Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Головного управління земельних ресурсів КМДА, Київської міської Ради, Київської міської державної адміністрації та [PERSON] про визнання за ним переважного права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Одночасно просив зобов'язати Г оловне управління земельних ресурсів внести зміни до автоматизованої системи ПК «Кадастр», зазначивши його користувачем земельної ділянки за кодом [NUMBER] та вчинити всі необхідні дії для виготовлення, реєстрації та видачі йому державного акту на право власності на земельну ділянку, а Київську міську раду - прийняти рішення щодо передачі йому у власність спірної земельної ділянки. Вимоги обґрунтував тим, що у червні 2004 року він виявив бажання отримати безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку, звернувшись з відповідною заявою до Київради. На виконання вимог відповідача, ним були зібрані необхідні документи, які сформували кадастрову справу № А-6587, після чого ТОВ «НВП «Топос» виготовило йому проект землеустрою. У базі даних державного земельного кадастру станом на 09.04.2008р. він був зазначений користувачем спірної земельної ділянки, проте у березні 2009 року, коли він звернувся до державного земельного кадастру для отримання витягу, йому стало відомо, що земельна ділянка закріплена за [PERSON] Вважає свої права порушеними з боку відповідачів, оскільки Головне управління земельних ресурсів та КМДА погодили відведення земельної ділянки спочатку йому, а в подальшому - іншій особі. З боку Київської міської ради порушення його прав проявилося у тому, що ним були вчинені всі дії, спрямовані на отримання у власність земельної ділянки, але, не зважаючи на наявність всіх погоджень, відповідач ухилився від розгляду на сесії ради цього питання. Зауважив, що лише при внесенні змін до бази даних державного земельного кадастру його права можуть бути захищені, у зв'язку з чим просив внести відповідні зміни до автоматизованої системи, зазначивши дані про нього як користувача земельної ділянки. В ході судового розгляду справи позивач збільшував та уточнював позовні вимоги. Крім вимог, заявлених до Головного управління земельних ресурсів, просив зобов'язати відповідача передати до Київської міської ради проект рішення про приватизацію ним спірної земельної ділянки, скасувати рішення Київради №394/1450 від 23.04.2009р. про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки та зобов'язати вказаний орган прийняти рішення про передачу даної земельної ділянки йому у власність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, викладені у заяві про збільшення та уточнення позовних вимог від 25.12.2009р. підтримала та пояснила, що після того, як 15.07.2005р. Головним управлінням земельних ресурсів позивачеві було погоджено реєстрацію проекту відведення земельної ділянки, відповідачем не було вчинено жодних дій по підготовці проекту рішення. Звернула увагу, що представники Головного управління земельних ресурсів у судовому засіданніпосилалися на наявність зауважень до проекту від 30.07.2007р., зроблених Управлінням координації та експертизи ГУЗР КМДА, проте таке погодження ніяким нормативно- правовим актом не передбачено. Крім цього пояснила, що відповідач ніяким чином інформував позивача про існування таких зауважень та необхідність їх усунення. Звернула увагу суду на покази свідка [PERSON], яка показала, що надавала Головному управлінню земельних ресурсів КМДА нотаріально посвідчені заяви про надання згоди на передачу лишків земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні [PERSON] іншим громадянам, проте [PERSON] такої згоди не давала. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON], позов не визнав,просив у його задоволенні відмовити повністю. Пояснив, що позивач безпідставно просить визнати за ним переважне право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, не навівши норми закону, яка б визначала за ним таке пріоритетне право. Намомент звернення його довірительки з аналогічною заявою, спірна земельнанікому не належала, не перебувала у користуванні в порядку, передбаченому законом і наявність раніше поданої позивачем заяви на отримання спірної земельної ділянки, не забороняла [PERSON] вчиняти дії по отриманню погоджень від служб міста та замовити проект відведення на неї. Відповідачка прав позивача не порушувала, оскільки останній не є належним землекористувачем. Позивачем не було надано належних доказів. які б свідчили, що він набув право на таку на відповідній правовій підставі. Йогож довірителька отримала у власність земельну ділянку на підставі рішення Київради від 23.04.2009р. за 394/1450, яке є чинним та ніким не оскарженим у судовому порядку. Представники відповідача Київської міської ради Шадевська Ж.Е. та Тхорик С. М. позов вважають безпідставним, просили відмовити у його задоволенні. Пояснили, що жодним нормативним актом, ні Земельним кодексом України, ні рішенням Київради від 14.03.2002р. за №313/1747 «Про затвердження Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.Києві» не визначається такого поняття переважне право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Оскільки право власності на земельну ділянку, як і право постійного користування земельною ділянкою відповідності до ст.125 Земельного кодексу України, виникає лише після державної реєстрації, позивач не довів, що користується земельною ділянкою на законних підставах. Зважаючи на те, що проект рішення про відведення земельної ділянки [PERSON]на розгляд до Київради не надходив, вважають безпідставними твердження позивача про те, що Київська міська рада проявила бездіяльність. Рішення про передачу [PERSON] приватну власність земельної ділянки є законним, прийнятим у відповідності до вимог Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.Києві. Представники Головного управління земельних ресурсів Боровик І. та Долгополов В.Ю., який одночасно представляв за довіреністю права та інтереси Київської міськоїдержавної адміністрації, позовні вимоги не визнали, пояснили, що лише Київська міська рада має повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, а тому КМДА, ніяким чином не порушувала прав позивача. Зазначили, що інформація до бази даних державного земельного кадастру вноситься лише на підставі правовстановлюючих документів (договорів купівлі-продажу, дарування, оренди). Дані про осіб, користуються земельними ділянками, але не мають правовстановлюючих документів вносяться за умови, якщо на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно. У позивача відсутні документи, на підставі яких його має бути внесено до бази даних. Вимогу про передачу до Київради проекту рішення вважають безпідставною через відсутність у Головному управлінні земельних ресурсів складеного та погодженого проекту землеустрою щодо передачі [PERSON] у власність земельної ділянки. Наголосили, що розроблений позивачеві проект відведення був повернутий землевпорядній організації 30.07.2007р. з зауваженнями, після чого до управління не повертався. Пояснили, що Головне управління земельних ресурсів не зобов'язане ніяким чином інформувати особу зацікавлену в отриманні у власність земельної ділянки про наявність зауважень до проекту відведення, оскільки такий готує землевпорядна організація, з якою особа укладає відповідний договір. Згідно умов такого договору землевпорядна організація приймає на себе зобов'язання по виконанню всього обсягу робіт з виготовлення проекту землеустрою. Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 12 червня 2004 року [PERSON] подав до Київської міської ради заяву, якою просив передати йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до вимог ч.2 ст.118 Земельного кодексу України (а.с.9). При цьому позивач в заяві зазначив, що разом з заявою додає документи, перелік яких встановлений п.6.2 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради №313/1747 від 14.03.2002р. з наступними змінами та доповненнями. В подальшому, 04.12.2006р. за вхідним № 1-29049 від 06.12.2006р. до Київської міської ради позивачем була подана повторна заява про приватизацію тієї ж спірної земельної ділянки з зазначенням, що така має бути надана із лишків земельної ділянки (а.с.48). З оглянутого проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], виготовленого у 2007 році ТОВ «НВП «Топос» за листом-дорученням Київради від 14.06.2004р. №22-032-2158- 1, вбачається, що матеріали відведення були погоджені з Дарницькою РДА у м.Києві, ВАТ «Київпроект», Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київською міською санепідемстанцією, Управлінням охорони навколишнього природного середовища КМДА, Головним управлінням культури, мистецтв та охорони культурної спадщини КМДА, Головним управлінням земельних ресурсів Київради (КМДА). Таким чином, кадастрова справа А-6587 була сформована. 15.07.2005р. за письмовим зверненням проектної організації ТОВ «Земля-майно» начальником Головного управління земельних ресурсів КМДА Муховиковим А. позивачеві було погоджено реєстрацію проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 142,143). Одночасно матеріали справи свідчать, що 16.07.2008р. з заявою про передачу безкоштовно у власність тієї ж земельної ділянки до Київської міської ради звернулася відповідачка [PERSON] (а.с. 150), яка також отримала погодження від відповідних служб міста на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На замовлення відповідачки суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] був виготовлений проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а реєстрація документації А-13670 була погоджена 20.08.2008р., а 10.04.2009р. Головним управлінням земельних ресурсів КМДА був наданий висновок про погодження проекту відведення земельної ділянки [PERSON] (а.с. 144-192). 23.04.2009р.Київською міською радою було прийнято рішення №394/1450 «Про передачу громадянці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS]» (а.с.49-50). Проте, державний акт про право приватної власності на земельну ділянку відповідачці не був виданий у зв'язку з вжитим судом заходом забезпечення позову згідно ухвали від 28.07.2009р. (а.с.80). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву довідповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. [PERSON], будучи зацікавленим у приватизації спірної земельної ділянки у відповідності до вищевказаних вимог закону, 12.06.2004р. звернувся до Київської міської ради з відповідною заявою. Згідно з ч.2 ст.118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої владі: органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймаєте - місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Пункт 6.3 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянам;: м.Києві покладає на управління земельних ресурсів обов'язок розглянути подані матеріали та підготувати проект рішення Київради про приватизацію земельної ділянки. Матеріали та проект передаються на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування та землекористування, яка опрацьовує поданий проект рішення та виносить його на пленарне засідання Київської міської ради для прийняття рішення. Судом встановлено, що Головне управління земельних ресурсів - виконавчого орган Київської міської ради, яке підконтрольне та підзвітне Київській міській раді, вимог вищевказаного Порядку не виконало, не направило подані [PERSON] матеріали, не підготувало проект рішення та не передало його на розгляд постійної комісії Київської міської ради, і таким чином, питання щодо приватизації позивачем земельної ділянки на пленарне засідання Київради не виносилося і рішення прийняте не було. Статтею 40 Конституції України гарантує право направляти індивідуальні колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, шо зобов'язані розглянути ці звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттюта розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку, що Київська міська рада в порушення вимог ст.118 Земельного кодексу України, ст.ст.15,18,19,20 Закону України «Про звернення громадян» не розглянула заяву [PERSON] про приватизацію земельної ділянки, а винісши рішення про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, не інформувала позивача про причини відмови у розгляді його заяви. Наведені представниками Київської міської ради доводи не обґрунтовують правомірності дій відповідача. Хоча закон не обмежує будь-яку особу в реалізації нею права на отримання у власність конкретної земельної ділянки, проте, враховуючи положення п.6 ч.Іст.ЗЦК України, я базуються на принципах розумності і справедливості, суд приймає до уваги, що позивач [PERSON] подав у 2004 році заяву на отримання у власність земельної ділянки, яка була погоджена відповідачем. Останньому був наданий дозвіл на виготовлення проекту відведення. Станом на 09.04.2008р. та березень 2009 року згідно бази даних Державного земельного кадастру [PERSON] був зазначений як особа, яка подала заяву на розробку оформлення прав на земельну ділянку з кодом [NUMBER]. (а.с.21 т.2). Таким чином, Київрада не вправі була приймати рішення про передачу вказаної земельної ділянки іншій особі, без прийняття рішення по заяві [PERSON] Отже, до прийняття рішення по заяві позивача спірна земельна ділянка не могла вважатися вільною. Зважаючи на встановлене, суд приходить до висновку, що рішення Київської міської ради від 23.04.2009р. про передачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки: не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а тому підлягає скасуванню. Позов в частині визнання за позивачем права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки задоволенню не підлягає, оскільки таке право передбачене та гарантоване громадянам України Конституцією та Земельним кодексом України за умов його набуття у встановленому законом порядку. Даний порядок передбачений ст. 118 Земельного кодексу України та, зокрема, Порядком набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.Києві. З наведених підстав не підлягає задоволенню вимога позивача по зобов'язанню Київради прийняти рішення про передачу йому у власність земельної ділянки. Також не підлягає задоволенню вимога про внесення даних про позивача як землекористувача до автоматизованої системи ПК «Кадастр», оскільки така проводиться компетентним органом, а не на підставі судового рішення. Такі дії фактично мають бути вчинені Головним управлінням земельних ресурсів лише у разі позитивного вирішення питання щодо передачі у власність особі земельної ділянки Київською міською радою. На підставі п.6 ч.1 ст.ЗЦК України, ст. 118 Земельного кодексу України, ст.ст.15,18,19,20 Закону України «Про звернення громадян», Рішення Київської міської ради від 14.03.2002р. за №313/1747 «Про затвердження Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м.Києві»,

Outcome: partial