23.01.2009р. [PERSON] звернувся з листом до відповідача згідно умов кредитного договору п.3.4.4 в якому додаткову угоду № 650\\10-к10\\1 про внесення змін до кредитного договору № 650\\10-к10 від 10.01.2008р. не визнав, а також довів до відома банку, що він не буде сплачувати решту збільшених відсотків, так як окрім того, що він проти їх збільшення, він ще не має можливості сплачувати дану суму; також в зазначеному листі просив скасувати додаткову угоду або укласти іншу на інших умовах. Позивач вказує на те, що до теперішнього часу він сплачує усі належні платежі за кредитним договором, виходячи із процентної ставки в розмірі 14%, а не 21%, згідно графіку платежів та просить суд розірвати додаткову угоду № 650\\10-к10\\1 про внесення змін до кредитного договору № 650\\10-к10 від 10.01.2007 року. В судовому засіданні представник позивача остаточно уточнив позовні вимоги свого довірителя та просив розірвати додаткову угоду № 650/10-К10/1 (в редакції від 02.10.2008року) про внесення змін до № 650/10-К10 від 10 січня 2008року, згідно якої з 20.10.2008р. [PERSON] встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 21,00 процентів річних. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що 10.01.2008року між відповідачем та позивачем було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 650/10-К10, згідно з яким відповідач прийняв на себе зобовязання надати позивачу, на умовах строковості, платності, забезпеченості, цільового характеру використання та повернення, грошові кошти в сумі 180000грн. Відповідач у повному обсязі виконав свої зобовязання перед позивачем по наданню кредитних коштів. 09.10.2008р. між позивачем і відповідачем до Договору кредиту була укладена Додаткова угода № 650/10-К10/1 відповідно до якої сторони домовилися про встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 21% річних з 20.10.2008р. Згідно п. 2.13 Договору кредиту передбачено, що кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, зазначених в п.1.1.1 Договору кредиту. Тобто, право відповідача на ініціювання зміни розміру процентної ставки за кредитним договором прямо та чітко закріплено у Договорі кредиту, який підписаний особисто позивачем. Крім того, положення Договору кредиту, а саме п. 2.13.2 та 2.13.3 передбачають право вибору позивача як погодитись із запропонованим відповідачем новим розміром процентної ставки, так і відмовитись від нього. П.2.13.3 встановлює, що у разі, якщо позивач не погодиться із запропонованими кредитором змінами розміру процентів і не укладе додаткову угоду про внесення змін до Договору кредиту, в такому разі позивач повинен достроково погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, включаючи нараховані комісії, проценти та можливі штрафні санкції. З 20.10.2008р. [PERSON] проценти за кредитом нараховуються за ставкою 21% річних, відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди до Договору кредиту, які позивачем сплачуються своєчасно, тобто додаткова угода № 650/10-к10/1 виконується позивачем належним чином, в звязку з чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні вказаного позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного Банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Судом встановлено, що 10.01.2008року між [PERSON] банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 650/10-К10 на купівлю автотранспортних засобів (а.с.5-8), згідно з яким відповідач надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 180000грн. зі сплатою 14 процентів річних з порядком погашення суми основної заборгованості, який визначений в п. 1.1.1. Договору кредиту, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 09.01.2015р., на умовах визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.6. Договору кредиту, у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління або Комітету з управління активами та пасивами АКБ «Укрсоцбанк», кредитор (відповідач) має право ініціювати зміну процентної ставки за надання кредиту, визначеної цим Договором. Згідно п. 2.6.1. Договору кредиту, про намір змінити розмір процентів за надання кредиту, кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше ніж за сім днів до дати початку їх введення, а також надати для укладення додаткову угоду про внесення змін до цього Договору. 09.10.2008р. між позивачем і відповідачем до Договору кредиту укладена Додаткова угода № 650/10-К10/1 відповідно до якої сторони домовилися про встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 21% річних з 20.10.2008р. Однак, зазначена Додаткова угода суперечить нормам Цивільного Кодексу України. У відповідності до п. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, тобто кредитний договір повинен повністю за своєю формою, суттю та змістом відповідати вимогам Цивільного законодавства, яким регулюються дані правовідносини. Згідно ст. 536 ЦК України проценти за кредитним договором являються боргом (тобто відносяться до основної кредитної суми), таким чином є обовязковим предметом договірного (кредитного) зобовязання, які також являються істотною умовою кредитного договору. Тому у договорі, на підставі якого виникає грошове зобовязання, необхідно чітко встановлювати розмір процентів та строк за користування кредитом, а також встановлювати графік платежів або погашення кредиту та процентів. Згідно ст. 654 ЦК України зміна договору, в даному випадку кредитного договору, вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, тобто додаткова угода від 09.10.2008р. по формі та змісту, з наявними змінами істотних умов договору - процентів та строків погашення, повинна відповідати формі основного попереднього кредитного договору № 650/10-К10 від 10.01.2008р. (п.1.1., п. 1.1.1., п. 1.2.-1.4.), тобто містити всі ознаки та зміст цього договору. Оспорювана додаткова угода до вищевказаного кредитного договору такої форми та змісту не містить. Відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України, розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором, а в додатковій угоді від 09.10.2008р. зазначено тільки розмір збільшення процентів до 21%, а порядок, тобто графік їх сплати помісячно та термін виплати основного кредиту та процентів порічно не вказані. Таким чином, відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, додаткова угода від 09.10.2008року до кредитного договору № 650/10-К10 від 10.01.2008р. не відповідає вимогам до форми кредитного договору. Згідно умов кредитного договору п.2.6.1, 2.6.2 відповідачем порушено умову даного договору щодо внесення змін до нього, щодо зміни розміру процентної ставки, а саме про намір змінити розмір процентів за надання кредиту банк зобовязаний повідомити позичальника не пізніше ніж за сім днів до дати початку введення збільшення відсотків. В судовому засіданні представник відповідача не надав доказів про повідомлення позивача [PERSON] про намір змінити розмір процентів, дату їх зміни, намір внесення змін до договору та дату його укладання. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» та ст. 1056-1 ЦК України, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, додаткові угоди до кредитних договорів та інші правочини, які укладені на підставі такої умови договору про право банку в односторонньому порядку змінювати умови договору, є також нікчемними. На підставі вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і поскільки права позивача порушені, вони підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову в повному обсязі, тобто слід розірвати додаткову угоду № 650/10-К10/1 (в редакції від 02.10.2008року) про внесення змін до Договору кредиту № 650/10-К10 від 10 січня 2008року, укладеного між [PERSON] банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] Що стосується витрат позивача на судовий збір та інформаційно-технічне забезпечення, то позивач просив не стягувати їх з відповідача, так як бере ці витрати на себе.

Outcome: approved