Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-08 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» 09 вересня 2009 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 квітня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (надалі ВАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/088188/3105/82 про відкриття кредитної лінії для розрахунків за допомогою платіжної картки міжнародних систем, з лімітом кредитування 5000,00 грн. строком на 24 місяці з 27 квітня 2006 року по 26 квітня 2008 року зі сплатою 24,1% річних за користування кредитними коштами. Позивач свої зобовязання виконав, банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26252182374001/[NUMBER], випустив та надав картку, але відповідач [PERSON], належним чином свої зобовязання не виконав, допустив прострочення кредитних зобовязань, в частині сплати періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в наслідок чого за ним станом на 09 вересня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 6214,67 гривень, яка складається з: -5000,00 грн. тіло кредиту; -1214,67 грн. відсотки по кредиту. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 6214,67 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.. 174 УПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 27 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/088188/3105/82, згідно якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № 26252182374001/[NUMBER] строком 24 місяці з 27 квітня 2006 року по 26 квітня 2008 року з встановленням ліміту у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 5). Для потреб відповідача була виготовлена картка за № 4188377008946897 строком дії до квітня 2007 року. Відповідач отримав картку 27 квітня 2006 року (а.с. 6). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого станом на 09 вересня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 6214,67 грн., яка складається з: 5000,00 грн. тіла кредиту, 1214,67 грн. - заборгованість по відсоткам ( а.с. 7-15, 19). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 6214,67 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача державне мито розмірі 62,15 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved