Jurisdiction: civil
Date: 2010-02-07 00:00:00

16.11.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] особи підприємця [PERSON], [PERSON], ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 19.06.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] особою підприємцем [PERSON] був укладений договір комісії № 1, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобовязання за плату від свого імені і за рахунок відповідача [PERSON] відкрити на користь бенефіціара (BB Automobile GbR, Dortmunderstr, 90 59427 Unna, Deutschland) безвідкличний документарний акредитив на суму 60\~000,00 євро., а також доручити підтверджуючому банку додати його безвідкличне підтвердження до вказаного акредитиву. Відповідно до п.п. 2.2.2 та 2.2.3 укладеного договору, [PERSON] (комітент) зобовязаний сплачувати позивачу (комісіонеру) комісію за зобовязання за акредитивом в розмірі 5% річних, а також комісію за здійснені платежі за акредитивом в розмірі 13,20% річних. На забезпечення виконання умов договору комісії №1 07.05.2009р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № б\\н, згідно якого остання прийняла на себе договірне зобовязання нести повну майнову відповідальність відповідно до договору комісії. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором № 1 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки № 467 , відповідно до якого останнє прийняло на себе зобовязання нести відповідальність перед комісіонером у разі невиконання ФОП [PERSON] зобовязань за договором комісії в розмірі 200 євро. Зі свого боку, позивач в повному обсязі виконав передбачені договором комісії умови та перерахував бенефіціару суму акредитиву 60\~000 євро., проте відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобовязання, не відшкодував у повному обсязі кошти необхідні для здійснення платежу по акредитиву та не сплатив комісію у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 28.07.2009р. відповідач мав заборгованість у розмірі 72\~167,03 євро, яка складається із заборгованості за: акредитивом у розмірі 58\~818,57 євро; по процентам у розмірі 2625,88 євро; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 10\~722,58 євро 08.02.2010р. до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] (який діє на підставі доручення від 03.09.2009р.), в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути солідарно з [PERSON] особи підприємця [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість по договору комісії № 1 від 19.06.2007р. у розмірі 72\~167,03 євро, а також в доход держави судові витрати по справі, розглянувши справу з винесенням рішення в попередньому судовому засіданні за його відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - [PERSON] (яка діє на підставі довіреності від 01.12.2009р.) в попереднє судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Своєю заявою від 08.02.2010р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та відповідачів 200 євро визнала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачі ФОП [PERSON], [PERSON] в попереднє в судове засідання у справі 08.02.2010р. не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи. 08.02.2010р. до суду надійшла заява відповідача [PERSON], в якій він повідомляє, що дійсно має заборгованість за договором, яка в нього виникла у звязку з фінансовими труднощами, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати в попередньому судовому засіданні за його відсутністю та відсутністю відповідачки [PERSON], яка повідомлена про час та місце розгляду справи. Крім того, в цій заяві відповідач повідомив, що в лютому 2010р. рухоме заставне майно передано ним працівникам банку та він не заперечує проти реалізації заставного майна в рахунок погашення існуючої заборгованості. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 130, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу з винесенням рішення в попередньому судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно до ст. 1013 ЦК України, комітент повинен виплатити комісіонеру плату в розмірі та порядку встановлених у договорі комісії. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Судом встановлено, що 19.06.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] особою підприємцем [PERSON] був укладений договір комісії № 1, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобовязання за плату від свого імені і за рахунок відповідача [PERSON] відкрити на користь бенефіціара ( BB Automobile GbR, Dortmunderstr, 90 59427 Unna, Deutschland) безвідкличний документарний акредитив на суму 60\~000,00 євро., а також доручити підтверджуючому банку додати його безвідкличне підтвердження до вказаного акредитиву. Відповідно до п.п. 2.2.2 та 2.2.3 укладеного договору, відповідач [PERSON] (комітент) зобовязаний сплачувати позивачу (комісіонеру) комісію за зобовязання за акредитивом в розмірі 5% річних, а також комісію за здійснені платежі за акредитивом в розмірі 13,20% річних. ( а.с. 14-19) На забезпечення виконання умов договору комісії №1 07.05.2009р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № б\\н, згідно якого остання прийняла на себе договірне зобовязання нести повну майнову відповідальність відповідно до договору комісії. ( а.с. № 24-25). Зі свого боку, позивач в повному обсязі виконав передбачені договором комісії умови та перерахував бенефіціару суму акредитиву 60\~000 євро., проте відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобовязання, не відшкодував у повному обсязі кошти необхідні для здійснення платежу по акредитиву та не сплатив комісію у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 28.07.2009р. відповідач мав заборгованість у розмірі 72\~167,03 євро, яка складається із заборгованості за: акредитивом у розмірі 58\~818,57 євро; по процентам у розмірі 2625,88 євро; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 10\~722,58 євро. При винесені рішення, суд враховує письмову заяву відповідача [PERSON] від 08.02.2010р., в якій він фактично визнав позовні вимоги та повідомив, що ним передано працівникам банку для реалізації заставне майно в рахунок погашення існуючої заборгованості, тобто своїми діями відповідач визнав факт існування заборгованості перед банком. Також, суд приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом. Відповідно до довідки Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2010р., згідно до відомостей валютного відділу Дніпропетровського центрального відділення «Промінвестбанку» України, офіційний курс НБУ у відношенні євро станом на 08.02.2010р. складає 10,953348 грн. за 1 євро. Таким чином, з урахуванням того, що на день винесення рішення уточнень (збільшення суми) позовних вимог від позивача до суду не надходило, суд вважає за можливе стягнути солідарно з [PERSON] особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк суму заборгованості за договором комісії № 1 від 19.06.2007р. станом на 28.07.2009р. в розмірі 790\~228,98 грн., що є еквівалентом 72167,03 євро. ( за таким розрахунком: сума заборгованості по договору комісії 72167,03 евро х 10,95 = 790\~228,98 грн.) В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором № 1 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки № 467 відповідно до якого останнє прийняло на себе зобовязання нести відповідальність перед комісіонером у разі невиконання ФОП [PERSON] зобовязань за договором комісії в розмірі 200 євро. ( а.с. № 12,13). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обовязку, а у випадку порушення такого обовязку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Але, приймаючи до уваги ті обставини, що договір поруки № 467 від 12.01.2009р., яким передбачено стягнення суми 200 євро солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та відповідачів не є багатостороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується стягнення з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» та [PERSON] особи підприємця [PERSON], [PERSON] солідарно 200 євро на користь позивача , ПАТ КБ „ПриватБанку слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.11.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] особи підприємця [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн. ( 1% від ціни позову в гривневому еквіваленті, але не більше ніж 1700 грн.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн., відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ „УФА „Верус, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial