Jurisdiction: civil
Date: 2009-10-20 00:00:00

В січні 2009 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнюючи в процесі розгляду справи свої позовні вимоги, в обгрунтування яких зазначила, що 25 листопада 2000 року в районі віл. Вокзальній 20 в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач по справі, керуючи транспортним засобом „ГАЗ - 24", д.н. [NUMBER]. який на праві власності належить іншій особі, скоїв наїзд на її батьків - [PERSON] та [PERSON], які від отриманих травми померли під час перебування у медичних установах. 27 листопада 2000 року по даному факту була порушена кримінальна справа за ст. 215 ч. З КК України, яка в подальшому була перекваліфікована на ст. 286 ч. З К К України. Внаслідок зазначеної пригоди їй була спричинена матеріална і моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена була нести витрати на поховання батьків, а саме встановлювати пам"ятники батькам на що нею було витрачено 18226 гри. 61 коп., з врахуванням інфляційних процесів за період з 27 липня 2003 року по даний період часу розмір заподіяних матеріальних збитків становить 96734 грн. 12 коп., а за період часу з 25 листопада 2000 року по 30 червня 2009 року сума витрат на поховання склала 18604 грн. 68 коп. з врахуванням інфляційних процесів, оскільки на поховання нею було затрачено 2147 грн. 45 когі.. Крім цього, вона несла витрати за надання їй юридичних послуг, загальний розмір яких становить 375 грн. 05 когі. В зв"язку зі смертю батьків їй також була заподіяна і моральна шкода, розмір якої вона оцінює в сумі 200000 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вищевказані витрати, моральну шкоду, з врахуванням того, що за весь період часу, який пройшов після скоєння відповідачем ДТГІ, ним було повернуто їй тільки 300 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із вказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що його довірітель не був винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про що були постанволені судові рішення і він розрахувався з позивачем за понесені нею витрати на поховання. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 листопада 2000 року в районі віл. Вокзальній 20 в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої [PERSON], керуючи транспортним засобом „ГАЗ - 24", д.н. [NUMBER], який на праві власності належить іншій особі, скоїв наїзд на батьків позивача - [PERSON] та [PERSON], які від отриманих травми померли під час перебування у медичних установах. 27 листопада 2000 року по даному факту була порушена кримінальна справа за ст. 215 ч. З КК України, яка в подальшому була перекваліфікована на ст. 286 ч. З КК України. Згідно з останнім процесуальним документом - ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07 червня 2007 року, долученим до справи позивачем, скарга потерпілої [PERSON] на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2007 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого СВ Житомирського MB УМВС України в Житомирській області від 18 травня 2006 року, яка була порушена по факту ДТП, внаслідок загибелі батьків позивача, залишена без розгляду в зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу злочину. Дана постанова на час розгляду вказаної цивільної справи є чинною. Відповідно до п. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслдок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких обставин, при розгляді скарги вищевказаної кримінальної справи апеляційним судом Житомирської області не встановлено, що ДТП сталося внаслідок непереборної сили або умислу потерпілих. Однак, з врахуванням положень діючого цивільного законодавства, особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, має нести цивілно-правову відповідальність за дії, які призвели до загибелі фізичних осіб, і на корсить позивача має підлягати стягненню витрати, які вона понесли на поховання батьків, а саме на встановлення пам'ятників, вартість яких, кірм долучених до матеріалів справи квітанцій, також була підтверджена показами свідка, яка працює бухгалтером у фірмі по наданню ритуальних послуг, а також витратами на організацію номінального заходу. Розмір заподіяної матеріальної шкоди суд оцінює в сумі 19 771 грн. 56 коп. В решті частині позовних вимог суд відмовляє з тих підстав, що нарахування інфляційних сум, а також заподіяння моральнох шкоди, не знаходиться у причипнному зв"язку з витратами, які були понесені позивачем на поховання і встановлення пам"ятників загиблим батькам.

Outcome: partial