Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-14 00:00:00

06.07.2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 02.11.2007 року між ним та відповідачем був укладений договір автомобільного страхування транспортного засобу «Тойота Кемрі» д/н [NUMBER]. Вигодонабувачем за договором встановлений АБ «Факторіал-Банк». В ніч з 26 на 27 серпня 2008 року шляхом пошкодження навісного замку невстановлена особа проникла в гараж та незаконно заволоділа вказаним транспортним засобом. По даному факту порушена кримінальна справа за ч.3 ст.289 КК України. Посилаючись на те, що згідно договору даний факт незаконного заволодіння транспортним засобом відноситься до страхових випадків, позивачем були виконані вимоги договору та подані всі необхідні документи страховику, але відповідач не виплачує страхове відшкодування та не надає відповіді по причинам невиплати, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 204020 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги просив також стягнути пеню в розмірі 12\~628 838 гривень, яка виникла у звязку з несвоєчасним здійсненням страхового відшкодування за договором страхування та яка передбачена п.13.4.6 договору страхування. Представник позивача в судовому засіданні збільшенні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився в повному обсязі, пояснюючи це тим, що позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку з порушенням ним умов договору страхування, за якими він зобовязувався протягом 48 годин після повідомлення про страховий випадок надати страховику повний комплект ключів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Публічне Акціонерне товариство «СЕБ БАНК» в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомила. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача, з якими він звернувся до суду підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно із частиною другою ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. В судовому засіданні було встановлено, що 02 листопада 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] був укладений договір страхування ТЗ «Тойота Кемрі» д/н [NUMBER]. Вигодонабувачем за договором встановлений АБ «Факторіал-Банк», який було реорганізовано шляхом приєднання до ВАТ «СЕБ Банк» та згідно Статуту затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів від 23 березня 2009 року змінена назва товариства на Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк». Пунктом 6 вказаного договору відшкодуванню підлягає пряма шкода, заподіяна страхувальнику у звязку з втратою застрахованого транспортного засобу. За умовами укладеного договору страхування N 24/003686 від 02.11.2007 року передбачено, зокрема, покриття такого з ризиків, як незаконне заволодіння транспортним засобом (п. 6.3.2 договору). Страхове відшкодування виплачується страховиком в межах страхової суми 204 020 гривень з урахуванням франшизи, в результаті настання страхового випадку за п.6.3.2 договору незаконне заволодіння ТЗ в розмірі 20 400,02 гривень. Строк дії договору становить з 03 листопада 2007 року по 02 листопада 2008 року 24 березня 2008 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору страхування, відповідно до п. 1, якої було визначено особу допущену до керування [PERSON]. Всі інші положення та умови Договору страхування були залишені без змін. В цей же день була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу довіреність, відповідно до якої позивач [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] керувати (користуватися) застрахований транспортним засобом. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей дія довіреності припинена 12 червня 2009 року. Постановою від 05 вересня 2008 року дізнавачем Вознесенського МВ УМВС була порушена кримінальна справа за фактом незаконного заволодіння ТЗ «Тойота Кемрі» д/н [NUMBER], який належить [PERSON], відповідно до якої було встановлено, що в ніч з 26.08.2008 року на 27.08.2008 року невідома особа шляхом пошкодження навісного замка дверей гаражу, який належить [PERSON], що розташований на території його домоволодіння № 85 по вул. Гордієнко в місті Вознесенську, проникла в гараж та незаконно заволоділа його легковим автомобілем марки «Тойота Кемрі» д/н [NUMBER]. Постановою від 26 лютого 2009 року досудове слідство по кримінальній справі за фактом викрадення з подвіря будинку по вул. Гордієнко 85 транспортного засобу «Тойота Кемрі» д/н [NUMBER], який належить [PERSON] було зупинено до встановлення осіб, які скоїли злочин. 20 травня 2009 року Постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС досудове слідство було поновлено. Таким чином суд вважає встановленим факт настання страхового випадку, що вбачається з матеріалів справи Постанови про зупинення досудового слідства та постанови про порушення кримінальної справи. Згідно з п. 14.2.2.4. договору страхування Страхувальник зобовязався в разі настання страхового випадку передати Страховику повний комплект оригінальних ключів, технічний паспорт, довіреність, яка надає право користування ТЗ одночасно з поданням письмової заяви про настання страхового випадку або після закінчення припинення розслідування або винесення судового рішення з кримінальної справи за фактом викрадення про що складається акт. В судовому засіданні було також встановлено, що 28 серпня 2008 року позивачем [PERSON] була направлена ВАТ «Страхова компанія «Країна» заява про причини та обставини страхового випадку за вих..№ 9215. Та на виконання п. 14.1.2.4 умов договору позивачем 28 червня 2008 року були передані ВАТ «Страхова компанія «Країна» - оригінал технічного паспорту, оригінал довіреності на право керування та один комплект оригінальних ключів, що підтверджується Актом прийому-передачі № 1 від 28.08.2008 року. В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося свідченнями свідка [PERSON] слідчого Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області, що два комплекти ключів знаходилися у Вознесенському МВ УМВС України та були передані позивачу [PERSON] на зберігання 03 вересня 2008 року, що також підтверджується зберігальною розпискою від 03 вересня 2008 року. Вищезазначені ключі були передані позивачем [PERSON] відповідачу 04 вересня 2008 року, що підтверджується Актом прийому-передачі № 2. Що стосується довідки від 27.08.2008 про те, що у Вознесенському МВ УМВС знаходився один комплект ключів, то слідчому невідомо ким саме складена та якій підставі така відповідь. Відповідно до частини першої ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 991 ЦК Украины и статтею 26 Закона Украины "Про страхування» передбачений перелік підстав, по якім страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати, який не є вичерпним. Вищеназваними статтями також передбачено, що додаткові підстави можуть встановлюватися і договором страхування. Зі змісту повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 08 липня 2009 року №6009 вбачається, що відповідачем таке рішення прийнято на підставі п.п.18.5.2, п.18.5 та ст. 26 Закону України "Про страхування» а також у звязку з порушенням або несвоєчасним виконання своїх обовязків страхувальником при настанні страхового випадку. При цьому зазначається, що [PERSON] передав без письмової угоди належний йому автомобіль разом з трьома комплектами оригінальних ключів, довіреністю на право керування, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та додатковою угодою до Договору [PERSON]. Даний факт не узгоджується з матеріалами справи, а саме Додатковою Угодою № 1 до договору страхування № 24/003686 від 24 березня 2008 року відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що [PERSON] є особою, яка допущена до керування. Крім цього відповідач посилається на п.п.18.3.17 п. 18.3 Договору страхування, відповідно до яких не вважається страховим випадком неповернення ТЗ, що був переданий за довіреністю або договором в користування. В судовому засіданні жодними доказами вказана обставина підтверджена не була, представником відповідача клопотання про допит в якості свідка [PERSON] не заявлялося, хоча судом на вирішення ставилося вищезазначене питання. Також необхідно зазначити, що автомобіль був викрадений безпосередньо з домоволодіння позивача [PERSON], що підтверджується Постановою про порушення кримінальної справи від 05.09.2008 року. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не мав можливості з поважних причин передати протягом 48 годин два комплекти оригінальних ключів (п.15.3.3 договору страхування), оскільки останні знаходилися у слідчого Вознесенського МВ УМВС для проведення слідчих дій, до того ж п. 14.1.2.4. передбачено, що вказані дії він повинен був вчинити в цьому випадку після закінчення припинення розслідування або винесення судового рішення з кримінальної справи. З огляду на це суд вважає, що позивачем були належним чином виконанні умови договору страхування. Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що за таких підстав, коли судом встановлено, що позивач добросовісно виконував взяті на себе зобов`язання, зокрема, сплатив страховий платіж; після настання страхового випадку повідомив відповідачу відому йому інформацію про обставини настання страхового випадку; надав наявні у нього документи, ключі, видані компетентними органами, тощо, то у відповідача не було достатніх підстав, визначених законом, договором та власними Правилами страхування, для не виплати страхового відшкодування, а від так останній зобов`язаний, відповідно до умов договору та чинного законодавства, виплатити позивачу суму страхового відшкодування. Згідно із п. 3 ст. 20 вказаного Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Більш того, стаття 988 ЦК України встановлює, що у випадку настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Стаття 979 ЦК України також встановлює, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Відповідно до умов договору страхування, укладеного між позивачем та відповідачем, останній повинен був протягом десяти робочих днів скласти страховий акт і виплатити страхове відшкодування протягом п'ятнадцяти робочих днів після складання страхового акту. \~Страхова сума, на яку був застрахований автомобіль позивача складає 204020 гривень згідно договору\~ франшиза при настанні ризику незаконне заволодіння складає 20\~400 гривень, тому належна до виплати сума складає 183 619,80 гривень. Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування за наведених обставин, ВАТ «Страхова компанія «Країна» своїми діями не дотримується засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), чим порушує цивільне право позивача на отримання страхового відшкодування. Відповідно до ст..992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобовязання за кожен день прострочення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність один рік. Пунктом 13.4.6 договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування за цим договором, за винятком випадків передбачених п.13.3.4. договору страховик сплачує страхувальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу. Згідно довідки Відділення ПАТ Промін вест банк в м. Вознесенськ облікова ставка НБУ за період з 01.01.2009 по 15.02.2010 року складала: до 15.06.2009 року - 12% , з 15.06.2009 року по 11.08.2009 року 11%, з 12.08.2009 року 10,25 %. Період за який нараховується пеня становить з 08.03.2009 року по 15 лютого 2010 року. Таки чином розмір пені за період з 09.03.2009 року по 14.06.2009 року становить 183619,80 х 24% х 49 днів = 2\~159\~368,85 гривень ; Розмір пені за період з 15.06.2009 року по 11 серпня 2009 року становить 183619,80 грн. х 20% х 58 днів = 2\~129 986,68 гривень; За період з 12 серпня 2009 року по 15 лютого 2010 року становить 183\~619,80 грн. х 20,5% х 188 днів = 7 076707,09 гривень. Загальний розмір пені складає 11\~366 062,62 гривень. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 100\~000 гривень. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені та документально підтверджені судові витрати. Таки чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень. Частиною 3 ст. 88 ЦПК передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700 гривень (1 відсоток ціни позову, але не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial