Jurisdiction: civil
Date: 2010-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона працювала на посаді начальника відділу кадрів, згідно контракту № 30 від 02.01.08. строк його дії закінчувався 31.12.09., однак вона виконувала свої службові обов»язки після закінченя дії контракту і була звільнена 18.01.10. Вважає, що оскільки 31.12.09. не відбулось її звільнення в зв»язку з закінченням дії контракту, з нею з 01.01.10. фактично був укладений трудовий договір на невизначений строк і тому її звільнення є незаконним. Крім того вважає, що відповідач взагалі не мав права укладати з нею контракт, оскільки, по-перше, вона не відноситься до працівників, з якими може бути укладений контракт, по-друге, згідно з чинним законодавством контракт укладається при прийнятті на роботу, а вона при оформленні контракту вже працювала на умовах безстрокового трудового договору. Просить поновити її на посаді начальника відділу кадрів підприємства з дня звільнення та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду в розмірі посадового окладу. Представник відповідача позову не визнала, суду пояснила, що [PERSON] звільнена з займаної посади законно, підстави для її поновленні на роботі відсутні. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] згідно запису в її трудовій книжці 01.03.06. прийнята на посаду начальника відділу ТОВ НВО Фастівський завод хімічного машинобудування «Червоний Жовтень» в порядку переведення з такої ж посади на Фастівському заводі хімічного машинобудування «Червоний Жовтень», реорганізованого в ТОВ НВО /а.с.7/. При цьому контракт з нею не укладався. Під час роботи на вказаній посаді з позивачкою був укладений контракт № 30 від 02.01.08., згідно з яким вона наймалась на посаду начальника відділу кадрів ТОВ НВО Фастівський завод хімічного машинобудуваня «Червоний Жовтень» на строк з 02.01.08. по 31.12.09. /а.с.2-3/. Наказом по ТОВ НВО ФЗХМ «Червоний Жовтень» № 322 від 22.12.09. встановлено не продовжувати контракти і звільнити з 18.01.10. працівників згідно списку /а.с.4/, згідно записки про звільнення /а.с.6/ [PERSON] була звільнена з займаної посади 18.01.10., причиною звільнення зазначено: «згідно наказу». Пунктом 1 постанови КМ України від 19.03.94. № 170, якою затверджено положення про порядок укладання контрактів при прийнятті /найманні/ на роботу працівників, встановлено, що контрактна форма трудового договору застосовується до працівників при прийнятті /найманні/ на роботу, лише у випадках, прямо передбачених законами. При реорганізації підприємства та прийнятті на роботу в новоствореному підприємстві ТОВ НВО ФЗХМ «Червоний Жовтень» з позивачкою [PERSON] контракт не укладався, відповідно до вимог закону він не може бути укладеним і під час її роботи на підприємстві. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92. передбачено, що власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом /наприклад керівники підприємств/. Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. Відповідно до постанови МК України № 170, а також ст.21 КЗпП України, контракт з працівником може бути укладений лише у випадку, прямо передбаченому законом. Відповідач не вказав в контракті та не надав суду даних щодо того, на підставі якого саме закону укладено контракт з начальником відділу кадрів підприємства, а також щодо того, чи відноситься начальник відділу кадрів до працівників, з якими можливе укладення такого контракту. Наведені обставини дають суду підстави вважати контракт з [PERSON] від 02.01.08. незаконним і таким, що не породжує для неї жодних правових наслідків. Що стосується підстав звільнення позивачки, то суд враховує, що відповідно до ст.235 КЗпП України формулювання причини звільнення має бути зазначене у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням за відповідну статтю /пункт/ закону. В записці про звільнення /а.с.6/ зазначено, що [PERSON] звільнена «згідно наказу», однак якого саме наказу - не вказано та не зазначено норму закону, на підставі якого здійснено звільнення позивачки з роботи. Суд також враховує, що відповідно до ст.39-1 КЗпГІ України якщо після закінчення строку договору /п.п. 2 і 3 ст.23/ трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. З матеріалів справи вбачається /а.с.6,18,1926/ вбачається, що [PERSON] перебувала на робочому місці 4, 13 та 18 січня 2010 року та виконувала посадові обов»язки, в зв»язку з чим /даже при умові законності укладеного з нею контракту/ вона вважається такою, з якою укладено трудовий договір на невизначений строк. За наведених обставин звільнення [PERSON] з займаної посади від 18.01.10. є незаконним, вона підлягає поновленню на посаді начальника відділу кадрів підприємства. З матеріалів справи слідує, що посадовий оклад позивачки дорівнює 1250 грн. /а.с.2 обор./, середньоденний заробіток - 41.66 грн. /1250 : 30/, вимушений прогул станом на 19.04.10 становить 91 день, в звязку з чим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 3 791.06 грн. /41.66 х 91/ компенсації втраченого заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що звільнення позивачки негативно вплинуло на її почуття та порушило душевний спокій, завдало їй моральних страждань та моральну шкоду, суд вважає, що ця шкода підлягає відшкодуванню, її розмір з врахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає обґрунтованим в розмірі 1 000.00 грн.

Outcome: approved