Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. Мотивує позов тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 лютого 2008 року було укладено договір № 210456-CRED, згідно якого, останньому було надано кредит в сумі 20 000 долар США 00 центів (двадцять тисяч) долар США 00 сентів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.02.2010 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснювалось неналежним чином з порушенням цих умов, в результаті чого, станом на 22.06.2009 року заборгованість боржника перед банком становить 9613,02 долар США. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів (Додаток №1 до кредитного договору № 210456-CRED), відповідач зобовязаний був перед кредитором щомісячно до дати встановленої в графіку повертати частини кредитних коштів згідно з умовами договору, а саме шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів за користування кредитними коштами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився і не повідомив причину своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справи без його участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 лютого 2008 року було укладено договір № 210456-CRED, згідно якого, останньому було надано кредит в сумі 20 000 долар США 00 центів (двадцять тисяч) долар США 00 сентів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.02.2010 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснювалось неналежним чином з порушенням цих умов, в результаті чого, станом на 22.06.2009 року заборгованість боржника перед банком становить 9613,02 долар США. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів (Додаток №1 до кредитного договору № 210456-CRED), відповідач зобовязаний був перед кредитором щомісячно до дати встановленої в графіку повертати частини кредитних коштів згідно з умовами договору, а саме шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 22.06.2009 року сума заборгованості становить 9613,02 долар США. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та заставодавцем зобовязань за цим договором, між позивачем та відповідачем укладено договір застави майна №б\\н від 25.02.2008 року, згідно якого відповідач надав в заставу належне йому майно, перелік якого зазначено в даному договорі. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання. Відповідно до ч. 1 ст.20. України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 6 ст.20. України «Про заставу» - звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, шляхом звернення стягнення на майно в межах суми заборгованості 9613,02 долар США (що в еквіваленті на гривню станом на 14.12.2009 року становить 76717,67 грн. (сімдесят шість тисяч сімсот сімнадцять гривень 67 копійок.). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial