Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-23 00:00:00

ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» 02.06.2009 року звернулось до суду з позовом, зазначивши, що 21.07.2008 р. у м. Кривому Розі по вул. Коротченко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «[PERSON] Тур» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та «ГАЗ 33023» реєстраційний № [NUMBER], що належить [PERSON], яким керував [PERSON] на підставі запису в свідоцтві про реєстрацію ТЗ. ДТП сталась з вини [PERSON], він притягнений судом до адміністративної відповідальності. Автомобіль «ГАЗ 33023» згідно договору страхування наземного транспорту № КЛРОАК00078831 від 10.06.2008 року, застрахований в ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» від пошкодження внаслідок ДТП. На підставі заяви від 22.07.08р. позивач виплатив страхувальнику [PERSON] 1.О. спричинену [PERSON] майнову шкоду в сумі 9728, 98 грн. Відповідно до ст.ст.993, 1191 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] сплачену суму та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, заявлені вимоги підтримує . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що водій [PERSON] у рівній мірі з ним винен у дорожньо-транспортній пригоді, тому згоден сплатити половину відшкодування. Залучений судом до участі в якості відповідача [PERSON] проти позову заперечував, суду пояснив, що не вважає себе винним у зіткненні автомобілів, штраф він не сплачував, копію постанови не отримував, хоча у судовому засіданні, коли розглядалась адміністративна справа був присутнім. Третя особа [PERSON] вважала, що заявлені вимоги повинні бути задоволеними. Вислухавши третю особу, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2008 року у м. Кривому Розі по вул. Коротченко сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої зіткнулись автомобілі «[PERSON] Тур» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та «ГАЗ 33023» реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанов Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.08.2008 р. обидва водії визнані винними у порушенні правил дорожнього руху та притягнені до адміністративної відповідальності (а.с. 5, 26 - постанова). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, відповідач [PERSON] був присутнім при розгляді адміністративного матеріалу, свою вину у судовому засіданні визнав, постанову не оскаржив, тому суд вважає його заперечення з цього приводу необгрунтованими і такими, що не підлягають доказуванню. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с.5 - копія постанови). 10.06.2008 р. нею було укладено договір страхування наземного транспорту № KJ1POAK00078831 від пошкодження внаслідок ДТГІ із ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» (а.с. 7 - договір). 22.07.2008 року вона звернулась до позивач із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8). Згідно звіту № 001-1040 власнику автомобіля «ГАЗ 33023» завдані збитки пошкодженням автомобіля в сумі 11 605,75 грн. (а.с.9-17). ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» сплачено [PERSON] 9 728,98 грн. (а.с.6 - копія платіжного доручення). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що відповідач повинен виплатити позивачу сплачене ним страхове відшкодування, але в меншому розмірі, чим сплатив страховик з урахуванням вини у дорожньо-транспортній пригоді іншого водія [PERSON]. Відповідно до п. З ППВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 440 ЦК (в редакції 1963 р.); при наявності вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного. Суд вважає, що ступінь вини [PERSON] більш значна, оскільки саме він здійснював маневр та не переконався в його безпечності. Однак [PERSON] завчасно не виявив перешкоду (автомобіль [PERSON]М.) та не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, що перебуває у причинному звязку з наслідками дорожньо- транспортної пригоди. Тому суд визначає ступінь вини [PERSON] у розмірі 60 %. а [PERSON] - 40 %, відповідно, розмір відшкодування, що підлягає стягненню слід зменшити до 5 837 грн. Так як позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: держмито в сумі 58,37 грн., витрати на ІТЗ в сумі 250 грн.

Outcome: partial