Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в січні місяці 2010 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на свою користь гривневий еквівалент боргу за договором позики в розмірі 79 700 грн. та проценти від суми простроченого боргу в розмірі еквівалентному 7173 грн., а також судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2006 року вона надала відповідачці [PERSON] в борг 10 000 доларів США, які остання зобов'язалася повернути до 30.12.2006 року, про що свідчить власноручна розписка відповідачки. Термін повернення боргу сплив 30.12.2006 року, однак оскільки до сих пір в добровільному порядку відповідачка суму боргу не повернула, [PERSON] просить суд стягнути з неї суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за кожен рік прострочення виконання зобов'язання в примусовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав та в обсязі, зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подала, тому суд, враховуючи думку позивачки [PERSON], яка не заперечує проти постановлення заочного рішення, вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомленої відповідачки на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні судом встановлено, що 12 липня 2006 року відповідачка [PERSON] взяла в борг у позивачки [PERSON] 10 000 доларів США, які зобов'язалася повернути останній до 30.12.2006 року, що підтверджується власноручною розпискою [PERSON] (а.с. ). Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого згідно ст. 1046 Цивільного Кодексу одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). В цьому правовідношенні позивачка [PERSON] є позикодавцем, а відповідачка [PERSON] - позичальником. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), в строк та в порядку , що встановлені договором. Ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу встановлює правову норму, у відповідності до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконаннюу цей строк (термін). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] в порушення взятих на себе зобов'язань за договором позики своєчасно не повернула позивачці суму боргу; згідно пояснень позивачки відповідачка на протязі останніх трьох років постійно ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним договором позики. Ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши докази, надані позивачкою, вважає, що її позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 1050 ч. 1 ЦК України регламентує, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦПК України, тобто з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Однак, оскільки предметом договору позики була іноземна, а не національна валюта, правила ст. ст. 625, 1050 ЦК України щодо обов'язку боржника у разі невиконання зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річнихвід простроченої суми на даний випадок не поширюються. Тому суд знаходить обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги в частині стягнення відповідачки [PERSON] основної суми боргу за договором позики в гривневому еквіваленті 10 000 доларів США. При визначенні розміру цього гривневого еквіваленту суд керується вказівкою Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судові рішення у цивільній справі», в п. 14 якого зазначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національнимбанком України на день ухвалення рішення. Згідно даних, які містяться на офіційному сайті Національного банку України, станом на 02.04.2010 року офіційний курс гривні стосовно долару США становить : 792,50 грн. за 100 доларів США, тобто 7,92 грн. за 1 доларів США. Тому, стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягає сума гривневого еквіваленту 10 000 доларів США : 7,92 грн.(курс 1 дол. США X 10 000 доларів США = 79 200 гривень 00 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial