Jurisdiction: civil
Date: 2010-01-11 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. В обгрунтування позовних вимог представник позивача суду пояснив, що відповідно до укладеного договору №0611\\122 від 30.11.2006 року [PERSON] 30.11.2006 року отримав кредит у розмірі 36000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.05.2008 року. У порушення норм закону та умов Договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 12.05.2009 року має заборгованість - 32569,09 грн., яка складається з наступного: 16896,29 грн.- заборгованість за кредитом, 9035,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 6637,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором були укладені договори застави. Так, [PERSON] та Відповідач, 30.11.2006 року уклали договір застави автотранспорту №0611\\122\\ТЗ. Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме транспортні засоби: автомобіль 3IJ1 (модель 431412, рік випуску: 1987 року, тип ТЗ: вантажний - С автокран 10 т., № кузова шасі: 2628269, реєстраційний номер: ВК0746АН); автомобіль АТЗ 2.4 (модель: на шасі: XTH531200N1399416, реєстраційний номер [NUMBER]). Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем [PERSON] зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вимог закону та умов договору. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Згідно з Договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продаж) конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору- купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПриватБанком заявлено позов саме з вищевказаних підстав, вважають, що рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного надходження предмету застави у володінні ПриватБанку. Просять суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, вирішив, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №0611\\122 від 30.11.2006 року [PERSON] 30.11.2006 року отримав кредит у розмірі 36000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.05.2008 року. У порушення норм закону та умов Договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 12.05.2009 року має заборгованість - 32569,09 грн., яка складається з наступного: 16896,29 грн.-заборгованість за кредитом, 9035,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 6637,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором були укладені договори застави. Так, [PERSON] та Відповідач, 30.11.2006 року уклали договір застави автотранспорту №0611\\122\\ТЗ. Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме транспортні засоби: автомобіль ЗІЛ (модель 431412, рік випуску: 1987 року, тип ТЗ: вантажний - С автокран 10 т., № кузова\\шасі: 2628269, реєстраційний номер: ВК0746АН); автомобіль АТЗ 2.4 (модель: на шасі: ХТН531200N1399416, реєстраційний номер [NUMBER]). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/[PERSON] зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вимог закону та умов договору, Відповідач зобовязань за кредитним договором не виконує; предмети застави в заклад банку не передані. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпечного заставою, воно не буде виконано. Договором застави передбачено, що у випадку порушення ЗаставодавцемШозичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вимог закону та умов договору, Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Згідно з Договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору-купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПриватБанком заявлено позов саме з вищевказаних підстав, вважають, що рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет заставі шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного надходження предмету застави у володінні ПриватБанку. Згідно з договорами застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги те, що Позивачем заявлено позов саме з підстав, вищезазначених, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предметів застави у володінні [PERSON] Банку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання та полягає в зобовязанні здійснити дію, або утримуватися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обовязок Відповідачів передати предмети застави в заклад Заставодержателя , суд вважає вимогу стосовно зобовязання Відповідачів виконати зобовязання в натурі - законною і обгрунтованою. Згідно ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володіння обтяжувала. Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звершення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаї ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то за воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі не виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 1054,1050, ЦК України, ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: partial