Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять усунути їм перешкоди в користуванні житлом - ? часткою квартири [ADDRESS] кожному, оскільки відповідач не пускає їх в квартиру, та вселити кожного з них на належну кожному ? частку вказаної квартири. Відповідач з позовом не згодна, оскільки вважає, що договір дарування ? частини спірної квартири, укладений позивачами з її колишнім чоловіком [PERSON], суперечить законодавству, і, крім того, в квартирі проживає вона та двоє її неповнолітніх дітей, і вселення двох сторонніх чоловіків порушить їх житлові права. В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2003 року [PERSON] по договору купівлі-продажу придбав квартиру [ADDRESS]. У відповідності до рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2006 року за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як на частину майна подружжя, придбаного у шлюбі. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2002 року по 28.07.2005 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розлучення батьків проживає з матір»ю. Спірна квартира є однокімнатною, згідно довідки ЖРЕД-45 в ній зареєстровані та проживають [PERSON] з дітьми [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2008 року [PERSON] було вселено в спірну квартиру, а відповідача зобов»язано не чинити йому перешкоди в користуванні цією квартирою. Цим же рішенням суду було встановлено факт вкрай неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] після розлучення з приводу спільного користування та розпорядження цією квартирою. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2009 року вказане рішення Хортицького суду залишено без змін та набрало законної сили. 26 серпня 2009 року [PERSON] подарував належну йому на праві власності ? частину спірної квартири громадянам [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині вказаної квартири кожному. Вказаний договір дарування засвідчений нотаріусом [PERSON], право власності позивачів зареєстровано в Державному реєстрі правочинів. Зі слів позивачів, [PERSON] подарував їм вказану частку квартири з вдячності за якісь вчинки, здійснені ними на його користь в минулому, та в зв»язку з дружніми відносинами. Як пояснив позивач [PERSON], при даруванні частини квартири [PERSON] пояснив йому, що [PERSON] чинить перешкоди в користуванні квартирою, при цьому ключі від дверей квартири йому не передав, він сам ключі не просив, чому не знає. Сам [PERSON] приходив до спірної квартири з намаганням вселитись туди, але [PERSON] його не пустила і не пускає до квартири досі, в телефонній розмові згоду на його вселення не дає, в квартиру не пускає. Позивач [PERSON] суду пояснив, що при укладенні договору дарування частини квартири [PERSON] ключів від квартири йому не передав, усно пояснив, що відповідач [PERSON] перешкоджає і буде перешкоджати проживати в квартирі, сам [PERSON] до квартири з метою вселитись приходив один раз, дзвонив в двері і йому ніхто не відчинив, чи був хтось вдома йому не відомо. Більше до квартири не приходив і до [PERSON] з приводу вселення або користування частиною квартири не звертався. [PERSON] не оспорює той факт, що [PERSON] звертався до неї з приводу користування частиною квартири, але вона пояснила йому, що оскільки вона та двоє її неповнолітніх дітей вже проживають в квартирі, то інші сторонні чоловіки не можуть проживати з нею та дітьми в квартирі, і вона заперечує його проживанню. [PERSON] до неї з приводу вселення або користування своєю частиною квартири не звертався, в судовому засіданні вона його бачить вперше. В даний час [PERSON] в судовому порядку оспорює договір дарування колишнім чоловіком належної йому частини квартири позивачам. Як вбачається з довідки ОП «ЗМБТІ» від 22.01.2010 року, за [PERSON], крім частки спірної квартири, зареєстровано право власності на [ADDRESS], а також починаючи з 1996 року по даний час за [PERSON] як зареєстровано тепер, так і раніше було зареєстровано право власності на сім різноманітних житлових приміщень, в тому числі і на підставі договорів дарування. Згідно довідки квартального комітету№10 Комунарського району м.Запоріжжя, [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO]. Відповідно цієї ж довідки з ОП «ЗМБТІ», таким же чином і за [PERSON] в період з 1998 року по червень 2006 року було зареєстровано право власності на інші житлові приміщення, як на підставі свідоцтв на право власності, так і на підставі свідоцтв про право на спадщину. За останнім місцем своєї реєстрації [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування - [PERSON] знявся з реєстраційного обліку 31.07.2006 року, при цьому в позові вказав, що проживає за тією адресою і по даний час. Вислухавши сторони і дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені частково в частині перешкод в користуванні власністю, а позовні вимоги [PERSON] задоволені бути не можуть з наступних підстав. У відповідності до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати її для власного проживання, а у відповідності до ст.358 ЦК України кожен з співвласників у праві спільної часткової власності має право вимагати надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у цьому праві, та у відповідності до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення йому перешкод в здійсненні права користування та володіння своїм майном. При цьому, у відповідності до ст.319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та зобов»язаний додержуватись моральних засад суспільства. Крім цього, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, які надані сторонами по справі. В даному випадку суд виходить з того, що позивачі, отримавши в дарунок від [PERSON] по ? частині однокімнатної квартири, не довели того, що мали наміри використовувати частини цього житла саме для власного проживання, оскільки [PERSON] має інше постійне місце проживання, а [PERSON] навіть не звертався до [PERSON] щодо свого вселення в квартиру. Суд, також, звертає особливу увагу на інформацію з ОП «ЗМБТІ» про неодноразові реєстрації за кожним з позивачів прав власності на різноманітні об»єкти нерухомого майна на досить короткий термін, і оцінює вказану інформацію у сукупності з вкрай неприязними відносинами між відповідачкою [PERSON] та її колишнім чоловіком власником подарованої позивачам частки квартири [PERSON], які встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили, саме з приводу конфлікту щодо як права власності на вказану квартиру, так і щодо її користування. При розгляді цієї справи ні [PERSON], ні [PERSON] не надали суду доказів того, що в них немає іншого місця проживання і ? подарована частина спірної квартири є їх єдиним житлом. Суд погоджується з доводами відповідачки про те, що сумісне проживання в однокімнатній квартирі позивачів - двох сторонніх чоловіків та її сім»ї, яка складається з двох неповнолітніх різнополих дітей, є неможливим та протирічить моральним засадам суспільства. Суд вважає, що один прихід [PERSON] до квартири вселитись та телефонна розмова з [PERSON] з цього приводу не свідчить про його дійсні наміри використовувати належну йому частину квартири саме для проживання в ній. Проте, суд враховує, також, позицію [PERSON], яка заперечує проти проживання [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] в частині зобов»язати відповідачку не вчиняти дії, які перешкоджають йому, як власнику майна, користуватись належною йому частиною квартири, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON], то він не надав суду жодного доказу в обґрунтування того, що він мав намір вселитись в спірну квартиру, і того, що відповідачка чинить йому будь-які перешкоди в користуванні його власністю, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: partial