Jurisdiction: civil
Date: 2010-03-03 00:00:00

У вересні 2009 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 23 вересня 2008 року укладено кредитний договір №\~CL89841, за яким останній отримав кредит у розмірі 33000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,6 % на рік з кінцевим терміном поверення 20.09.2012 року. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі. Відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, тому сума заборгованості за кредитним договором станом на 25.08.2009 року становить 43810,95 грн. Представник позивача просив слухати справу без його участі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що що між позивачем та відповідачем 23 вересня 2008 року укладено кредитний договір №\~CL89841, за яким останній отримав кредит у розмірі 33000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,6 % на рік з кінцевим терміном поверення 20.09.2012 року. Факт отримання кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку відповідача за 23.09.2008 року. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, тому загальна сума заборгованісті станом на 25.08.2009 року становить 43810,95 грн. та складається з наступного: -29079,28 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -9718,09 грн. прострочені відсотки; -1502,48 грн. підвищені відсотки. З метою повернення кредитних коштів 23.01.2009 року на адресу відповідача позивачем направлялась вимога про усунення порушень договору. Пунктом 9.1.1. Кредитного договору передбачено, що якщо позичальник порушує термін платежів, що встановлені кредитним договором Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів, сплатити процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якими передбачено якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, розяснивши відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, а також з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та судовий збір.

Outcome: approved