Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-17 00:00:00

24 листопада 2009 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Кузнецовського міського комунального підприємства про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з 13 листопада 2009 року в сумі 9328 грн. 24 коп. Позивачка зазначає, що з 13 листопада 2009 року наказом відповідача від 13 листопада 2009 року №410-к вона звільнена з посади бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу Кузнецовського міського комунального підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України на підставі службової записки №021-58 від 10 листопада 2009 року в зв'язку із скороченням штатного розпису. Згідно доводів [PERSON] звільнення її з роботи проведено Кузнецовським міським комунальним підприємством без законної підстави, оскільки посада бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу не була скорочена. Покликаючись на ст.ст.40, 42, 49-2, 232, 233, 235 КЗпП України, позивачка просить суд поновити її на роботі бухгалтером 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу Кузнецовського міського комунального підприємства та стягнути з відповідача в її користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 9328 грн. 24 коп. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала цей позов, заявлений до Кузнецовського міського комунального підприємства, вказавши суду, що у відповідача не було законних підстав для її звільнення з роботи. Позивачка пояснила, що за два місяці до звільнення з роботи відповідач не попередив її про те, що посада бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу скорочується. Про дану обставину директор Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] повідомив лише 10 листопада 2009 року в усній формі, а 13 листопада 2009 року її вже звільнили з роботи та видали трудову книжку. При цьому іншу роботу їй не запропонували. З пояснень [PERSON] слідує, що наказ від 13 серпня 2009 року №471 вона не читала, його копії не отримувала. Лише на вимогу заступника головного бухгалтера [PERSON] 09 вересня 2009 року у відомості про наступне вивільнення позивачка поставила свій підпис, не знаючи які посади скорочуються. Згідно доводів позивачки на момент внесення змін до штатного розпису зазначеним наказом у бухгалтерії Кузнецовського міського комунального підприємства були наступні посади: головний бухгалтер, заступник головного бухгалтера, бухгалтер 1 категорії, бухгалтер 2 категорії, бухгалтер. Які саме 3 штатні одиниці в бухгалтерії скорочувалися їй невідомо. [PERSON] також пояснила, що до звільнення з роботи вона працювала в управлінні благоустрою загальновиробничого персоналу, а не в бухгалтерії. За таких обставин позивачка вважає, що наказ Кузнецовського міського комунального підприємства від 13 серпня 2009 року №471 її не стосується. З пояснень [PERSON] також слідує, що серед всіх бухгалтерів Кузнецовського міського комунального підприємства незалежно від того, в яких структурних підрозділах вони працюють, вона має найвищу кваліфікацію - бухгалтер 1 категорії і найбільший досвід роботи. Однак ці обставини при звільненні її з роботи відповідачем не враховані, вимоги чинного законодавства щодо порядку вивільнення працівників не дотримані. Представник позивачки - [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] повністю та просив суд їх задоволити. Згідно доводів представника позивачки [PERSON] була звільнена з посади бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу за п.1 ст.40 КЗпП України без законної на це підстави та з порушенням процедури вивільнення, а тому повинна бути поновлена на попередній роботі з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу. Представники відповідача - [PERSON] і [PERSON] не визнали позовних вимог [PERSON] Свої заперечення проти вимог позову обґрунтовували ст.6-Господарського кодексу України, вказуючи на те, що підприємство (власник або уповноважений ним орган) вправі самостійно встановлювати чисельність працівників штатний розпис та вносити до нього відповідні зміни, враховуючи потреби виробництва Згідно доводів представників відповідача позивачка була звільнена з роботи на підставі наказу Кузнецовського міського комунального підприємства від 13 серпня 2009 року №471 та службової записки начальника планово-економічного відділу [PERSON] від 10 листопада 2009 року №021-58. Про наступне вивільнення вона персонально була попереджена не пізніше ніж за два місяці до звільнення - 09 вересня 2009 року. Від запропонованої тимчасової роботи - бухгалтера на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку [PERSON] відмовилась, про що 12 листопада 2009 року був складений відповідний акт. За таких обставин представники відповідача вважають позов [PERSON] необгрунтованим і безпідставним та просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - директор Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] не з'явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими заявами чи клопотаннями в суд не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір у відсутність третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі доказів справи. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представників відповідача, суд дослідив наявні в справі письмові докази і, надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заявлені до Кузнецовського міського комунального підприємства підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що наказом Кузнецовського міського комунального підприємства від 13 листопада 2009 року №410-к [PERSON] 13 листопада 2009 року була звільнена з посади бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штатного розпису на підставі службової записки №021-58 від 10 листопада 2009 року. Наведені обставини підтверджуються відомостями, зазначеними у наказі Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №410-к від 13 листопада 2009 року. Із запису №32 трудової книжки [PERSON] серії БТ-І №6108828 слідує, що 13 листопада 2009 року позивачка була звільнена з роботи наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №410-к від 13 листопада 2009 року у зв'язку зі скороченням штату (п.1 ст.40 КЗпП України). Відповідно до вимог п.1 ч.І ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. В даному випадку в порушення п.1 ч.І ст.40 КЗпП України Кузнецовське міське комунальне підприємство припинило трудовий договір, укладений із [PERSON], безпідставно. Посада бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, яку займала до звільнення з роботи [PERSON], не скорочена. В наказі „Про внесення змін до штатного розпису КМКП" від 13 серпня 2009 року №471 зазначено, що з 13 листопада 2009 року із штатного розпису відповідачем виведено наступні посади, а саме: бухгалтерія - 3 од. Однак, в цьому наказі не передбачено які зокрема посади виведені із штатного розпису, тобто: головного бухгалтера, заступника головного бухгалтера, бухгалтера 1 категорії, бухгалтера 2 категорії чи бухгалтера. Враховуючи наведені обставини, а також те, що до звільнення з роботи позивачка працювала в Кузнецовському міському комунальному підприємстві бухгалтером 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, а не бухгалтером 1 категорії бухгалтерії, даний наказ не поширюється на трудові правовідносини між [PERSON] і Кузнецовським міським комунальним підприємством. Судом встановлено, що бухгалтер 1 категорії сектора обліку запасів та необоротних активів бухгалтерії і бухгалтер 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу - це дві різні посади і штатні одиниці Кузнецовського міського комунального підприємства, оскільки 01 червня 2007 року наказом відповідача від 01 червня 2007 року №145-к [PERSON] була переведена з посади бухгалтера 1 категорії сектора обліку запасів та необоротних активів бухгалтерії на посаду бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, про що свідчать записи її трудової книжки №30 від 27 березня 2007 року і №31 від 01 червня 2007 року. Окрім цього, представником відповідача [PERSON] визнано у судовому засіданні ту обставину, що бухгалтерія і управління благоустрою загальновиробничого персоналу - це два структурних підрозділи Кузнецовського міського комунального підприємства. Отже, ця обставина згідно з ч.І ст.61 ЦПК України є встановленою. Зазначений факт не спростовується додатком №1 до наказу Кузнецовського міського комунального підприємства "Про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку Кузнецовського міського комунального підприємства" №173 від 18 березня 2009 року, якого суд оцінює критично з тих підстав, що затверджений він директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] 07 квітня 2009 року, хоча сам наказ №173 прийнятий 18 березня 2009 року. При цьому суд врахував, що наказу про затвердження вказаного додатку 07 квітня 2009 року не надано суду і в книзі реєстрації наказів по основній діяльності Кузнецовського міського комунального підприємства такого наказу не зареєстровано. Службова записка начальника планово-економічного відділу [PERSON] №021-58 від 10 листопада 2009 року, яка зазначена в наказі Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №410-к від 13 листопада 2009 року як підстава звільнення з роботи [PERSON], фактично не може бути підставою розірвання трудового договору з працівником у даному випадку. Слідуючи вимогам п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за цим пунктом є зміна в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Доказів, які б підтверджували факт скорочення чисельності або штату працівників управління благоустрою загальновиробничого персоналу Кузнецовського міського комунального підприємства, матеріали справи не містять. Таких доказів представники відповідача суду не надали. До того ж судом враховано, що вказана службова записка містить істотні суперечності, зокрема: має посилання на наказ від 13 серпня 2009 року №471, яким не скорочувалася посада бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, яку займала [PERSON] до її звільнення з роботи, а в списку працівників, доданому до службової записки, зазначено, що скороченню підлягає адміністрація - бухгалтер 1 категорії [PERSON], хоча згідно штатного розпису посада, яку займала [PERSON], не входила до складу адміністрації підприємства. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Вказаного порядку вивільнення працівників, що передбачений ч.ч.1, 2 ст.49-2 КЗпП України, відповідач не дотримав. [PERSON] не була персонально попереджена про наступне вивільнення не пізніш ніж за два місяці, як того вимагає законодавство. її підпис, вчинений 09 вересня 2009 року у відомості попередження працівників КМКП про наступне вивільнення, затвердженій наказом Кузнецовського міського комунального підприємства від 09 вересня 2009 року №516, не може слугувати доказом офіційного персонального попередження [PERSON] про її вивільнення. Такий висновок суду грунтується на тому, що станом на 09 вересня 2009 року Кузнецовським міським комунальним підприємством не було прийнято наказу про скорочення посади бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, яку займала [PERSON], тому відповідно й не має юридичного значення цей підпис працівника - позивачки по справі. Адже первинним є прийняття власником або уповноваженим ним органом рішення про вивільнення працівників в зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників, після чого лише можливе персональне попередження таких працівників про прийняте рішення щодо їх наступного вивільнення. З матеріалів справи слідує, що й в подальшому до моменту звільнення [PERSON] з роботи, тобто до 13 листопада 2009 року, відповідач не скоротив посади бухгалтера 1 категорії управління благоустрою загальновиробничого персоналу, відповідного наказу про це не прийняв. Доповнення №33 до штатного розпису КМКП на 2009 рік, затверджене директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] 01 грудня 2009 року без прийняття відповідного наказу про скорочення штату і про внесення змін до штатного розпису, про що свідчить книга реєстрації наказів по основній діяльності підприємства, не є допустимим доказом про скорочення бухгалтера 1 категорії управління благоустрою і виключення даної посади із штатного розпису. Наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про попередження працівників про наступне звільненя у зв'язку зі скороченням штату" від 09 вересня 2009 року №516 в зв'язку з відсутністю начальника відділу кадрів [PERSON] та старшого інспектора кадрів [PERSON] створено комісію в складі: інспектора з кадрів - [PERSON], юрисконсульта - [PERSON], юрисконсульта - [PERSON], начальника ПЕВ - [PERSON], провідного економіста - [PERSON], заступника головного бухгалтера - [PERSON], начальника відділу охорони об'єктів - [PERSON], майстра РБД - [PERSON], начальника УЕРЗІМ - [PERSON] і в.о.начальника АТУ - [PERSON] для попередження працівників про наступне звільнення та запропонування окремим працівникам, виходячи з можливостей підприємства, переведення на інші посади на цьому підприємстві. Проте даною комісією в складі десяти вказаних чоловік [PERSON] не була попереджена про наступне звільнення з роботи і цією комісією їй не була запропонована інша робота. Акт від 12 листопада 2009 року, в якому вказано, що [PERSON] була запропонована посада бухгалтера (тимчасово), від якої вона відмовилася, не є допустимим доказом, оскільки по-перше: складений та підписаний він комісією в складі чотирьох осіб, а не десяти чоловік, що визначені наказом відповідача "Про попередження працівників про наступне звільненя у зв'язку зі скороченням штату" від 09 вересня 2009 року №516; по-друге: складений і підписаний він неуповноваженою особою - головним бухгалтером [PERSON], яка не входить в склад комісії, створеної зазначеним наказом; та по-третє: містить суперечності, оскільки в ньому зазначено, що складений він комісією в складі трьох осіб, а фактично складений і підписаний він комісією в складі чотирьох осіб. Наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про створення комісії для розгляду особових карток працівників посади яких виводяться з штатного розпису" від 15 вересня 2009 року №520 для виконання наказу „Про внесення змін до штатного розпису КМКП" від 13 серпня 2009 року №471 створено комісію у складі семи чоловік: [PERSON] - директора КМКП (голови комісії), [PERSON] - голови профспілки, [PERSON] -начальника ПЕВ, [PERSON] - старшого інспектора з кадрів, [PERSON] -юрисконсульта, [PERSON] - начальника УЕРЗІМ і [PERSON] - інженера ВТВ для визначення конкретних працівників посади яких виводяться з штатного розпису з врахуванням ст.42 КЗпП України та подання на розгляд до профспілкового комітету. Отже, лише 15 вересня 2009 року, тобто пізніше, ніж за два місяці до звільнення з роботи [PERSON], відповідачем була створена ця комісія для визначення конкретних працівників, які вивільняються. Коли саме після 15 вересня 2009 року вказана комісія визначила конкретних працівників, посади яких виводяться із штатного розпису, в тому числі [PERSON]Б, невідомо. Докази, які б підтверджували цей факт, - відсутні. Протокол комісії в складі восьми чоловік, в тому числі неуповноваженої особи - начальника дільниці водовідведення [PERSON], не містить дати його складення, а тому не має юридичного значення. Судом встановлено, що відповідачем не дотримано вимог законодавства щодо порядку звільнення з роботи працівників у зв'язку із скороченням штату, зокрема: в порушення ч.2 ст.40 КЗпП України Кузнецовським міським комунальним підприємством не використано всієї можливості переведення [PERSON] за її згодою на іншу роботу. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку з скороченням штату працівників допускається лише за умови, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто, законодавець з метою захисту прав та інтересів працівників покладає на роботодавця зобов'язання щодо використання ним до моменту звільнення працівника всіх можливостей його подальшого працевлаштування шляхом переведення. Зазначені зобов'язання відповідачем не виконані. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем одночасно з попередженням про звільнення позивачці пропонувались для заміщення вільні посади (із зазначенням місця роботи, обсягу фукціональних обов'язків, режиму роботи, розміру заробітної плати), на яких вона могла би працювати за фахом і кваліфікацією. Зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами справи, в тому числі і актом від 12 листопада 2009 року, якому суд надав критичну оцінку. Судом також встановлено порушення Кузнецовським міським комунальним підприємством вимог ч.1 ст.42 КЗпП України, згідно з якими при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Однак, докази справи свідчать, що такого права [PERSON] не було надано відповідачем. [PERSON], яка займала посаду бухгалтера 1 категорії, була звільнена з роботи в зв'язку із скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України в той час як три особи, які займали посади бухгалтерів 2 категорії, і чотири особи, які займали посади бухгалтерів, залишені на роботі, що підтверджується довідками відповідача про кількість працівників за спеціальністю "бухгалтер" станом на 13 серпня 2009 року і станом на 13 листопада 2009 року. Представник відповідача - [PERSON] визнала, що бухгалтер 1 категорії має більш високу кваліфікацію, ніж бухгалтер 2 категорії чи бухгалтер. Наведена обставина згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України є встановленою і доказуванню не підлягає. Отже, в порушення ч.1 ст.42 КЗпП України Кузнецовське міське комунальне підприємство звільнило [PERSON] - працівника з більш високою кваліфікацією, залишивши на роботі працівників з більш нижчою кваліфікацією. Доказів про те, що [PERSON] має нижчу продуктивність праці, ніж вказані особи, відповідачем і його представниками суду не надано. Статтею 43 Конституції України забороняється використання примусової праці та гарантується громадянам захист від незаконного звільнення. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що звільнення з роботи [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України є незаконним, оскільки проведено без законної підстави. За таких обставин відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України [PERSON] підлягає поновленню на попередній роботі. Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При вирішенні питання виплати позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Середньомісячна заробітна плата визначена судом, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи [PERSON] (вересень і жовтень 2009 року), що передували події її звільнення з роботи. Визначена таким чином середньоденна заробітна плата позивачки складає 103 грн. 32 коп. (1805 грн. 55 коп. + 1805 грн. 55 коп. + (((1862 грн. 50 коп. + 3748 грн. 00 коп.)/12)) х 2 місяці) / 44 відпрацьованих робочих днів у вересні і жовтні 2009 року). Середньомісячне число робочих днів становить 22 (22+21/2). Відповідно середня місячна заробітна плата складає 2273 грн. 04 коп. (103 грн. 32 коп. х 22). Середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу становить 9402 грн. 12 коп. (З повних місяці /грудень 2009 року, січень і лютий 2010 року/ х 2273 грн. 04 коп.) + (12 робочих днів листопада 2009 року х 103 грн. 32 коп.) + (13 робочих днів березня 2010 року х 103 грн. 32 коп.). [PERSON] просить суд стягнути з відповідача в її користь заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9328 грн. 24 коп., тому суд відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України не виходить за межі позову [PERSON] і стягує з Кузнецовського міського комунального підприємства в користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9328 грн. 24 коп. Відповідно до п.п.2, 4 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення суду в частині поновлення [PERSON] на попередній роботі та стягнення середнього заробітку, але не більше як за один місяць. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.40, 42, 49-2, 235 КЗпП України,

Outcome: approved