Jurisdiction: civil
Date: 2009-12-02 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ДП Управління механізації і транспорту ВАТ «Одестрансбуд» на його користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі 2268 грн., заборгованість по заробітній платі в розмірі 1320 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2316 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а.с.2,29). Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27 вересня 2007 року по 04 вересня 2009 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. Наказом №41 від 04 вересня 2009 року його було звільнено з посади водія першого класу на підставі ст.38 КзПП України, але в день звільнення остаточного розрахунку з ним проведено не було. 03 вересня 2009 року [PERSON] подав заяву про звільнення з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КзПП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю і тому вимагає стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку в розмірі 2268 грн. В порушення вимог ст.30 Закону України «Про оплату праці» адміністрацією підприємства не здійснювався належний облік робочого часу позивача, в результаті чого [PERSON] відпрацьовував за зміну по 14-15 годин, але йому робився залік лише за 12 годин. При цьому надурочні години позивачу не враховувалися та не оплачувалися. Розмір невиплаченого заробітку за лютий березень 2009 року складає 1320 грн. Відшкодування моральної шкоди та її розмір обґрунтовує глибиною та тривалістю моральних страждань, яких він зазнав в результаті порушення його законних прав, втрати нормальних життєвих звязків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, представник відповідача до залу суду не зявився з невідомих причин, письмових заперечень проти позову не надав, запит суду про надання додаткових доказів проігнорував (а.с.9). За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Спірні правовідносини регулюються нормами законодавства про працю. Згідно із ч.3 ст.38 КзПП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. При припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39)\~працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку (ст.44 КзПП України). Відповідно до вимог ст.47 КзПП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст.106 КзПП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Згідно із ст.2371 КзПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в справі докази, судом встановлено наступне. Відповідно до записів у трудовій книжці наказом №114-л від 24.09.2007 року [PERSON] зараховано на посаду водія першого класу. Наказом №41-л від 01.09.2009 року його звільнено з цієї посади на підставі ст.38 КзПП України (а.с.5). Пояснення позивача про відпрацьовані ним надурочні години підтверджується приєднаними до справи копіями відповідних подорожних листів (а.с.10-18). Розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення частково. Дотримуючись вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, щодо вирішення справи на засадах змагальності і диспозитивності, суд надав сторонам рівні можливості для подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і розяснив передбачені процесуальним законодавством наслідки ненадання цих доказів. Через те, що відповідач ухилився від доведення обставин, що стосуються заперечень проти позову, суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню: 2268 грн. вихідної допомоги (756 х 3), заборгованість по заробітній платі за відпрацьовані надурочні години в розмірі 1320 грн. (29 х 30 + 15 х 30), середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2316 грн. (756 + 780 + 780). В частині стягнення моральної шкоди позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, які призведені порушенням трудових прав позивача, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Судові витрати у справі відповідно до вимог ст.ст.81,88 ЦПК України, покладені судом на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial