Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 05.10.2006 року між ДП «АМА «Інфлот» та відповідачкою було укладено письмовий договір позики, за яким відповідачка отримала від ДП «АМА «Інфлот» 10000 гривень, строком на пять років- до листопада 2011року.30.10.2008р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1386 рвід 30 жовтня 2008року було вирішено реорганізувати державне підприємство «Азовське морське агентство «Інфлот» шляхом приєднання до державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» з утворенням на базі реорганізованого підприємства відокремленого підрозділу. 02.06.2008р. наказом №26-к ДП «АМА «Інфлот» [PERSON], була звільнена у звязку з скороченням штату робітників. У звязку з звільненням , між відповідачкою та ДП «АМА «ІНФЛОТ» було складено додаткову угоду від 02.06.2008р. до основного договору позики, згідно цієї угоди відповідачка повинна була на протязі 12 місяці з липня 2008р. до червня 2009р. погасити залишок боргу у розмірі 6600грн. На дату звернення в суд сума боргу складає 3850грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідачки на його користь гроші за договором позики в сумі 3850 гривень, зі сплатою 3% річних та індексу інфляції, а всього 4427 гривень 52копійки, та стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 51грн, та судових витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120гривень. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до суду не з'явилась, у письмовій заяві на імя суду повідомила , що вимоги зазначені у позовній заяві підтримує у повному обсязі , просила суд позов задовольнити, у винесені заочного рішення не не заперечувала. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив та з будь-якими заявами до суду не звертався. Тому суд, вважаючи причину неявки не поважною, за згодою позивача здійснив заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 05 жовтня 2006 року між ДП «АМА «Інфлот» та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, за умовами якого ДП «АМА «Інфлот» надало на строк до листопада 2011 року відповідачеві грошові кошти в сумі 10000 гривень, а відповідач зобов′язався повернути позивачу таку суму грошей в обумовлений строк до листопада 2011року (а.с.6) 02.06.2008р. наказом №26-к ДП «АМА «Інфлот» [PERSON], була звільнена у звязку з скороченням штату робітників.(а.с.11) У звязку з звільненням , між відповідачкою та ДП «АМА «ІНФЛОТ» було складено додаткову угоду від 02.06.2008р. до основного договору позики, згідно цієї угоди відповідачка повинна була на протязі 12 місяці починаючи з липня 2008р., погасити залишок боргу у розмірі 6600грн.(а.с. 12) Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1386 р від 30 жовтня 2008року , було вирішено реорганізувати державне підприємство «Азовське морське агентство «Інфлот» шляхом приєднання до державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» з утворенням на базі реорганізованого підприємства відокремленого підрозділу(а.с.19-20) Залишок боргу за договором позики складав 3850грн., який відповідачка мала повернути. Вже як правонаступник, ДП «Маріупольський торгівельний морський порт» надсилав на адресу відповідачки листи з повідомленням від 22.09.09року та 25.01.2010року(а.с.15, 16, 17),щоб вона самостійно сплатила суму боргу , однак свої обов′язки відповідачка не виконала, та гроші не повернула до теперішнього часу. Відповідно до ст..1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він має сплатити грошову суму, визначену ст..625 ЦК України Згідно ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, за вимогою кредитора має виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 3850 гривень, інфляцію в сумі 463грн.73коп, 3 % річних від цієї суми за прострочення виконання зобовязань 113 грн. 79коп., а всього стягненню підлягає грошова сума 4427грн. 52коп. Задовольняючи позов в частині стягнення грошових коштів в сумі 4427грн. 52коп., суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 51грн, та судових витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved