Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-20 00:00:00

У лютому 2005 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 4 689 грн. 96 коп., витрат по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн., моральної шкоди в сумі 2 000 грн., судового збору за подачу позову в сумі 59 грн. 50 коп., а всього 7 099 грн. 46 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 06 травня 2004 року о 17.30 годині на перехресті пр. Пушкіна - пр. Калініна у м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ», державний [NUMBER], виїхав на перехрестя та не надав дорогу автомобілю «ВАЗ», державний [NUMBER], який рухався по головній дорозі, під керуванням позивача, внаслідок чого допустив з останнім зіткнення. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2004 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні ДТП. При ДТП автомобіль «ВАЗ», державний [NUMBER], що належить позивачу, був пошкоджений, розмір матеріальної шкоди складає 4 689 грн. 96 коп. Для визначення розміру шкоди позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 350 грн. Крім того, позивачу у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача та у зв'язку із пошкодженням автомобіля було завдано моральної шкоди, яка полягає у стресовому стані під час ДТП, втраті часу на складання матеріалів ДТП, моральних і психічних хвилюваннях через не можливість користуватися автомобілем, що порушило його ділові та особисті плани, був порушений розклад його життя, він хвилювався з приводу відмови відповідача відшкодувати шкоду та з приводу необхідності звернення до суду з позовом. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 2 000 грн. За таких обставин, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є роз'яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2004 року по справі № 3-4416/04 [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 9). Дана постанова суду є чинною на час ухвалення цього рішення, що підтверджено оглянутою у судовому засіданні адміністративною справою № 3-4416/04. Під час ДТП [PERSON] був володільцем автомобіля «ГАЗ», державний [NUMBER]. Автомобіль «ВАЗ», державний [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію цього автомобіля [NUMBER] виданого 13.04.2002 року (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2004 року судовим експертом Пилипенко А.І. було складено висновок автотоварознавчого дослідження № 181/04 автомобіля «ВАЗ», державний [NUMBER]. Вказаний експерт має вищу технічну освіту та кваліфікацію «Судового експерта - автотоварознавця» за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості автотранспорту, розміру спричиненої шкоди власнику транспортного засобу», згідно свідоцтва № 22 від 27.05.1999 року, яке продовжено до 27.05.2005 року. Дане дослідження проведено експертом у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожньо транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, та Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». (а.с. 11-17). Так, згідно вказаного вище висновку № 181/04 від 28.05.2004 року, матеріальна шкода, завдана власнику автомобіль «ВАЗ», державний [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, складає: 4 689 грн. 96 коп. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] на час скоєння ДТП був володільцем автомобіля «ГАЗ» та визнаний винним у скоєні ДТП, то на нього слід покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «ВАЗ» - позивачу [PERSON], в сумі 4 689 грн. 96 коп. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн. також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача у скоєнні ДТП, а також те, що у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача та пошкодженням автомобіля «ВАЗ» порушилися нормальні життєві зв'язки позивача, він пережив душевні хвилювання під час ДТП і через неможливість користуватися автомобілем вже після ДТП. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за матеріальну шкоду в сумі 51 грн., за моральну шкоду в сумі 8 грн. 50 коп., а всього 59 грн. 50 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то згідно ст. ст. 79, 81 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial