Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями № 19 по вулиці Степана Разіна в м. Кіровограді дійсним та визнання за ним права власності. Вказаний договір був зареєстрований Кіровоградською біржею нерухомості 27 серпня 1998 року за № 155/98 та в Кіровоградському ООБТІ за № 10031/38. Для реалізації повноважень власника щодо розпорядження належного йому майна йому розяснено, що даний договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, а вказаний вище договір зареєстрований Кіровоградською товарною біржею, тому не є правовстановлюючим документом. Про дану обставину представник Кіровоградської біржі нерухомості йому не повідомив під час реєстрації зазначеного договору, в звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом і просив поновити строк позовної давності, оскільки тільки у 2010 році дізнався про своє порушене право. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 27 серпня 1998 року позивач згідно договору купівлі-продажу купив у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями № 19 по вулиці Степана Разіна в м.Кіровограді. Житловий будинок з надвірними будівлями розташовано на земельній ділянці площею 946,20 кв.м і складається: з житлового будинку (літера «Аа»), сараю (літера «Б»), вбиральні (літера «Д»), погребу (літера «Ж»), огородження, житловою площею 15,60 кв.м. Продаж відбувся за 5\~844,00 грн., які отримані продавцями повністю. Будинок належав продавцям на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.1998 року, посвідченого нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] Договір був зареєстрований Кіровоградською біржею нерухомості 27.08.1998 року за реєстраційним № 155/98 та зареєстрований за № 10031/38 в Кіровоградському ООБТІ. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.08.1998р., укладеного між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] і [PERSON] (продавці), для оформлення зазначеного договору продавцями були надані всі необхідні документи щодо належності їм вказаного будинку як власникам, що підтверджується п.2 договору купівлі-продажу. Продаж зазначеного будинку вчинено за 5 844 (п»ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні, що підтверджується п.5 вказаного вище договору купівлі-продажу, тобто сторони добросовісно виконали зобовязання за даною угодою: продавець передав у власність покупцеві будинок і отримав гроші, а покупець сплатив гроші й отримав будинок. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Позивач, відповідно до укладеного договору, зареєстрував своє право власності в Кіровоградському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації 27 серпня 1998 року за № 10031/38, а тому позов в частині визнання за ним права власності на вказаний будинок задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту, вимога позивачки про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved