Jurisdiction: civil
Date: 2008-12-11 00:00:00

Юхимчук В.М. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в м. Ковель. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з відповідачем в справі вступила в юридичний шлюб [INFO] року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду, про що відділом РАЦСу по місту Ковелю [INFO] року вчинено актовий запис [NUMBER] . Вказала, що на праві спільної сумісної власності подружжя сторонам належить квартира [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в м. Ковель. Оскільки спірна квартира набута подружжям за час перебування в шлюбі, а тому відповідно до ст. 60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України вона є об’єктом права спільної сумісної власності. Позивач покликається на ту обставину, що сторони мають двох дітей, які перебувають на її утриманні та потребують житла, а тому прохає суд виділити частки в майні, яке належить на праві спільної сумісної власності та з розрахунку рівності часток прохає виділити у власність позивача ? частини вказаної квартири, визнати за позивачем право власності на квартиру [NUMBER] по [ADDRESS] м. Ковель зі сплатою відповідачу половини її вартості в сумі 8251,26 гривень. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та прохає визнати за позивачем право власності на квартиру [NUMBER] по [ADDRESS] м. Ковель зі сплатою відповідачу половини ринкової вартості вказаної квартири, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що іншого житла для проживання він не має, на грошову компенсацію не погоджується та за вказаних обставин прохає в задоволення позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року сторони по справі розірвали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 47), на даний час позивач перебуває в повторному шлюбі з громадянином Романюком В.Ф., що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 46). Відповідачу в справі, як члену ЖБК ”Мальва” в складі сім’ї з чотирьох чоловік (дружини та двох дітей) надано право на зайняття жилого приміщення по [ADDRESS] в м. Ковель. На підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від [INFO] року [NUMBER] вказана квартира передана відповідачу в приватну власність, що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а. с. 57), отже вказане нерухоме майно набуте сторонами в шлюбі. Згідно ст.60 СК України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст.63, 68 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. За змістом ст.70 СК України та ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, з копії технічного паспорту на квартиру [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS] в м. Ковель вбачається, що спірна квартира розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку, складається з двох окремих кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору, балкону та лоджії. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від [INFO] року ринкова вартість квартири [NUMBER] по [ADDRESS] м. Ковель становить 311658 гривень, а розподіл квартири на дві рівні частини не можливий. Стаття 370 ЦК України передбачає, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України за змістом якої якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В судовому засіданні з пояснень відповідача встановлено, що останній не погоджується на грошову компенсацію за частину спірної квартири, оскільки немає іншого житла для проживання. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved