Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-11 00:00:00

Позивач в січні 2010 року звернувся до суду з позовом\~до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 ідеальну чвстку житлового будинку з належними господарським\~будівлями і спорудами. Зазначає, що\~в 1991 році познайомився з відповідачкою і з того часу почали проживати однією сімєю разом з його дітьми від першого шлюбу та дітьми [PERSON] від її першого шлюбу. Вказує на те, що вони вели спільне господарство, разом витрачали зароблені кошти та вирішували побутові питання. Посилається на те, що 15.12.1993 року позивач разом з відповідачкою [PERSON] купили житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в м.Кіцмань по вул.І.Франка,36 Чернівецької області, загальна вартість якого, відповідно до довідки-характеристики Кіцманського РБТІ від 21.12.2009 року № 526 становить 60957 гривень. У звязку з тим, що відповідачка\~добровільно відмовляється визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, [PERSON] був змушений звернутись до суду за захистом свої прав та просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в заяві. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що з позивачем вона дійсно познайомилась\~1991 року в с. Розтоки Путильського району Чернівецької області\~під час перебування [PERSON] там на роботі. Однак, проживати разом однією сім»єю вони стали тільки з 1994 року після її приїзду з заробітків з [PERSON] та придбання нею спірного житлового будинку в м. Кіцмань. На заробітки вона виїжджала саме для того, щоб заробити кошти на купівлю будинку для себе та своїх чотирьох дітей від першого шлюбу і позивачу про це було відомо. На заробітках в [PERSON] вона та позивач перебували одночасно, однак кожен заробляв кошти на свої цілі - вона на придбання житла, він\~для придбання автомобіля, що в подальшому і відбулося: позивач виїжджаючи з [PERSON] придбав для себе автомобіль, а вона передала [PERSON] зароблені нею кошти для передачі ним як плату за спірний будинок, так як сама ще залишалася за кордоном. Спірний будинок, що розташований в м.Кіцмань по вул.І.Франка,36, був придбаний нею особисто, за власні кошти і при укладенні 15.12.1993 року договору купівлі-продажу були присутні тільки вона та продавець будинку [PERSON] Позивачем [PERSON] у 1994 році був придбаний інший житловий будинок по по вул.І.Франка,34 в м.Кіцмань де він прописаний. Від спільного проживання однією сім»єю з позивачем тільки 29.10.2000року у них народилася донька [PERSON], яка проживає на даний час із нею. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачку [PERSON] та її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON]В та відповідачка [PERSON]познайомились в червні 1991 року в Путильському районі Чернівецької області де позивач працював будучи у відрядженні, а відповідачка винаймала з своїми дітьми від першого шлюбу житло. Посилання позивача на те, що саме з часу знайомства вони стали проживати однією сім»єю з відповідачкою не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як позивачем не доведено факту ведення ними спільного господарства, існування спільного бюджету, який витрачався б на забезпечення потреб сім»ї та виховання дітей. Покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчать тільки про те, що сторони по справі були знайомі між собою з 1991 року, однак спільне їх проживання почалось тільки в м. Кіцмань з 1994 року після придбання [PERSON] будинку. Судом встановлено та не оспорюється позивачем, що діти від перших шлюбів обох сторін почали проживати разом із ними з 1994 року, а саме: діти відповідачки переїхали в будинок №36 по вул. І.Франка в м.Кіцмань в 1994 році, діти позивача - в 1995-1996 році. Спільна донька [PERSON] народилася 29.10.2000, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ № 283538 від 13.11.2000 року. Таким чином, посилання позивача на ст. ст.\~60,\~74 СК України\~не знайшли свого підтвердження в даному випадку в судовому засіданні. В 1992 році [PERSON] та [PERSON] разом виїхали на заробітки до [PERSON], де виконували будівельні роботи та отримували заробітну плату в однаковому розмірі. Встановлено, що 15.12.1993 року відповідачка [PERSON] придбала будинок в м.Кіцмань по вул.І.Франка,36, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.12.1993 року\~посвідченого\~державним нотаріусом Кіцманської нотаріальної контори [PERSON] Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач підтвердив суду те, що ним на зароблені кошти в [PERSON] було куплено автомобіль, а у 1994 році житловий будинок розташований в м.Кіцмань по вул.І.Франка,36, що підтверджується відповіддю наданою Кіцманським РБТІ від 18.02.2010 року про те, що за [PERSON] 08.04.1994 року зареєстровано право власності на вище вказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.1994 року. Покази свідкаДавидюк Є.М., яка являється сестрою позивача [PERSON], про те, що вона неодноразово позичала кошти братові на протязі 1992-1993 року не доводять того, що дані кошти витратились ним саме на придбання спірного будинку, так як [PERSON] саме в зазначений період часу займався бізнесом, а саме торгівлею, як він сам зазначив у своїх показах суду. Так як спірний будинок був придбаний в 1993 році за кошти відповідачки, а сторони в цей час не проживали разом та не вели спільного господарства, суд вважає це майно особистою власністю відповідачки [PERSON] і поділу як спільне сумісне майно не підлягає, а тому визнати за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку, розташованого по вул. І.Франка,36 в м.Кіцмань\~підстав немає. Покази свідка [PERSON] в тій частині, що сторони підтримували сімейні відносини з 1991 року, суд вважає як неправдиві, так як вона зацікавлена по справі, оскільки є сестрою позивача. Статтею 392 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що саме власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] в даному випадку не є власником спірного будинку № 36 по вул..І.Франкав м.Кіцмань а тому не вправі вимагати визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку спірного житлового будинку з належними господарським\~будівлями і спорудами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставні. На підставі ст. ст.\~316,\~328,\~392 ЦК України,

Outcome: dismissed